Справа № 496/3618/23
Провадження № 3/496/2857/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Пендюра Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли від 1 взводу 2 роти 2 батальйону полку Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

УСТАНОВИВ:

10.05.2023 року о 00 год 22 хв. ОСОБА_1 на 452 км автодороги сполучення Київ-Одеса Біляївський район Одеська область керував автомобілем марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративний матеріал надійшов до суду 23.05.2023 року та був призначений до розгляду на 12.06.2023 року на 10 год 00 хв.

30.05.2023 року від адвоката Попроцького Д.М. до суду надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи, в якій він вказав, що 16.05.2023 року між ним та ОСОБА_1 було укладено угоду про надання правової допомоги у зв`язку з чим просить надати можливість ознайомитися з матеріалами справи про адміністративне правопорушення №496/3618/23 за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. До заяви адвокатом Попроцьким Д.М. надано ордер на надання правничої (правової) допомоги від 29.05.2023 року та витяг з угоди №03-05/23 про надання правової допомоги від 16.05.2023 року.

02.06.2023 року адвокат Попроцький Д.М. ознайомився з матеріалами справи у повному обсязі, про що власноручно зазначив на заяві про ознайомлення з матеріалами справи.

06.06.2023 року від адвоката Попроцького Д.М. до суду надійшло клопотання, в якому він просить провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу цього адміністративного правопорушення. Клопотання обґрунтовано тим, що л-нт поліції ОСОБА_2 не виконав основі вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103, а саме: після отриманої незгоди ОСОБА_1 від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер», поліцейський не склав акт огляду з відмовою ОСОБА_1 , а потім не склав направлення на огляд до відповідного закладу охорони здоров`я. Тільки після виконання вищенаведеного поліцейський мав скласти протокол про адміністративне правопорушення. За таких обставин адвокат Попроцький Д.М. вважає, що сам протокол складений незаконно (з незаконних підстав) та тому він не може бути прийнятий судом в якості доказу. Також звертає увагу суду, що згідно наявних матеріалів справи та відеозапису, а також твердження самого гр. ОСОБА_1 ніхто йому не роз`яснив його прав, у тому числі його відповідальність за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що у даному сенсі необізнаності гр. ОСОБА_1 із відповідальністю, яка загрожувала йому згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження самого огляду, він вважається таким, що не відмовився ані від огляду з використанням спеціальних технічних засобів, ані від огляду у відповідному закладі охорони здоров`я, так як на час розмови з поліцейськими не був обізнаний про свою відповідальність за цією відмовою. Таким чином поліцейські скористались необізнаністю гр. ОСОБА_1 із ст. 130 КУпАП, не роз`яснили йому цієї норми та запропонували йому цей огляд, попередньо не роз`яснивши йому його права та обов`язки згідно Конституції України, чим нівелювали складений протокол відсутністю належно проведеної процедури, встановленої КУпАП, Інструкцією та Порядком. Відповідно, докази вини гр. ОСОБА_1 отримані в незаконний спосіб з порушенням Закону і є неналежними та незаконними доказами. Крім вищевказаного, адвокат Попроцький Д.М. зазначає, що на відеозаписі не видно ніякого приладу вимірювання, дозволеного до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, відеозапис з нагрудної камери є неповним та до складання документів не були долучені поняті.

12.06.2023 року від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на електронну пошту суду надійшла заява про перенесення розгляду справи у зв`язку з тим, що через військову агресію РФ проти України та підрив ОСОБА_3 він зі своєї сім`єю вимушено виїхав за межі Одеської області та не встиг вчасно скористатись правовою допомогою, а також ознайомитись з матеріалами справи.

Розгляд справи було відкладено на 10.07.2023 на 09 год 15 хв.

14.06.2023 року від адвоката Попроцького Д.М. до суду надійшла заява, в якій він повідомив суд про розірвання угоди про надання правової допомоги з ОСОБА_1 , в якій він вказав, що угода, укладена між ним та ОСОБА_1 16.05.2023 року на зараз є припиненою достроково за взаємною згодою сторін, так як ОСОБА_1 вирішив звернутися за правовою допомогою до іншого фахівця права, а тому просить суд вважати на сьогодні його повноваження представляти інтереси ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення №496/3618/23 припиненими.

10.07.2023 року ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату та час судового засідання належним чином шляхом направлення на електронну адресу, з якої від нього 12.06.2023 року надійшла заява про відкладення розгляду справи, а також на адресу місця його проживання, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення, судових повісток, однак рекомендований лист повернувся до суду без вручення із позначкою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Інших засобів для виклику вказаної особи у суду немає та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не повідомила суд про місце проживання чи перебування, а також можливі засоби зв`язки.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.08.2018 (справа №11-237сап18) звертає увагу на те, що право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлена ч. 1 ст. 268 КУпАП, не є абсолютним, а суддям необхідно дотримуватися необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом з дотриманням, як строків розгляду справи судом, так і строку можливого притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справі «Трух проти України» від 14.10.2003 року, у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, у справі «Шевченко проти України» від 26.04.2007 року, в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Верховним Судом в п. 35 постанови від 12.03.2019 року у справі №910/9836/18 зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Водночас ОСОБА_1 , достовірно знаючи, що на розгляді в суді відносно нього знаходиться справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, розглядом справи не цікавиться та до суду не з`являється, будь-яких заяви чи клопотань, в тому числі про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, до суду не надає.

Суд звертає увагу, що інформація про дату, час та місце розгляду справи перебуває у відкритому доступі на офіційному сайті суду, а відтак останній мав цікавитись долею справи, добросовісно користуватись наданими йому процесуальними правами.

За таких обставин вважаю за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким відповідно до ст. 1 КУпАП є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Оскільки стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розгляду справ про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому вважаю за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 за наявними у справі письмовими доказами.

Вважаю, що були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, оскільки ОСОБА_1 був повідомлений про дату та час розгляду справи в Біляївському районному суді Одеської області, однак до суду не з`явився. Суд розцінює таку поведінку ОСОБА_1 , як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді та спробу уникнути відповідальності.

З урахуванням того, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, в судове засідання не з`явилась, до суду будь-яких доказів своєї невинуватості не надала, приймаючи рішення по суті, виходжу з наявних в матеріалах справи даних.

Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735 (далі Інструкція).

Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі виникнення підозри у перебуванні водія в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Зокрема, пунктами 2, 6 розділу І Інструкції та пунктами 1-6 Порядку передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до положень п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

З вищевказаного слідує, що поліцейський зобов`язаний запропонувати водію транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, провести такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису з бодікамер, доданого до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі без пояснень причин такої відмови. Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння незалежно від мотивів відмови складає склад правопорушення та є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повністю доведена та підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №428448 від 10.05.2023 року, в якому зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення;

- оглянутим в судовому засіданні відеозаписом з бодікамер, на якому зафіксовано факт керуванням ОСОБА_1 автомобілем марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. Відеозапис також містить інформацію про те, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівником поліції не заперечував факт вживання ним алкогольних напоїв. Особливу увагу суду звертають на себе ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , зокрема порушення координації рухів, який на вимогу працівника поліції не зміг з першої спроби піднятись з водійського сидіння автомобіля.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст. ст. 251, 252 КУпАП прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення.

Доводи адвоката Попроцького Д.М. про не роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, прав та наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі суд відхиляє, оскільки вони спростовуються відеозаписом з бодікамер, оглянутим в судовому засіданні.

Не може слугувати підставою для визнання недопустимим доказом відеозапису посилання адвоката Попроцького Д.М. на те, що відеозапис, який наявний в матеріалах справи, не є повним, оскільки КУпАП не містить застережень щодо мінімальних чи то максимальних об`ємів відеозапису, який може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення. Із вказаного відеозапису чітко вбачається, як ОСОБА_1 керує автомобілем марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого на неодноразові пропозиції працівника поліції відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі, що працівником поліції було вірно кваліфіковано, як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння. Після цього поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, всупереч доводам адвоката Попроцького Д.М., суд вважає відеозапис з бодікамер належним та допустимим доказом у справі, оскільки на відеозаписі відображено всі процесуальні дії, які необхідні для фіксації правопорушення у відповідності до вимог закону.

Як вже встановлено судом, події щодо зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП фіксувалися поліцейськими за допомогою бодікамер, про що поліцейським зроблено відмітку у протоколі про адміністративне правопорушення, а відеозапис долучено до матеріалів справи, а тому залучення понятих, як про те твердить адвокат Попроцький Д.М., у такому випадку не вимагалось.

Доводи адвоката Попроцького Д.М. про те, що в матеріалах провадження відсутній акт огляду з відмовою ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я є безпідставними.

Відповідно до п. 10 Інструкції результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Проте, такий огляд у встановленому законом порядку ОСОБА_1 пройти відмовився.

Згідно приписів пп. 6, 7 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Пунктом 9 розділу ІІ Інструкції встановлено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

При цьому, у разі відмови водія від проходження медичного огляду, правоохоронці позбавлені процесуальної можливості застосовувати відносно водія заходи примусу, спрямовані на доставлення особи до закладу охорони здоров`я.

Із викладеного слідує, що направлення водія на медичний огляд складається у тому випадку, коли особа погоджується на його проходження, а безпосередньо сам акт огляду, складається уповноваженою особою за результатами проведення медичного огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

З огляду на те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки і у закладі охорони здоров`я і ця обставина стороною захисту не заперечується та зафіксована у наданому поліцейським відеозаписі, тому необхідність складання відповідного направлення у правоохоронців була відсутня.

Всі інші доводи адвоката Попроцького Д.М. мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи сторони захисту не спростовують встановлених обставин того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, перевіривши матеріали справи, суд дійшов переконливого висновку, що наявні у справі докази є послідовними, взаємоузгодженими та у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У своєму клопотанні сторона захисту посилається на ряд порушень, допущених поліцейськими, однак вони не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не спростовують факту порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України.

Отже доводи адвоката Попроцького Д.М. щодо відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд оцінює як обрану лінію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О?Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як встановлено в ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Дії ОСОБА_1 кваліфікую за ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи характер адміністративного правопорушення та особу ОСОБА_1 , вважаю можливим накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки вказане адміністративне стягнення є безальтернативним.

Згідно із ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. ст. 40-1, 130 ч. 1, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра