Справа №: 643/3515/23
Провадження № 3/646/1116/2023
П О С Т А Н О В А

іменем України

17.07.2023 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі судді Глоби М.М.,

за участю секретаря судових засідань Борщ Л.В.

та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, освіта неповна вища, не працюючого, не одруженого, маючого доньку ОСОБА_2 , 2008 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

25.05.2023 року до суду надійшов матеріал, який містить протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 225694 від 27.04.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 27.04.2023 року о 18 год. 30 хв. в м. Харкові по просп. Гагаріна, 20, керував транспортним засобом - автомобілем марки «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, блідість обличчя, водій погодився пройти огляд в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД у лікаря нарколога, після прибуття в заклад охорони здоров`я водій здачу біологічного середовища пройти не зміг, що підтверджується висновком лікаря № 942, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 під час розгляду справи свою провину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав, зазначивши, що він не вживає жодні наркотичні засоби. 27.04.2023 року близько о 18 год. 30 хв. він керував транспортним засобом - автомобілем марки «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1 по просп. Гагаріна, 20, та був зупинений працівниками поліції, які зупинили його за те, що він керував транспортним засобом з непристебнутим ременем, після чого, запідозрили його у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. На вимогу працівників поліції він з ними проїхав до КНП ХОР ОНД для проходження медичного огляду для встановлення стану наркотичного сп`яніння або спростування такого. В медичному закладі лікарем наркологом йому було запропоновано здати сечу для визначення наявності в ній наркотичних засобів. На вказану пропозицію він погодився, однак не зміг здати сечу через біологічні особливості організму, хоча за пропозицією лікаря вживав напої перед спробою здачі біологічного матеріалу. У нього ускладнення із лівою ниркою, в наслідок чого у нього бувають ускладнення із сечовипусканням. Здати інший біологічний матеріал ні працівники поліції, ні медичного закладу, йому не пропонували.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності; при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання таких доказів покладено на осіб, уповноважених на складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, окрім іншого, настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року за № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735).

Відповідно до вимог п. 13 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з вимогами п. 8 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних норм свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Більш того, у відповідності до Інструкції № 1452/735 вразі відсутності направлення, огляд водія транспортного засобу, з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, в медичній установі водія для огляду приймати не повинні.

Разом з тим, необхідно зазначити про те, що у відповідності до вимог п. п. 3, 6, 16 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я.

В акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі акт медичного огляду), зазначаються дані щодо зовнішнього вигляду особи, яку оглядають, а також те, що дані про цю особу записані з її слів.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.

Тобто, після направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння до закладу охорони здоров`я, лікар закладу охорони здоров`я повинен скласти акт медичного огляду.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду та в подальшому складається висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння.

Однак, матеріали справи не містять акт медичного огляду, а долучений до матеріалів справи висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за № 942 не містить посилання щодо відмови ОСОБА_1 від повного медичного огляду.

Разом з тим, необхідно зазначити про те, що у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735 відмова закладу охорони здоров`я у проведенні огляді особи на стан сп`яніння не допускається.

З досліджених в судовому засіданні відеозаписів, що містяться на DVD-диску, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 27.04.2023 року ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Харкові по просп. Гагаріна, 20, був зупинений працівником поліції.

В подальшому ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та він погодився його пройти.

В закладі охорони здоров`я медичний працівник запропонувала йому випити води та здати сечу з метою проведення лабораторного обстеження, на що ОСОБА_1 погодився.

Також на відеозаписі міститься розмова водія з працівниками поліції та медичного закладу з приводу неможливості здати сечу за відсутності фізіологічної потреби.

Крім того, необхідно зазначити про те, що відповідно до п. 12 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 предметом дослідження біологічного середовища можуть бути окрім сечі, також слина, та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Згідно п. 13 вказаної Інструкції, для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. Проте, працівник наркологічного диспансеру, крім сечі, не пропонував ОСОБА_1 відібрати зразки інших біологічних середовищ.

Таким чином, враховуючи те, що акт медичного огляду не доданий до матеріалів справи, а висновок № 942 не містить посилання щодо відмови ОСОБА_1 від повного медичного огляду, суд позбавлений можливості встановити, чому саме за неможливості ОСОБА_1 здати сечу, не були відібрані для дослідження у відповідності до вимог п. п. 12, 13 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 біологічне середовище: слина, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, кров, оскільки відмова закладу охорони здоров`я у проведенні огляді особи на стан сп`яніння не допускається.

В той же час встановити в суді, що заклад охорони здоров`я безпідставно відмовив ОСОБА_1 у проведені огляду на стан сп`яніння, не є можливим, оскільки в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія до цього закладу.

За відсутності направлення заклад охорони здоров`я вправі не проводи огляд водія.

Крім того, суд звертає увагу, що під час розгляду справи в суді, ОСОБА_1 мав зовнішній вигляд, координацію рухів, та манеру розмови, які відповідали вигляду, який він мав на відеозаписі під час спілкування з працівниками поліції під час зупинки та в наркологічному диспансері.

Як встановлено під час розгляду справи та фактично підтверджується наданим лікарем-рентгенологом Європейського радіологічного центру висновком мультидетекторної комп`ютерної томографії органів черевної порожнини заочеревинного простору, таза від 08.02.2023 року, у ОСОБА_1 встановлене неповне подвоєння чашково-мискової системи лівої нирки, лівого сечовода.

За таких підстав, враховуючи те, що в матеріалах справи наявний відеозапис на якому ОСОБА_1 виявив бажання пройти медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння, проте відсутнє направлення на огляд водія до закладу охорони здоров`я, відсутні акт медичного огляду, а висновок № 942 не містить посилання щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, останній фактично був оглянутий працівником наркологічного диспансеру, суд приходить до висновку про порушення порядку огляду ОСОБА_1 на визначення стану наркотичного сп`яніння, а усна відмова водія від здачі сечі, або неможливість здати зразки біологічного середовища (сечі) за станом здоров`я, обстежуваного, не може розцінюватиметься як вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні об`єктивні ознаки за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведені факти свідчать про відсутність обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину та оформлені у такий спосіб, який викликає сумніви щодо об`єктивності і повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, які могли нести формальний характер з метою притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерел права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права із за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксера де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а також, що порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаними Конвенцією про захист прав і основоположних свобод 1950 року, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстроковим судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «… формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Європейський Суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження в справі про адміністративні правопорушення, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 247, 283-284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Суддя