ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Ю.А., з участю особи,яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,його захисника адвоката Морозова В.А.(в режимі відео конференції),розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,офіційно не працює

про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП,-

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 389191 від 09.11.2022 року, складеного відносно ОСОБА_1 ,в цей день о 12 годині він керував автомобілем BMW 520i р.н. НОМЕР_1 по вул.Донецьке шосе 7 в м.Запоріжжі з явними ознаками наркотичного сп`яніння(зіниці очей,що не реагують на світло,виражене тремтіння пальців рук,поведінка,що не відповідає обставоці),від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився,чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи в суді ОСОБА_1 не визнав винуватість у вчиненні тих дій,які йому інкримінуються,та пояснив,що 09.11.2022 р.разом з дружиною повертався з м.Запоріжжя додому у м.Вільнянськ,на розвилці його зупинив патруль поліції ,зупинка транспортного засобу під його керуванням не відповідає жодним підставам, визначеним ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Алкоголю або наркотиків він не вживав,у працівників поліції не було підстав вважати, що він перебував у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, а отже були відсутні підстави на проведення огляду на стан такого сп`яніння. На місці зупинки його огляд поліціянтом не проводився,вказані у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки стану наркотичного сп`яніння є вигаданими.Поліцейський безпідставно пред`явив вимогу проїхати у лікарняний заклад на огляд до лікаря,одразу ж наголосивши на тому,що у разі відмови його більше не затримують. На прохання надати адвоката йому запропонували здійснити телефонний дзвінок,але працівник поліції стояв поруч та не дав змоги поспілкуватись,штучно створював таку ситуацію,щоб отримати відмову від проходження огляду,наслідків такої відмови не роз`яснював. Направлення на проходження огляду йому не видавали,від керування транспортним засобом не відсторонили.Просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,оскільки поліцейським були штучно створені підстави для складання протоколу.

При розгляді справи в суді адвокат Макаров В.А.в інтересах ОСОБА_1 заявив клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав,визначених ст.247 КУпАП,зазначивши,що у матеріалах справи відсутні будь-які докази винуватості підзахисного у вчиненні інкримінованого йому правопорушення,процедура складання протоколу відбулася з порушенням права останнього на захист.

Всебічно вивчивши матеріали справи,з урахуванням досліджених доказів,суддя встановив, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення,яке ставиться їй за провину,за стандартом доказування «поза розумним сумнівом» свого підтвердження не знайшла,з огляду на таке.

Як випливає із ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р., кожна людина, звинувачена в скоєнні кримінального злочину, вважається невинуватою до тих пір, поки його провина не доведена відповідно до закону. Кожна людина при визначенні його громадянських прав і обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і неупередженим судом.

Обов`язком суду є забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення,які мають ознаки злочину»,залежно від ступеня їх суспільної небезпеки(рішення у справі «Лутц проти Німеччини»,»Отцюрк проти Німеччини»,»Девеєр проти Бельгії»,»Адольф проти Австрії» та інші),отже,адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб,а тому особа,яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Правопорушення,за яке ОСОБА_1 притягується до відповідальності (ч.1 ст. 130 КУпАП) ,з урахуванням практики Європейського суду з прав людини («тест Енгеля») є видом відповідальності,який відповідно до цілей Конвенції вважається кримінальним.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ст.9 Конституції України,ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР ратифікована Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод.(далі - Конвенція).

Таким чином, з моменту ратифікації Конвенції Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), керуватись його рішеннями та при вирішенні будь-якого питання діяти через призму визнання людини та її прав та свобод найвищою цінністю.

З наведеного витікає,що рішення суду буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою,суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання) «поза розумним сумнівом»,який означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду,виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Подібне роз`яснення зазначеного принципу надає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини,зокрема,у п.54 рішення від 06.12.2007 р.у справі «Козинець проти України».

Згідно вимог ч. 1 ст. 245, ст. 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Склад адміністративного правопорушення по статті 130 КпАП України становить керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол в даному випадку складений з підстав відмови особи , яка керує транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ,що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Згідно ч.1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч.2 ст. 266 КУпАП ,огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Проведення цього огляду внормоване «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року.

Відповідно до п. 3 «Порядку…» огляд проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

-лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення випливає, що автор протоколу не дотримався законодавчо встановленого порядку проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння .

Як передбачено ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так,з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається,що він складений поліцейським в2р2б3УПП в Запорізькій області Сляднєвим Д.В. без участі свідків,із застосуванням технічних засобів відеозапису.

При перегляді долученого до матеріалів справи відеозапису встановлено,що 09.11.2022 р.о 12.03 год.після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 проводився огляд багажного відсіку,фіксувався факт виявлення та вилучення ножа,проводився огляд його дружини,при цьому водій ОСОБА_1 не мав явних зовнішніх ознак перебування у стані наркотичного сп`яніння. Співробітники поліції жодних претензій і зауважень з цього приводу йому не висувають,його огляд на предмет виявлення ознак такого сп`яніння не проводять. О 12.29 год. поліцейський пред`явив водієві вимогу пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікарняному закладі,направлення не видавав. О 12.32 год. та 12.35 год. ОСОБА_1 двічі висловив згоду пройти огляд,однак поліцейський не вживав заходів для організації такого огляду,натомість,акцентував увагу на тому,що у разі відмови від проходження огляду ОСОБА_1 більше не затримують,без роз`яснення наслідків такої відмови.

Таким чином, на переконання суду долучений, до матеріалів провадження відеозапис підтверджує згоду водія пройти медичне обстеження на стан сп`яніння у медичному закладі, згоду на що він висловив двічі. На відеозаписові відсутні дії чи бездіяльність ОСОБА_1 які б явно свідчили про його відмову пройти таке обстеження в медичному закладі,однак зафіксовано і те,що направлення на проходження такого огляду йому не видавали і штучно створили умови для відмови від проходження такого огляду,не роз`яснивши її наслідки.

На користь висновку про те,що ОСОБА_1 очевидно для працівників поліції такого огляду і не потребував,свідчить той факт,що його не відстороняли від керування автомобілем,на якому він після завершення процедури складання протоколу попрямував з місця зупинки.

Свідок ОСОБА_2 в суді показала,що її чоловік 09.11.2022 р.алкоголю або наркотиків не вживав,у стані сп`яніння не перебував,вимога пройти огляд на стан сп`яніння від працівника поліції була звернута до нього лише після того,як ОСОБА_1 повідомив,що дуже поспішає додому ,де їх очікують троє дітей,один з яких лежачий інвалід,фактично його обдурили щодо наслідків відмови від проходження огляду,зазначивши,що в такому разі він зможе їхати далі,без роз`яснення наслідків у виді притягнення до відповідальності.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,та порушена процедура складання відповідного протоколу.

Оскільки під час розгляду справи в суді встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення відсутні, а згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст.247 КУпАП, тобто за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247 КУпАП,суддя -

Постановила:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови,а щодо постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі,-протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи,щодо якої винесено постанову,може бути поновлено органом(посадовою особою),правомочним розглядати скаргу.

Суддя Ю.А.Галущенко