ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2023 Справа №607/17039/23

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дуда О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, працюючої в КП ''ТМЛДЦ'' ТМР на посаді медсестри, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною 3 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №975545 від 05.09.2023 року, ОСОБА_1 ставиться у провину те, що 14.08.2023 року близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_2 , 2008 року народження, перебуваючи у дворі будинку за адресою: АДРЕСА_2 , наніс удар в ділянку грудної клітки ОСОБА_3 , пошкодивши телефон ТМ «Apple IPhone 12», який знаходився в сумці, таким чином порушив вимоги статті 173 КупАП. Оскільки ОСОБА_1 на час вчинення адміністративного правопорушення не досяг шістнадцятирічного віку, протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.184 КУпАП складений щодо матері неповнолітнього ОСОБА_1 .

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні поставленого їй у провину згідно з протоколом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 184 КУпАП, не визнала та ствердила, що конфлікт, який мав місце 14.08.2023 року близько 11 год. 00 хв. за участі її неповнолітнього сина ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , спровокував саме останній, а тому, на її переконання, в діяннях її сина ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, відтак просила не притягувати її до адміністративної відповідальності.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Недокус В.І. в судовому засіданні вказав на наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.184 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу вказаного адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та доводи її захисника адвоката Недокуса В.І., а також безпосередньо дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП та не може бути перекладено на суд.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП, полягає у невиконанні батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, яке виразилось у вчиненні неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки диспозиція ч.3 ст.184 КУпАП має бланкетний характер, то притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.184 КУпАП можливе лише за наявності в діях неповнолітнього віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років ознак правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №975545 від 05.09.2023 року слідує те, що неповнолітній син ОСОБА_1 ОСОБА_2 , 2008 року народження, 14.08.2023 року близько 11 год. 00 хв., перебуваючи у дворі будинку за адресою: АДРЕСА_2 , наніс удар в ділянку грудної клітки ОСОБА_3 , пошкодивши телефон ТМ «Apple iPhone 12», який знаходився в сумці, таким чином порушив вимоги статті 173 КупАП.

За змістом ст.173 КУпАП адміністративна відповідальність наступає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до порушення громадського порядку і спокою громадян.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських містах в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною нормою, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Як слідує із письмових пояснень ОСОБА_4 від 27.08.2023 року, які долучені до матеріалів справи, такі не містять даних про об`єктивні та суб`єктивні ознаки вчинення неповнолітнім ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Отже, вказані пояснення ОСОБА_4 , як і інші долучені до протоколу документи в своїй сукупності не вказують на вчинення неповнолітнім ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.

Також зі змісту письмових пояснень неповнолітнього ОСОБА_2 від 05.09.2023 року, які містяться у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, слідує те, що близько 11 год. 00 хв. поблизу стадіону по вул. Київська, 9 в м. Тернополі, він зустрівся зі своїми товаришами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , після чого він почав віджиматись на «турнику», а ОСОБА_5 в цей момент зняв з нього шорти, після чого між ними розпочалась суперечка, в ході якої ОСОБА_5 наніс йому один удар в ділянку обличчя, у відповідь на що він наніс ОСОБА_5 один удар в область грудної клітки, де в нього була сумка.

За наведеного, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення документи, на переконання суду, не підтверджують вину неповнолітнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, оскільки не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що дії неповнолітнього ОСОБА_2 , які мали місце 14.08.2023 року близько 11 год. 00 хв., були спрямовані саме на порушення громадського порядку та спокою громадян з хуліганських мотивів.

Більше того, встановлені в судовому засіданні обставини поведінки неповнолітнього ОСОБА_2 також не свідчать про хуліганський мотив його поведінки, що є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, оскільки такі дії були зумовлені поведінкою потерпілого ОСОБА_3 щодо нього, а тому дії неповнолітнього ОСОБА_2 не носили безпричинного характеру, що є однією з обов`язкових ознак хуліганства.

Зазначені обставини ставлять під сумнів наявність складу правопорушення за ст. 173 КУпАП та мають тлумачитись на користь неповнолітнього ОСОБА_2 .

Таким чином, в ході судового розгляду не здобуто доказів об`єктивного характеру, які б підтверджували скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 184 КУпАП, у зв`язку з відсутністю доказів вчинення її неповнолітнім сином ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про те, що ОСОБА_1 , як мати, ухиляється чи не виконує покладені на неї обов`язки по вихованню дитини.

За наведеного, сам по собі складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.184 КУпАП, не може бути визнаний єдиним належним та допустимим доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, в частині підтвердження факту вчинення особою певних діянь, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а викладені у ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

При цьому, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, яка притягується до відповідальності, і лише в межах зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення, на підставі зібраних посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, доказів. Суд не має збирати з власної ініціативи докази, позаяк в протилежному випадку суд згідно із ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може бути визнаний безстороннім.

Стаття 62 Конституції України визначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відтак, оцінюючи зібрані по справі докази у їх повній сукупності, доходжу висновку про відсутність у діяннях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин, вважаю, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності слід закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу правопорушення.

Керуючись ст. ст. 9, 184, 247, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі стосовно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП закрити у зв`язку з наявністю обставин, передбачених п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається Тернопільським апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга, подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд.

СуддяО. О. Дуда