Справа № 199/5133/23
ПОСТАНОВА

іменем України

20.07.2023 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Дяченко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

- за участі: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 263529 від 06.06.2023 слідує, що 06.06.2023 о 13:00 годині в м. Дніпрі по вул. М.Малиновського, 34 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Згідно результату тесту № 3301 від 06.06.2023 проба позитивна 1,87%о. Огляд зі згоди водія проводився за допомогою спеціального технічного приладу «Alkotest 6820» Drager ARHK-0485, що зафіксовано на нагрудні відеореєстратори № 470957, № 475546, № 470855. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що він дійсно 06.06.2023 о 13:00 годині в місті Дніпрі по вул.М.Малиновського, 34 перебував біля свого автомобіля «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_1 , до нього під`їхав автомобіль патрульної поліції, з якого вийшли декілька працівників поліції та один з них потребував пред`явити документи, які посвідчують його особу. Після того, як працівники поліції перевірили усі документи, один із співробітників поліції сказав йому, що він знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Працівники патрульної поліції запропонували пройти йому огляд на виявлення стану сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного приладу, на що він надав свою згоду. Він вказує, що за кермом перебував його товариш, який наразі знаходиться за межами країни та зв`язок із ним відсутній. Чому саме на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП він не розуміє, оскільки станом на вищевказану дату та час він не керував транспортним засобом, а стояв лише біля нього поруч. Крім того він вказав, що є інвалідом 3 групи та має численні захворювання, серед яких контузія. Просив закрити провадження відносно нього.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст.247 КУпАП, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та вказане рішення ЄСПЛ, яке згідно ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» обов`язкове і для працівників Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом у справі, суперечить іншим матеріалам справи про адміністративне правопорушення, оскільки відомості зазначені у ньому належним чином не узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №263529 від 06.06.2023 слідує, що 06.06.2023 о 13:00 годині в м. Дніпрі по вул.М.Малиновського, 34 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Згідно результату тесту № 3301 від 06.06.2023 проба позитивна 1,87%о. Огляд зі згоди водія проводився за допомогою спеціального технічного приладу «Alkotest 6820» Drager ARHK-0485, що зафіксовано на нагрудні відеореєстратори № 470957, № 475546, № 470855. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху.

Для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП необхідно встановити: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, на що звертає свою увагу Пленум Верховного Суду України в п. 27 Постанови від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Судом в ході перегляду відеозапису з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, встановлено, що відеофіксування починається лише з моменту пропозиції ОСОБА_1 порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці і лише за допомогою технічного приладу. Після цього працівник поліції одразу переходить до оформлення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому поліцейським не роз`яснено воді ю ОСОБА_1 право пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, право не погодитись із результатом, взагалі поліцейський не запитав ОСОБА_1 чи погоджується він із виявленим результатом та тим, що саме він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Суд зауважує, що рапорт поліцейського не містить також відомостей про те, чи погоджувався ОСОБА_1 з результатами огляду, проведеного з використанням спеціального технічного засобу, і якщо ні, то чи пропонувалося йому пройти огляд у закладі охорони здоров`я, а з відеозапису, як судом вказано вище, це не можливо встановити, у зв`язку з відсутністю цих даних на запису.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що відомості, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом о 13:00 годині 06.06.2023 у місті Дніпрі по вул. М.Малиновського, 34, не знайшли свого підтвердження, оскільки доказів керування ОСОБА_1 вищевказаним транспортним засобом до справи не долучено, як і не знайшло надалі свого підтвердження, що останньому працівниками поліції було запропоновано пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я.

Крім того в матеріалах справи відсутнє підтвердження про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, документ (водійське посвідчення) у нього не вилучався, як і тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом ОСОБА_1 не видавався, що також свідчить про порушення норм КУпАП України.

Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На переконання суду, підстав застосування до ОСОБА_1 п. 2.9а Правил дорожнього руху до обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 2635529 від 06.06.2023 не убачається.

Згідно ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В такому випадку, у відповідності до п. 8 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, поліцейський повинен був скласти Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, форма якого наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Як слідує з ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Судом встановлено, що працівниками поліції з порушенням вищевказаної Інструкції не було повідомлено ОСОБА_1 про проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а тому з урахуванням положень ч. 5 ст. 266 КУпАП, суд не може прийняти як допустимі докази вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП роздруківку тесту газоаналізатора на стан алкогольного сп`яніння та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

З приводу письмових пояснень свідка ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 06.06.2023 о 13:00 годині перебував за кермом з ознаками алкогольного сп`яніння, суд не може взяти їх до уваги, оскільки вони самі по собі без протоколу про адміністративне правопорушення та проведеного огляду особи на стан алкогольного сп`яніння не можуть підтверджувати факт керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Інших доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до матеріалів справи не додано.

При цьому суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та його було зупинено працівниками поліції, оскільки відеозапис не містить фіксації руху транспортного засобу, причину зупинки, з подальшими чисельними та суттєвими порушеннями вимог ст. 266 КУпАП, так і Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 за №1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, у зв`язку з чим зібрані докази по справі є недопустимими.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р., неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

Отже, на переконання суду, не доведено поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тоді як, відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст.247КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В. Дяченко