ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1507/23 Справа № 185/3467/23 Суддя у 1-й інстанції - Щербина О. О. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року м. Дніпро

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглянувши клопотання захисника Бабаскіна Кирила Сергійовича., який діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП-

встановила:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнено з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Не погоджуючись з вищевказаною захисник Бабаскін К.С. подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування пропущеного строку, зазначає, що участь у судовому засіданні під час проголошення рішення він особисто та його підзахисний не приймали. Копія постанови була надіслана судом 09.05.2023 року із вих.№185/3467/23/10883/202 на електрону поштову адресу захисника і була отримана о 16 год.03 хв. Саме 09.05.2023 року захисник та ОСОБА_1 дізналися про прийняте рішення у справі.

Апелянт зазначає, що свого процесуального обов`язку, щодо подання апеляційної скарги в 10-ти денний термін від дати отримання копії постанови, ОСОБА_1 не порушив, оскільки із текстом постанови він та його захисник вперше ознайомився 09.05.2023 року після отримання листа на електронну пошту адвоката, а апеляційна скарга подається за таких обставин в межах встановленого законом 10-ти денного терміну на її подання.

Не отримавши рішення, не знаючи про те, яке воно було захисник зазначає про неможливість подання апеляційної скарги ранішу, оскільки пропуск строку не залежав від волі захисника та самого ОСОБА_1 .. Він був пропущений через запізне виконання процесуального обов`язку судом - а саме, надіслання рішення по справі на 11 день від дати винесеного процесуального рішення.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Безсторонність суду передбачає як його суб`єктивну свободу від упередженості чи зацікавленості в результаті розгляду справи, так об`єктивну, яка виключає будь-який обґрунтований сумнів стосовно безсторонності суду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п.33 рішення у справі "Гурепка проти України").

Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження неодноразово висловив у своїй рішенням Верховний Суд. Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа №299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18) зазначено наступне.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції та матеріалів провадження, ОСОБА_1 та його захисник Бабаскін К.С. були повідомлені про місце та час розгляду справи належним чином (а.с.23-24).

З матеріалів провадження також вбачається, що апелянт в своїй заяві про закриття провадження у справі від 27.04.2023 року зазначав про дату та час розгляду справи, що підтверджує факт обізнаності осіб щодо стану розгляду справи.

Крім того, розгляд справи ОСОБА_1 та його захисник просили провести за їх відсутності з урахуванням доводів, викладених у клопотанні від 27.04.2023 року.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 або його захисник Бабаскін К.С. зверталися до місцевого суду із заявою про отримання копії оскаржуваного рішення протягом строку на апеляційне оскарження, а тому слід визнати безпідставними доводи апелянта та його посилання на той факт, що 28.04.2023 року судом не ухвалювалося будь-яке рішення у цій справі відносно ОСОБА_1 .

Натомість сам по собі факт отримання захисником 09.05.2023 року електронною поштою копії оскаржуваної постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2023 року, на що посилається апелянт (а.с.63), не може свідчити про те, що станом на день судового розгляду справи - 28.04.2023 року цього рішення фактично не існувало і воно не ухвалювалося судом. Зміст листа Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 травня 2023 року вказує лише на те, що саме в цей день була направлена на електронну адресу захисника копія судового рішення, що не може вважатися датою і часом фактичного ухвалення судом рішення. Не можна вважати належним та аргументованим спростуванням цього факту й відомості ЄДРСР, на які посилається сторона захисту у своєму клопотання, оскільки вони лише свідчать про дату надсилання судом до Реєстру вже прийнятого судового рішення 09.05.2023, дату його реєстрації 10.05.2023 та дату офіційного оприлюднення 11.05.2023.

Отже переконливих аргументів того, що 28 квітня 2023 року суддею Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у цій справі не ухвалювалося оскаржуване судове рішення, захисником не надано.

Таким чином вказані обставини свідчать про те, що як захисник Бабаскін К.С., так і сам ОСОБА_1 безумовно були обізнані про перебіг судового розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, а отже мали можливість своєчасно отримати копію судового рішення та подати апеляційну скаргу, але не скористалися своїм правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у визначений законом строк.

З огляду на викладене не можна погодитися з наведеними у клопотанні ОСОБА_2 доводами щодо поважності причин пропуску ним строків на апеляційне оскарження постанови судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2023 року та апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки заявник, маючи реальну можливість своєчасно дізнатися про результати прийнятого судом щодо нього рішення, та скористатися своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення у розумні строки після ознайомлення з його змістом, не скористався наданим йому законом процесуальним правом з причин, які не можна вважати поважними.

Інших причин, які унеможливили своєчасно подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у клопотанні не наведено.

З огляду на вищевикладене, а також оскільки захисником Бабаскіним К.С. в клопотанні не було наведено поважних підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, в поновленні строку апеляційного оскарження останньому слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 294 КУпАП, суддя, -

постановила:

У задоволенні клопотання захисника Бабаскіна Кирила Сергійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2023 року відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, що її подала, разом з доданими до неї документами.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.В. Рябчун