КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 752/9107/23
провадження № 33/824/3235/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в складі судді Кирилюк Г. М.,

при секретарі Кролівець О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 25 травня 2023 року у складі судді Бойка О.В., в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 25 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536, 80 грн.

01.06.2023 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 25 травня 2023 року скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що рішення суду прийняте без урахування всіх фактичних обставин справи, а зібрані по справі та досліджені в ході судового розгляду справи докази не є достатніми для визнання його винним у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

Зазначив, що його було безпідставно зупинено, тобто порушень ПДР з його боку вчинено не було. Працівник управління патрульної поліції у м. Києві тільки після зупинки його транспортного засобу почав виявляти порушення ПДР. Працівником поліції не було роз`яснено йому його права, порядок проходження медичного огляду тощо. Працівниками поліції не складався Акт огляду на стан сп`яніння. Пристрою Драгер в наявності у працівників поліції не було. Він погодився поїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан сп`яніння. В медичному закладі працівник цього закладу почала пропонувати пройти медичне обстеження, але він пояснив, що у нього високий тиск та він погано себе почуває, просив викликати швидку медичну допомогу. На це лікар сказала працівникам поліції, щоб вони зазначили в протоколі, що він відмовився, після чого викликали швидку меддопомогу. Його було госпіталізовано через високий тиск, про що було долучено відповідну довідку.

Стверджує, що був тверезий, спиртні напої не вживав, не притягувався до адміністративної відповідальності та не мав проблем із законом, не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення і відомості, які відображені в ньому є лише одним із доказів, на підставі яких суд, в ході розгляду справи, встановлює наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення. При цьому, джерела доказів, перелік яких вказаний в ст. 251 КУпАП, дає можливість суду оцінити кожен з доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №376832, 30 квітня 2023 року о 17 год. 18 хв., в м. Києві по вул. Саперно-Слобідська, 57, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Peugeot 307, д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено відеозапис з нагрудної камери поліцейського №472398, який є належним і допустимим доказом, та який свідчить про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на безпідставність зупинки працівником поліції транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , за відсутності порушення з його боку ПДР, є необґрунтованими.

З відеозапису, який містяться на DVD-диску, та з пояснень працівника поліції вбачається, що причиною зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , було те, що вказаний автомобіль «занесло на повороті».

Відповідно до ч.2 ст. 30 Закону України « Про Національну поліцію» поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Одним з превентивних поліцейських заходів є зупинення транспортного засобу ( п. 4 ч.1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію»).

Підлягають відхиленню доводи апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Відповідно до наявного в матеріалах справи відеозапису, останній містить пропозицію працівника поліції пройти огляд за допомогою приладу Драгер, на що ОСОБА_1 надав відповідь « Не згоден проходити». При цьому погодився пройти огляд в медичному закладі.

Після того, як ОСОБА_1 було доставлено до медичного закладу, останній в кабінеті лікаря також відмовився від проходження медичного огляду.

В подальшому ОСОБА_1 на його прохання було викликано швидку медичну допомогу.

Відповідно до довідки №0001168 про надання консультації у приймальному відділенні, наданої лікарем КНП «Київська міська клінічна лікарня №5» ОСОБА_2 , ОСОБА_1 був доставлений 30.04.2023 о 19.15 год. КШМД. Діагноз при направленні: Артеріальна гіпертензія, гіпертонічний криз неускладнений. Результати: хворий доставлений ШМД з діагнозом гіпертонічний криз. Швидку допомогу викликала поліція. Знаходився в громадському місці з підозрою на алкогольне сп`яніння, поводився неадекватно. Висловлював скарги на поліцію. Об`єктивно: стан задовільний, свідомість ясна… Від госпіталізації категорично відмовився (а.с.27).

З огляду на обставини справи та надані докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що за своїм станом здоров`я ОСОБА_1 не мав перешкод для проходження огляду на стан сп`яніння.

Права, передбачені ст. 268 КУпАП , були роз`яснені особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, в суді. Останній в повному обсязі реалізував свої права під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції і могли б слугувати підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення, апеляційна скарга не містить та при розгляді скарги апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 - адвоката Мороза Вадима Юрійовича залишити без задоволення.

Постанову Миронівського районного суду Київської області від 09 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Кирилюк Г. М.