Номер провадження: 33/813/988/23
Номер справи місцевого суду: 522/9317/22
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Зейналової А.Ф.к., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 12 травня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 12 травня 2023 року визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

З вказаної постанови вбачається, що 01.07.2022 року о 22 годин 53 хвилин в м. Одеса, по вул. Фонтанська дорога, 20/4, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «SKODA RAPID», державний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння з ознаками: нестійка хода, запах з порожнини рота, почервоніння обличчя. Зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння, прилад «Драгер» №7510 ARLM-0427, результат позитивний 0,67% проміле, чим водій порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою Київського районного суду м. Одеси від 12 травня 2023 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а також що його було зупинено працівниками поліції;

2)відеозапис, який приєднано до матеріалів справи не є належним доказом, оскільки він не є безперервним, а фрагментарний характер даних відеозаписів не дає можливість для встановлення всіх об`єктивних обставин у справі;

3)позиція суду про законність долучення відеозапису, через його фактичну наявність, є хибною оскільки первісно диски до протоколу про адміністративне правопорушення не долучались та були витребувані судом з власної ініціативи;

4)поліцейськими грубо порушено вимоги ч. 3 ст. 266 КУпАП щодо порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння, вони не доставили водія до найближчого медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння;

5)з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не підписував акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та висловив свою незгоду з цим, про що власноруч зазначив у протоколі.

Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Одеський апеляційний суд належним чином сповістив адвоката Саченко А.П. та Вилкуна О.В. про дату, час та місце слухання апеляційної скарги. ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явилися.

11.07.2023 року від ОСОБА_3 на адресу Одеського апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення слухання справи.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 та його представника Саченка А.П.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

-довідка згідно якої вбачається, що згідно інформаційного порталу Національної поліції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом року за ч. 1 ст. 130 КУпАП не притягувався;

-протокол про адміністративне правопорушення ААД№ 092298 від 01 липня 2022 року з якого вбачається, що 01.07.2022 року о 22:53 год. в м. Одесі по вул. Фонтанська дорога, 20/4 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «SKODA RAPID», державний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння з ознаками: нестійка хода, запах з порожнини рота, почервоніння обличчя. Зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння, прилад «Драгер» №7510 ARLM-0427, результат позитивний 0,67% проміле, чим водій порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. В протоколі в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення зазначено: не згоден, без свідків проходив Драгер;

-роздруківка драгер чеку № 472 від 01.07.2023 року о 23:07 год. та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно яких вбачається, що у ОСОБА_1 під час проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння було виявлено 0,67‰;

-відеозапис, який було приєднано до матеріалів справи та з якого вбачається, що 01.07.2022 року о 22:53 год. до транспортного засобу марки «SKODA RAPID», державний номер НОМЕР_1 , яка стоїть із увімкненими фарами освітлення, у якій був ввімкнений мотор, підійшов працівник поліції. Працівник поліції представився та сказав, що перевірка документів, попросив водія їх надати. За кермом знаходився ОСОБА_1 . Працівник поліції спитав ОСОБА_1 звідки той їде, на що він відповів, що з «Аркадії», він там гуляв. Працівник поліції попросив водія вийти з транспортного засобу та запитав чине вживав останній алкогольних напоїв. ОСОБА_1 сказав, що нічого не вживав. Тоді працівник поліції запропонував йому пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу Драгер. ОСОБА_1 погодився. Потім ОСОБА_1 сказав, що бажає поїхати до медичного закладу. Працівники поліції сказали, що огляд можна проводити на місці зупинки з допомогою приладу Драгер, а також можуть поїхати до медичного закладу на Воробйова. ОСОБА_1 почав просити поліцейських відійти на хвилинку, за що був попереджений про кримінальну відповідальність. Потім ОСОБА_1 повідомив, що вин вжив бокал пива. В ході бесіди з працівником поліції ОСОБА_1 було повідомлено, що він виїжджав з «Аркадії», виїхав в із вимкненим світлом фар, тому працівники поліції їхали за ним, та в подальшому зупинили. Раніше його не зупинили бо дорога, яка веде з «Аркадії» вузенька і це призвело б до затору транспортних засобів, тобто створило іншим учасникам руху перешкоди. ОСОБА_1 було роз`яснено, як саме пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» №7510, результат якого показав 0,67‰. Потім працівники поліції повідомили, що відносно ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення, також ознайомили з його змістом, ознайомили з правами передбаченими ст. 268 КУпАП. Повідомили ОСОБА_1 , що його відсторонено від права керування транспортним засобом, тому він може скористатися послугою тверезий водій. Після того, як ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, він не повідомляв працівників поліції, що з результатом даного огляду він не згоден. Однак в подальшому відмовився від підпису у протоколі, також відмовився підписати роздруківку драгер чеку № 472 від 01.07.2023 року.

Отже, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що матеріали справи не містять доказів того, що він керував транспортним засобом, а також що його було зупинено працівниками поліції слушне, однак як вбачається із наданого відеозапису, ОСОБА_1 не відмовлявся від того, що він керував транспортним засобом, а навпаки на питання працівника поліції звідки він їде, повідомив, що з «Аркадії». Крім того, з відеозапису вбачається що у транспортного засобу працював двигун та були увімкнені фари, а сам ОСОБА_1 знаходився за кермом. Також ОСОБА_1 , коли надавав свої пояснення не заперечував того факту, що він керував транспортним засобом.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджено спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 3 наведеної Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є:запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Суд апеляційної інстанції критично відноситься до посилань ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі на те, що поліцейськими не були долучені свідки, чим порушено п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, з огляду на наступне.

Законом України від 16.02.2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», внесено зміни, зокрема до ст. 266 КУпАП, що набрали чинності 17.03.2021 року.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що після цих змін до КУпАП з 17.03.2021 року свідки проходження огляду водієм на стан сп`яніння залучаються лише у випадку неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з відеореєстратора, дані про який внесені у протокол про адміністративне правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП.

Зважаючи на те, що огляд водія ОСОБА_1 фіксувався на нагрудну камеру поліцейських, відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення даних про свідків та їх пояснень у матеріалах справи не тягне за собою визнання проведеного огляду таким, що відбувався з порушенням вимог законодавства.

Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності з іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.

Отже посилання ОСОБА_1 на те, що відеозапис, який приєднано до матеріалів справи не є належним доказом, оскільки він не є безперервним, а фрагментарний характер даних відеозаписів не дає можливість для встановлення всіх об`єктивних обставин у справі, є слушними, однак такі посилання не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки відеозаписи, що містяться на диску відносно ОСОБА_1 , достатньо для перевірки встановлених судом обставин події, яка сталася 01.07.2022 року.

Крім того, вказуючи про порушення співробітниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надав до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейських до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги, як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння так і за відмову від цього огляду.

Відповідно до приписів п/п «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Оскільки, ОСОБА_1 після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки не повідомив, що він не згоден з його результатом, працівники поліції не пропонували проїхати до медичного закладу. Тому, посилання ОСОБА_1 про те, що поліцейськими грубо порушено вимоги ч. 3 ст. 266 КУпАП щодо порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння, у зв`язку із тим, що його не було доставлено до найближчого медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння є такими, що спрямовані на уникнення відповідальності.

Об`єктивно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Інші твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час дослідження доказів по справі, також жодних доказів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції не було долучено і до апеляційної скарги.

Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, роздруківкою результатів тестування на алкоголь, а також дослідженим апеляційним судом під час апеляційного розгляду відеозаписом з місця події.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що було встановлене в передбаченому законом порядку.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано застосував стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами, адже воно, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

У відповідності до положень п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, за результатами апеляційного розгляду суд вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а постанова Київського районного суду м. Одеси від 12 травня 2023 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 12 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова