П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2023 року Справа № 608/1352/23

Номер провадження3/608/623/2023

Суддя Чортківського районного суду Тернопільської області Парфенюк В. І.

з участю секретаря судового засідання Южди Л. С.

особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Іжука Б. В.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , працюючого в ТОВ «Донметсплав»,

за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 979600 від 31 травня 2023 року, складеного ДОП Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області старшим лейтенантом поліції Мельничиним І. В., вбачається, що 31 травня 2023 року близько 8 год. 50 хв. по вул. Незалежності в м. Чорткові Тернопільської області ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, а саме відмовився пред`явити документи, які посвідчують його особу на підставі п. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію».

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні 14 липня 2023 року свою вину у вчиненні вказаного правопорушення заперечує, надав письмові заперечення, в яких вказав, що складений протокол не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки у протоколі вказано місце реєстрації, яке не відповідає його дійсній реєстрації, він не зареєстрований в м. Миколаївка. У протоколі у складі правопорушення зазначено: «вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, а саме відмовився пред`явити документи, які засвідчують його особу на підставі п. 1 ст. 32 ЗУ "Про Національну поліцію", яку ОСОБА_2 визначив виключно на підставі Рапорту старшого лейтенанта ОСОБА_3 від 30.05.2023 без врахування інших доказів (відеозапису боді-камер, його пояснень...), також зазначив, що ОСОБА_3 не посилався на п. 1 ч. 1 ст. 32 ЗУ "Про Національну поліцію" (підставою для перевірки документів було визначено анонімне повідомлення про невідому людину, яка за припущенням автора може мати щось незаконне; наступною підставою ОСОБА_3 визначив наявність воєнного стану) - обидві підстави не передбачені ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію"; останнім варіантом ОСОБА_3 визначив анонімне повідомлення (яке не містило інформації про адміністративне та кримінальне правопорушення) альтернативою розшуку (доказів розшуку людини з зовнішніми ознаками, які відповідають моїм станом на 31.05.2023, немає у матеріалах справи). Під час заповнення протоколу ОСОБА_4 (у присутності старшого лейтенанта ОСОБА_3 ) без ознайомлення із відеозаписами боді-камер ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , без ознайомлення із поясненнями ОСОБА_1 після ознайомлення із рапортом ОСОБА_6 зробив хибний висновок про відсутність свідків (свідками були: лейтенант поліції ОСОБА_7 , двоє представників ТЦК та СП (представилися такими), старший лейтенант поліції Фльорчук Й. М., сержант поліції ОСОБА_5 , а також інші перехожі), отож він вніс до офіційного документу недостовірні відомості. У протоколі зазначена недостовірна інформація про те, що огляд його речей не проводився (огляд речей проводив майор поліції ОСОБА_8 ), чим порушено приписи ч. 5 ст. 264 КУпАП. У протоколі зазначені його клопотання про надання: 1) копій відеозаписів боді-камер полісменів, що здійснювали затримання на його електронну адресу; 2) копії анонімного звернення, 3) копії посвідчень полісменів, що здійснювали затримання. Клопотання задоволені не були. Крім того, ОСОБА_1 усно було заявлено клопотання про долучення доказів (аудіозаписів), на що йому не було запропоновано засобів їх надання. У протоколі зазначено, що рішення органу поліції за його клопотаннями не приймалася (усно ОСОБА_2 було зазначено, що усе буде надано). Рапорт ОСОБА_3 від 30.05.2023, на підставі якого складено протокол про адміністративне правопорушення, містить дату, яка не відповідає дійсності та журналу відвідувачів та доставлених осіб Чортківського РВ ГУНП у Тернопільській області, а також підставу для перевірки документів, яку визначив ОСОБА_3 при зверненні до ОСОБА_1 . Таким чином, в порушення вимог ст. 251 КУпАП до матеріалів справи не надано достатньо доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. Протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, у протоколі зазначено посилання на неіснуючу норму закону, на яку не посилався ОСОБА_3 , опис правопорушення не відповідає дійсним обставинам справи. Тому ОСОБА_1 просить справу щодо нього закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

У додаткових поясненнях ОСОБА_1 надав суду повний опис подій 31.05.2023, які привели до розгляду цієї справи: 31.05.2023 по вул. Незалежності м. Чортків Тернопільської області із порушенням ПДР (зупинка та стоянка транспортного засобу біля пішохідного переходу на відстані 2 м) навпроти ТЦ Магніт зупинилася машина, з якої вийшли двоє людей у камуфляжі та лейтенант поліції (інспектор) ОСОБА_7 , які обмежили право на пересування ОСОБА_1 без законних підстав. Спочатку у нього запитали документи люди у камуфляжі, які не представилися, а підставою перевірки документів назвали введення воєнного стану. Після його відмови надати документи цим невизначеним особам без наявності законних підстав вони запропонували надати їх інспектору поліції, який так само не представився. Після його зауваження він надав документи. Після надання документів лейтенант ОСОБА_7 підставою для перевірки документів також назвав введення воєнного стану. Після тривалої суперечки ОСОБА_1 відмовився від запрошення до райвідділу для встановлення його особи через відсутність законних підстав для перевірки документів, а також відмовився надавати документи з підстав отримання поліцейським анонімного повідомлення, що не містить ознак ані кримінального, ані адміністративного правопорушення, а лише припущення заявника (анонімного) про можливість знаходження у нього чогось незаконного.

Захисник особи, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_9 просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на вищевикладені ОСОБА_1 обставини.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При цьому, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 185 КУпАП передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

За змістом наведеної правової норми злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторних законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Тобто слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної законної вимоги поліцейського.

З даної норми вбачається, що дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції. Вимоги працівника поліції та розпорядження - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані.

При цьому слід зазначити, що злісну непокору законному розпорядженню або вимозі необхідно відрізняти від захисту особою своїх прав. Відповідно до ст. 185 КУпАП підставою для притягнення до адміністративної відповідальності повинна бути злісна непокора лише законному розпорядженню або вимозі працівника поліції. Отже, непокора розпорядженню або вимозі, що суперечать закону або не передбачені ним, не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Пленум Верховного Суду України у п. 7 Постанови «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» роз`яснив, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, а також, що адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

З системного аналізу положень КУпАП з урахуванням позиції Верховного Суду України, висловленої в узагальненні «Практика розгляду судами справ про адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління (статті 185-185-2 КУпАП) випливає, що дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги поліцейського, саме законної, адже його вимоги та розпорядження акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі,мають бути законодавчо обґрунтовані, зокрема, про перебування його при виконанні службових обов`язків мають свідчити установлена форма одягу, нагрудний знак, а також пред`явлене відповідне посвідчення, у зв`язку з чим у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені які саме законні вимоги були висунуті поліцейським, дані про те, що він знаходився при виконанні службових обов`язків.

Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, зокрема, якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи, або самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що працівники поліції, вимагаючи ОСОБА_1 пред`явити документи, що посвідчують особу, посилалися на воєнний стан в державі, а також на анонімне повідомлення на лінію 102 про людину, яка одягненна як ОСОБА_1 з джинсовим рюкзаком може мати в рюкзаку щось незаконне.Проте такі підстави для вимоги пред`явити документи, що посвідчують особу, п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" не передбачені.

В той же час, в порушення вищевказаних вимог законодавства, у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано зміст правопорушення, а саме не зазначено суть законного розпорядження чи вимоги, яким нормативним актом передбачено законність такої вимоги чи розпорядження поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, крім того, не зазначено, від кого саме (прізвище, ім`я, по-батькові, посада, звання) поступила дана вимога і у зв`язку з чим, оскільки ст. 185 КУпАП є бланкетною нормою Закону, не вказано конкретно які саме протиправні дії вчинив ОСОБА_1 , у зв`язку з чим не реагував на вимогу працівника поліції припинити це правопорушення, та в чому конкретно полягала його злісна непокора такій вимозі, що є невід`ємною частиною об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення. Фактично працівник поліції, який складав протокол, обмежився загальними фразами, з яких неможливо зробити висновок щодо об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

За змістом ст. ст.254 і 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, яким фіксується факт адміністративного правопорушення і який є підставою для подальшого провадження у справі. До складання протоколу та його змісту пред`являють спеціальні вимоги. Протокол про адміністративне правопорушення повинен містити, зокрема, викладення суті адміністративного правопорушення.

Разом із тим, як вбачається з матеріалів справи, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказані прізвища працівників поліції, вимоги яких ОСОБА_1 нібито не виконував, окрім того не вказано, що вимога працівників поліції була наполегливою та неодноразово повтореною. Невказання конкретних працівників поліції, щодо яких такі дії нібито вчинялись, призводить до ігнорування прав особи, яка притягається до відповідальності, оскільки позбавляє її права бути поінформованою про характер і причини притягнення до адміністративної відповідальності, не дає змоги підготуватися до свого захисту, враховуючи некоректно викладену суть правопорушення без ідентифікації ключових деталей вчинення ймовірного діяння, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Необхідність з`ясування суті розпорядження чи вимоги працівника поліції, з метою надання оцінки його законності, випливає, зокрема, з Постанови Верховного Суду України від 03 березня 2014 року у справі № 5-49к13, прийнятої внаслідок постановлення рішення Європейським судом з прав людини по справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року (набуло статусу остаточного 11 липня 2013 року).

Відповідно до п.3 п.п "а" ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний має бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, що не було дотримано в частині конкретизації інкримінованих дій.

Таким чином, працівником поліції не викладено суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, оскільки фабула даного правопорушення не конкретизована, не розкрито її зміст в повному обсязі, фактично відсутній виклад саме злісної непокори законному розпорядженню працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків. Не підтверджено зазначених обставин і відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 31 травня 2023 року зазначено про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КУпАП.

Проте ст. 185 КУпАП не має поділу на частини, а тому норми права, передбаченої ч. 1 ст. 185 КУпАП, в зазначеному Кодексі не існує.

Суддя не має права в постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначалися у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст.ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи.

Таким чином протокол про адміністративне правопорушення, що складений з порушенням вищезазначених вимог законодавства не може бути прийнятий при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим він не є достатнім доказом вини.

Інших обставин в протоколі та матеріалах справи не відображено, у зв`язку з чим відсутні підстави для висновку про наявність в діях особи порушення ст. 185 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами.

За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 185, 247, 266, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Парфенюк