Номер провадження: 33/813/998/23
Номер справи місцевого суду: 493/463/23
Головуючий у першій інстанції Мясківська І. М.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю секретаря судового засідання Воронової Є.Р., захисника Данилюка А.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні його апеляційну скаргу на постанову Балтського районного суду Одеської області від 11 травня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124; 122-4; ч.4 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення:

-за ст.124 КУпАП у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;

-за ст.122-4 КУпАП у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.;

-за ч. 4 ст.130 КУпАП у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

На підставі положень ч.2 ст.36 КУпАП на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. (тридцять чотири тисячі) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнутий судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції

Постановою суду першої інстанції встановлено, що 03 квітня 2023 року о 19 годині в м. Балта Одеської області по вул. Госпітальєрів (колишня Ломоносова), водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на придорожню клумбу. Внаслідок ДТП транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.

ОСОБА_1 , ставши учасником дорожньо-транспортної пригоди, місце пригоди залишив.

Крім того, 03 квітня 2023 року в м. Балта Одеської області по вул. Вишнева, водій ОСОБА_1 , після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, вживав алкогольні напої, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням технічного приладу «Drager» Alkotest 6810.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 а), п. 12.1, п. 2.10 є) Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.124; 122-4; ч.4 ст.130 КУпАП.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою захисник Данилюк А.Б. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст.124; 122-4; ч.4 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд першої інстанції неправомірно зазначив про те, що неявка ОСОБА_1 у судове засідання розцінюється як відмова від надання пояснень щодо обставин справи, оскільки під час судового засідання був присутнім його захисник.

При цьому, суд не надав жодної аргументації доводам сторони захисту, а також відмовив у задоволенні клопотання про допит свідка, з огляду на те, що ставився під сумнів доказ у справі, а саме письмові пояснення.

Захисник вважає, що матеріали справи містять відмінності у визначенні місця вчинення адміністративного правопорушення. При цьому суд зазначив, що колишньою назвою вул. Ломоносова у м. Балті є вул. Госпітальєрів, однак відсутні жодні докази про те, що в певний період часу відбулася зміна назви вулиці.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази настання дорожньо-транспортної пригоди, оскільки протокол за ст.124 КУпАП не містить відомостей про потерпілих, яким завдано шкоду їх життю, здоров`ю чи майну, тобто відсутній суб`єкт, якому завдана шкода.

Схема ДТП підписана ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як учасниками дорожньо-транспортної пригоди, про яку зазначено у протоколі серії ААД №122649 від 03.04.2023 року. Проте, з вказаного протоколу не вбачається, що ОСОБА_2 була завдана шкода чи остання визнана потерпілою.

Захисник вважає, що придорожня клумба не може вважатися перешкодою для руху, як зазначено у протоколі, оскільки об`єкт знаходиться поза межами смуги руху транспортних засобів.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 пошкодив лише свій автомобіль, жодних інших наслідків не настало, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Крім того, захисник вважає, що схема ДТП є недопустимим доказом, оскільки не містить відомостей щодо: протоколу, до якого вона додається; про вид пригоди; учасників; відомості про порушення пункту ПДР; відомості про результати огляду на стан сп`яніння.

Щодо протоколу серії ААД №122650 від 03 квітня 2023 року за ст.122-4 КУпАП до нього не додані такі невід`ємні частини як схема ДТП та пояснення, а тому матеріали вказаного протоколу повинні бути повернені для доопрацювання.

Захисник вважає, що відеозапис фіксації огляду на стан алкогольного сп`яніння не відповідає принципу повноти та безперервності.

Крім того, у роздруківці до алкотестеру «Drager», зазначено, що огляд проводився щодо ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що не є датою народження ОСОБА_1 .

Також, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права, передбачені ст.63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.

Також, захисник звернувся до апеляційного суду з клопотаннями про допит свідка ОСОБА_2 , визнання доказів недопустимими, витребування доказів та призначення у справі судової комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи.

Позиції учасників апеляційного розгляду

В судовому засіданні захисник Данилюк А.Б. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника Данилюка А.Б., дослідивши докази, наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу №524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Під час апеляційного розгляду основний довід сторони захисту полягав в тому, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та ставить під сумнів саму подію дорожньо-транспортної пригоди, оскільки в наслідок наїзду на придорожню клумбу нікому матеріальної шкоди завдано не було, механічні пошкодження отримав лише його автомобіль.

За таких обставин, на переконання захисника, в діях ОСОБА_1 відсутні і склади інших правопорушень, передбачених ст.122-4 КУпАП - залишення місця дорожньо-транспортної пригоди та ч.4 ст.130 КУпАП - вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю.

Апеляційний суд вважає такі доводи сторони захисту необґрунтованими.

Диспозиція статті 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року N 14 суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому, пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку наявним у справі доказам, вірно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що потягло за собою вчинення ним і двох інших похідних правопорушень, передбачених 122-4; ч.4 ст.130 КУпАП.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги захисника Данилюка А.Б. та прийняття законного та обґрунтованого рішення за результатами апеляційного розгляду, апеляційним судом були повторно досліджені докази, які містяться в матеріалах справи.

З фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №122649 убачається, що 03 квітня 2023 року о 19 годині в м. Балта Одеської області по вул.Госпітальєрів (колишня Ломоносова), водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на придорожню клумбу. Внаслідок ДТП транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 були роз`ясненні його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Вказаний протокол був власноруч підписаний ОСОБА_1 . При цьому в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 будь-яких зауважень або заперечень щодо обставин, викладених у фабулі протоколу не навів, чим фактично погодився з тим, що він вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП при обставинах, викладених у протоколі.

Апеляційний суд зазначає, що досліджений протокол про адміністративне правопорушення повністю відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.

До протоколу була надана схема місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 03 квітня 2023 року о 19 годині в м. Балта Одеської області по вул. Госпітальєрів (Колишня Ломоносова), в якій вказано розташування дорожніх знаків, розташування придорожньої клумби, прилеглий житловий будинок, місце зіткнення, перелік пошкоджень транспортного засобу, що виникли внаслідок ДТП.

Крім того, на аркуші 17 міститься фотографія, на якій відображено механічні пошкодження переднього бамперу транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

Винуватість ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП підтверджується і письмовими поясненнями ОСОБА_2 , зі змісту яких вбачається, що 03 квітня 2023 року близько 19 години знаходячись вдома за адресою: АДРЕСА_2 , вона почула удар, якому не придала значення. Згодом біля 23 години до її будинку приїхали співробітники поліції та повідомили, що біля будинку, невідомий автомобіль під керуванням невідомої особи здійснив наїзд на придорожню клумбу.

Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_1 убачається, що він керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Ломоносова (назва після зміни вул. Госпітальєрів) в напрямку вул. Сенянська в м. Балта Одеської області, відволікшись, здійснив наїзд на придорожню клумбу. Після цього одразу поїхав додому де припаркував автомобіль навпроти будинку біля кафе «Гараж». Алкоголь вживав після дорожньо-транспортної пригоди.

Вказаними письмовими пояснення ОСОБА_1 фактично повністю визнав свою винуватість у вчиненні ним дорожньо-транспортної пригоди, залишенні місця ДТП, а також у вживанні алкогольних напоїв після ДТП до проведення медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Аналізуючи вищевказані докази в їх сукупності, враховуючи характер отриманого автомобілем пошкодження, місце зіткнення та інші відомості викладені у схемі місця ДТП, апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.12.1 ПДР України є очевидною.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 пошкодив лише свій автомобіль, жодних інших наслідків не наступило, а відтак в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП апеляційний суд вважає необґрунтованим.

Як вбачається із змісту диспозиції ст.124 КУпАП, об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого даною нормою, характеризується наступними елементами: діянням тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, яке може бути виражене як у дії так і в бездіяльності; наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна; а також причинним зв`язком між наведеними діянням та наслідками.

У даній справі беззаперечно доведено, що внаслідок ДТП механічні пошкодження отримав, як автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 так і клумба, на яку він здійснив наїзд внаслідок порушення п.12.1 Правил дорожнього руху України.

При цьому подія ДТП та пошкодження автомобілю та клумби перебувають у причино-наслідковому зв`язку з порушенням водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху.

Слід зазначити, що п.п.б) п 2.3) Правил дорожнього руху України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язані бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п.12.1 Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

З урахуванням фактичних обставини справи апеляційний суд переконаний, що належним виконанням вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України водій ОСОБА_1 мав можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась 03 квітня 2023 року за його участі.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні двох інших похідних правопорушень, передбачених ст.122-4; ч.4 ст.130 КУпАП також підтверджується доказами наявними в матеріалах справи, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку на предмет належності, допустимості та достатності, зокрема: протоколами про адміністративне правопорушення серії серії ААД № 122650 від 03.04.2023 року та серії ААД № 124327 від 03.04.2023 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; роздруківкою з технічного приладу «Drager» Alkotest 6810 до протоколу № 124327, із зафіксованим результатом тесту 2,82 ‰, тест № 345, час проведення 23:24 год. 03.04.2023 року; матеріалами відеозапису з нагрудної камери поліцейського з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 , який підтвердив що ним вчинено дорожньо-транспортну пригоду, та після якої вживав алкогольні напої, у встановленому законом порядку пройшов тест на визначення ступеня алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Drager», який показав позитивний результат 2,82 ‰.

Апеляційний суд визнає вказані докази, які були дослідженні під час апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 03 квітня 2023 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Апеляційний суд вважає зібрані у справі докази повністю узгоджуються між собою, є достовірними, належними, допустимими, достатніми та в своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124; ст.122-4; ч.4 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

У відповідності до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 33, 36 КУпАП в межах санкції ч.4 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника Данилюка А.Б. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова судді районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Відповідно до п.1) ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Данилюка А.Б. залишити без задоволення.

Постанову Балтського районного суду Одеської області від 11 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124; 122-4; ч.4 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко