КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/3140/2023
Справа 367/1105/23
Головуючий в суді І інстанції Горбачова Ю.В.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 липня 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 11 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 11 травня 2023 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 536.80 грн.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 04 лютого 2023 року о 01 год. 15 хв. керував автомобілем KIA OPTIMA д.н.з. НОМЕР_1 в м. Ірпінь Київської області по вул. Соборна (блокпост Романівка) з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів), в порушення вимог п. 2.5 ПДР від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager та проходження такого огляду в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 , поданій 29 травня 2023 року, указано на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права та необхідність скасування постанови.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказав на те, що в порушення вимог п. 5 розділу ІІ Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18 грудня 2018 року № 126, відеозапис, що знаходиться на диску, долученому до матеріалів справи, без зазначення про його наявність у протоколі, не є безперервним, з даного відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, відео знято на мобільний телефон, а не на портативний відеореєстратор, відеозапис відображає лише відмову від проходження огляду та факт належності ОСОБА_1 транспортного засобу, таким чином, вищезазначений доказ не є допустимим і таким, що одержаний законним шляхом.

Наводив зміст п. 2.5 ПДР, ст. 266 КУпАП, норми Порядку направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, вказував, що аналіз даних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку підозри на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відмова від проходження огляду у відповідному закладі охорони здоров`я не зафіксована, оскільки направлення було складено 04 лютого 2022 року о 02:20, тобто вже після того, як ОСОБА_1 не був присутній на місці складання протоколу про адміністративне правопорушення, а відмова від проходження огляду в присутності двох свідків була зафіксована 04 лютого 2023 року об 01 год. 50 хв., тобто раніше, ніж повинно було запропоновано проїхати до медичного закладу.

Вказував, що поліцейські, відповідно до вимог ст. 20 КПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинні були детально проінформувати його про сутність висунутої ними вимоги, порядок вчинення певних процесуальних дій та наслідки, які можуть настати як у випадку проходження, так і у випадку відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, роз`яснити права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Що стосується обставин, які мали місце до складання протоколу, зазначив, що знаходився на блокпосту, на якому несли службу свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у нього стався з ними конфлікт, після його участі в бойових діях у нього іноді бувають емоційні зриви. Зазначив, що відповідно до п. 6 розділу 2 Інструкції № 1452/735, не можуть бути залучені в якості свідків поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумнів. Свідки на відеозаписі перебувають у військовій формі, як йому здалося, вони є співробітниками Нацгвардії України, а також у нього був конфлікт з ними. Крім того, особи, які несуть службу на блокпостах, часто здійснюють це разом із співробітниками поліції, отже з урахуванням наведеного, щодо неупередженості цих свідків у нього є сумніви.

Зазначив, що в направленні на проходження огляду зазначено Бучанську ЦМЛ, однак в переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право на проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак сп`яніння, такий заклад відсутній. Крім того, наскільки йому відомо, такої лікарні взагалі не існує. Таким чином, вказане направлення не може бути допустимим доказом, про його складання ОСОБА_1 не повідомлялося і копії не вручалось.

Вказував, що ознак наркотичного сп`яніння, перелічених поліцейським, відповідно до п. 2, 3, 4 Інструкції № 1452/735, у нього не було.

Наголошував, що працівниками поліції не було роз`яснено йому наслідки відмови від проходження огляду, вони взагалі вказували, що йому "нічого не буде". Також ними не було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП, і таке ж порушення було з боку суду першої інстанції.

На підставі вищевикладеного просив постанову Ірпінського міського суду Київської області від 11 травня 2023 року скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

До апеляційної скарги додано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивовану тим, що постанову суду він отримав 17 травня 2023 року, значно пізніше, ніж вона була винесена, а тому пропустив строк подання апеляційної скарги з поважних причин.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови ОСОБА_1 пропустив з поважних причин, оскільки копію постанови протягом трьох днів вручено або надіслано поштою йому не було, а вручено під розписку лише 18 травня 2023 року (а. с. 19).

За наведених обставин та з метою забезпечення реалізації права ОСОБА_1 на допуск до правосуддя, в якому не може бути відмовлено з формальних підстав, апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.

В судовому засіданні 26 червня 2023 року, 10 липня 2023 року ОСОБА_1 подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити. В судове засідання 24 липня 2023 року ОСОБА_1 не з`явився, про місце, день та час судового засідання був повідомлений, заяв про відкладення розгляду справи не направив.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція № 1452/735), щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Дотримання поліцейськими зазначеної процесуальної процедури судом першої інстанції перевірено.

Висновки судді місцевого суду про доведеність факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 334270 від 04 лютого 2023 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;

- відеозаписом події, з якого судом встановлено, що водію ОСОБА_1 пропонують пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в лікарні, ОСОБА_1 чітко відмовляється пройти огляд.

Докази, наявні в матеріалах справи, узгоджуються між собою, у суду першої інстанції не було підстав вважати їх неналежними або недопустимими.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності та на законних підставах наклав на нього стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів, які би вказували на незаконність ухваленого судом рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager та проходження такого огляду в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. Крім того, така відмова зафіксована поліцейським на відеозаписі.

Апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані та неконкретні доводи апеляційної скарги про те, що протокол складено з порушенням вимог п. 11 розділу ІІ Інструкції, яка передбачає, що оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється з чинним законодавством, оскільки ОСОБА_1 не зазначено, в чому, на його думку, таке порушення полягає.

Доводи апеляційної скарги, що на відеозаписі не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, апеляційний суд відхиляє як безпідставні, оскільки на відеозаписі ОСОБА_1 , відповідаючи на запитання поліцейського, прямо підтверджує, що керував транспортним засобом KIA OPTIMA д.н.з. НОМЕР_1 , тобто виконував функції водія.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо порушення п. 5 Розділу ІІ Інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, апеляційний суд враховує, що в цьому пункті зазначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що відеозапис є неповним, а також на ньому не виставлені правильні відмітки часу. Разом з тим, на відеозаписі, що міститься у матеріалах справи, зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому датами створення відеозапису на оптичному диску є 04 лютого 2023 року, що хронологічно узгоджується з датою скоєння адміністративного правопорушення, зазначеною в протоколі ААД № 334270, а відсутність налаштування відміток часу на відеозаписі не спростовує встановленої судом першої інстанції вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги, що відеозйомка велася не на портативний відеореєстратор, а на мобільний телефон, нічим не підтверджуються, є припущеннями та відхиляються апеляційним судом.

Крім того, апеляційний суд враховує, що відповідно до вимог ст. 266 КУпАП передбачено під час проведення огляду осіб застосування поліцейським технічних засобів відеозапису, а не конкретно портативного відеореєстратора.

Доводи апеляційної скарги, що наявне в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, до Бучанської ЦМЛ, складено о 02:20, тобто пізніше, ніж оформлено протокол про адміністративне правопорушення, копії направлення йому не вручено, при цьому зазначений в направленні медичний заклад не входить до переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і такого медичного закладу, як Бучанська ЦМЛ, взагалі не існує, відхиляються апеляційним судом як безпідставні, оскільки вимогами ст. 266 КУпАП, Порядку № 1103, Інструкції № 1452/735 взагалі не передбачено складення направлення водія на огляд у випадку його відмови від проходження огляду в медичному закладі. Таким чином, наявність або відсутність вказаного направлення в матеріалах справи як не доводить, так і не спростовує вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР та скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, однак така вина підтверджується іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо залучення поліцейськими в якості свідків осіб, які несли службу на блокпосту, з якими у ОСОБА_1 виник конфлікт і які в силу службових обов`язків взаємодіють із поліцейськими, що в сукупності надає підстави для висновку про їх упередженість та порушення п. 6 розділу 2 Інструкції № 1452/735, яка забороняє залучати в якості свідків поліцейських або осіб, щодо неупередженості яких є сумнів, апеляційний суд приходить до висновку, що зазначені доводи жодними доказами не підтверджуються і є припущеннями ОСОБА_1 , які неможливо перевірити.

Є безпідставними доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не допитувалися як свідки особи, зазначені в протоколі, з огляду на те, що відповідних клопотань ОСОБА_1 в суді першої інстанції не заявлялось і докази протилежного в матеріалах справи відсутні. В апеляційній скарзі ним такого клопотання також не заявлено.

Апеляційний суд також враховує, що положення ч. 2 ст. 266 КУпАП, відповідно до якої під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, стосується також і випадків, коли під час спроби поліцейського провести огляд водія на місці зупинки транспортного засобу, останній відмовляється від такого огляду та висловлює свою незгоду не тільки проходити огляд на місці, а й незгоду проїхати до медичного закладу для огляду взагалі.

Відтак, зазначена відмова може бути зафіксована у відповідності до вимог зазначеної статті за допомогою відеозапису без необхідності залучення свідків, і такий відеозапис до матеріалів справи долучений.

Доводи апеляційної скарги, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, перелічені поліцейським відповідно до п. 2, 3, 4 Інструкції № 1452/735, апеляційний суд відхиляє як неспроможні, оскільки згідно протоколу про адміністративне правопорушення, у ОСОБА_1 поліцейським виявлені ознаки не наркотичного, а алкогольного сп`яніння.

Апеляційним судом враховується рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи наведене, апеляційний суд також не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не проінформували його про сутність висунутої ними вимоги і порядок вчинення певних процесуальних дій, з огляду на те, що ОСОБА_1 , як водій, має знати Правила дорожнього руху, п. 2.5 яких зокрема передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Нічим не підтверджуються та відхиляються апеляційним судом як припущення доводи апеляційної скарги, що поліцейські схилили його до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, нібито повідомивши про відсутність для нього юридичних наслідків у випадку такої відмови, а також, що судом першої інстанції під час розгляду справи не було роз`яснено ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Апеляційний суд враховує, що процесуальні права ОСОБА_4 на захист були повністю реалізовані в апеляційному суді, зокрема шляхом подання ним апеляційної скарги, пропущений строк на подання якої було поновлено апеляційним судом, та участі в судовому засіданні з можливістю надати пояснення по суті апеляційної скарги.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Апеляційним судом враховується, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та щодо обставин, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.

Постанова судді Ірпінського міського суду Київської області від 11 травня 2023 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ірпінського міського суду Київської області від 11 травня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 11 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.