Справа №583/1815/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сидоренко Р. В.
Номер провадження 33/816/304/23 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 липня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Баришевої А. І., розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 583/1815/22 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14.02.2023, якою провадження в справі за ст. 124 КУпАП відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1

закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 ,

установив:

У поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді та притягнути ОСОБА_2 до відповідальності за ст. 124 КУпАП, оскільки зіткнення автомобілів відбулося з вини останнього через порушення ним п. 12.1, 13.1 ПДР.

Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14.02.2023 провадження в справі за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 177445 від 16.12.2022 ОСОБА_2 16.12.2022 о 09:10 в м. Охтирка по вул. Армійській керував автомобілем марки ВАЗ 2103 д. н. з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість, не дотримався дистанції та допустив зіткнення з автомобілем Опель д. н. з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який від`їхав від лівого узбіччя та рухався в попутному напрямку і здійснив поворот праворуч у двори, в результаті чого т/з зазнали механічних ушкоджень, чим порушив п. 12.1, 13.1 ПДР.

Розглянувши протокол, суддя суду першої інстанції дійшов висновку про відсутність належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження того, що в діях ОСОБА_2 наявний склад правопорушення.

Вислухавши доводи ОСОБА_2 , який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Здійснивши розгляд протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 177445 від 16.12.2022, суддя суду першої інстанції дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином вмотивовано та ґрунтується на досліджених і перевірених в судовому засіданні доказах.

Зокрема, ОСОБА_2 пояснив, що незважаючи на застосування ним екстреного гальмування, він не мав можливості уникнути зіткнення з т/з під керуванням ОСОБА_1 , оскільки останній раптово та з прискоренням виїхав на полосу руху його т/з і відстань між ними на момент виникнення небезпеки для руху його автомобіля була незначною.

Потерпілий ОСОБА_1 пояснив, що увімкнувши показник правого повороту, він мав намір здійснити розворот щоб попрямувати в напрямку центру міста. Обравши момент, він з прискоренням виїхав на полосу руху та під`їхав до заїзду, щоб здійснити маневр розвороту. Цей заїзд пересікала пішохід, тому він призупинився. У цей момент він відчув удар в задню частину свого т/з автомобілем ВАЗ 2103 під керуванням ОСОБА_2 .

Протоколом огляду та схемою місця ДТП, яка сталася 16.12.2022 по вул. Армійській в м. Охтирка, зафіксовано дорожню обстановку після зіткнення автомобілів, відповідні заміри (розташування т/з, ширина проїзної частини тощо), пошкодження, отримані унаслідок ДТП.

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Дійшовши висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, суддя суду першої інстанції ухвалив рішення, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження того, що в його діях наявний склад правопорушення.

Вирішуючи питання наявності в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, слід враховувати, що диспозиція цієї статті сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу цього правопорушення, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, яка керувала т/з у момент ДТП. При цьому правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, є правопорушенням із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) наслідки, передбачені в ст. 124 КУпАП, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причинному зв`язку.

Таким чином, об`єктивна сторона даного складу правопорушення включає такі обов`язкові елементи: діяння (дія або бездіяльність); обстановку; наслідки (пошкодження т/з, вантажу, автомобільних доріг тощо); причинний зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом наслідками.

Діяння полягає в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності й полягати у: 1) вчиненні дій, заборонених правилами; 2) невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту. Обстановка вчинення правопорушення характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху. Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені ст. 124 КУпАП.

Допущені особою, яка керує т/з, порушення ПДР можуть бути умовно поділені на дві групи: а) порушення, які самі собою (без порушення інших правил ПДР) не здатні викликати наслідки, зазначені у ст. 124 КУпАП; б) порушення, які самі собою (навіть без будь-яких інших додаткових факторів) містять реальну можливість настання наслідків і тим самим виступають як головна, вирішальна умова, без якої наслідки не настали б і яка з неминучістю викликає (породжує) їх у конкретній ДТП, що мала місце.

Під час розгляду справи суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині рішення порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст. 124 КУпАП, тобто перебували у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли.

Тільки порушення ПДР, які містять у собі реальну можливість настання наслідків і виступають безпосередньою причиною їх настання у кожному конкретному випадку ДТП, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Тобто склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, утворює не будь-яке недотримання особою, яка керує т/з, вимог ПДР, а лише таке, що безпосередньо призвело до зазначених у цій статті наслідків.

У цій справі, за версією уповноваженої особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_2 , не обрав безпечної швидкості та не дотримався дистанції, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим допустив порушення п. 12.1, 13.1 ПДР, що знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП і наслідками, що настали. При цьому, положеннями п. 12.1, 13.1 ПДР визначено: що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Аналіз наведених вище доказів дозволяє зробити висновок про відсутність доказів того, що в діях ОСОБА_2 існує склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на що вказують фактичні обставини справи, а саме те, що ОСОБА_2 керував т/з прямолінійно та не змінював напрямок руху, у той час як водій т/з Опель д. н. з НОМЕР_2 ОСОБА_1 розпочав рух та виїхав на смугу руху, по якій вже рухався ОСОБА_2 , але, незважаючи на застосування останнім екстреного гальмування, уникнути зіткнення не вдалося.

Не виконання п. 12.1, 13.1 ПДР не може бути поставлено за провину ОСОБА_2 , оскільки ці пункти ПДР хоч і є обов`язковими, однак керуючи т/з водій керується також і загальними положеннями ПДР, зокрема п. 1.4, тобто ОСОБА_2 мав право розраховувати на те, що інші учасники дорожнього руху будуть виконувати ПДР, тому він не був зобов`язаний виходити з можливості порушення ПДР іншим водієм.

Враховуючи викладене, в діях ОСОБА_2 не встановлено порушень п. 12.1, 13.1 ПДР, які б знаходились у причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, оскільки не доведено, що зіткнення т/з відбулося саме через не дотримання ним безпечної швидкості та інтервалу, враховуючи при цьому дії іншого водія, на які ОСОБА_2 вплинути об`єктивно не міг, що вказує на відсутність причинного зв`язку між діями та наслідками, що настали, внаслідок чого відсутні об`єктивна та суб`єктивна сторони правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що зіткнення відбулося вже тоді, коли автомобіль під його керуванням знаходився на смузі руху та не під час зміни напрямку руху, а також, що ОСОБА_2 не міг не бачити, що т/з Опель д. н. з НОМЕР_2 здійснював розворот, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки ОСОБА_2 не заперечував того, що він виявив як т/з під керуванням ОСОБА_1 розпочав рух. У той же час, це відбулося раптово та зі значним прискоренням у такий спосіб, що фактично унеможливило здійснення ним безпечної зупинки.

Суддею суду першої інстанції обгрунтовано взято до уваги саме показання ОСОБА_2 щодо події ДТП, так як вони в більшій мірі відповідають фактичним обставинам справи. В будь-якому випадку, зіткнення т/з ВАЗ 2103 д. н. з. НОМЕР_1 відбулося не з тим т/з, який до цього рухався спереду в попутному з ним напрямку, а з тим автомобілем, який розпочав рух з крайнього положення на проїзній частині та не мав переваги в русі.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ у справі від 26.02.2019 № 1-р/2019).

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, у зв`язку з чим постанова судді суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив:

Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14.02.2023 відносно ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов