справа № 208/5340/23
№ провадження 3/208/1298/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 липня 2023 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Івченко Т.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженця міста Дніпродзержинськ, не працює, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 88-1 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення № 048956 від 13.04.2022 року, -

встановив:

13.04.2023 року, о 09:20 годині, на центральному ринку по пров. Цегельному № 69 в м. Кам`янське, ОСОБА_1 , здійснювала реалізацію свіжої риби: карась сріблястий в кількості 23 (двадцять три) штуки, загальною вагою 5,0 кг., без наявності належних документів, підтверджуючих законність її придбання. Своїми діями ОСОБА_1 порушив ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» ст.7 Закону України «Про тваринний світ», чим скоїв адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 88-1 КУпАП.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча належно повідомлявся про день та час розгляду справи. Клопотання про відкладення справи до суду не надходило. За таких обставин, враховуючи те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, письмових заперечень проти протоколу не подав, розглянути справу без його участі.

Крім того, на офіційному сайті Заводського районного суду м. Дніпродзержинська (https://zv.dp.court.gov.ua/sud), в розділі «Громадянам» у вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» з моменту призначення даної справи до розгляду були зазначені дата, час та місце слухання.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності, не з`явився в судове засідання, тобто добросовісно не виконував процесуальні обов`язки, вважаю можливим розгляд справи здійснювати у його відсутність, на підставі ч.1ст.268 КУпАП.

Відповідно до п. 3.14 Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15 лютого 1999 року, забороняється продаж або скуповування риби, ікри і водних безхребетних та продуктів їх переробки без наявності документа, який підтверджує законність їх придбання, та сертифіката якості.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про рибу, інші водні живі ресурси та харчову продукцію з них» спеціальне використання риби, інших водних живих ресурсів здійснюється суб`єктами господарювання, їх об`єднаннями переважним чином за плату в межах встановлених лімітів (квот) за наявності ліцензій (дозволів) та позитивних ветеринарно-санітарних оцінок стану промислових ділянок рибогосподарських водних об`єктів загальнодержавного значення і показників безпеки риби, інших водних живих ресурсів (визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ветеринарної медицини). Порядок видачі ліцензій (дозволів) та порядок здійснення спеціального використання риби, інших водних живих ресурсів визначаються чинним законодавством. Періодичність контролю показників безпеки продуктів лову визначається чинним законодавством.

Статтею 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» передбачено, що в одні біоресурси, що знаходяться у водних об`єктах (їх частинах), територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.

Частиною 2 ст. 7 Закону України «Про тваринний світ» встановлено, що законність набуття у приватну власність об`єктів тваринного світу (крім добутих у порядку загального використання) повинна бути підтверджена відповідними документами, що засвідчують законність вилучення цих об`єктів з природного середовища, ввезення в Україну з інших країн, факту купівлі, обміну, отримання у спадок тощо, які видаються в установленому законодавством порядку.

Вивчивши матеріали справ про адміністративні порушення, оцінивши докази по справі відповідно до ст. 252 КУпАП, приходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення вимог статті 7 Закону України «Про тваринний світ», відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 88-1 КУпАП.

Диспозицією частини 1 статті 88-1 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається порушення порядку придбання, збуту чи розповсюдження об`єктів тваринного або рослинного світу.

Так, об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 88-1 КУпАП є встановлений порядок придбання чи збуту об`єктів тваринного чи рослинного світу.

Так вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 88-1 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення № 048956 від 13.04.2023 року, описом знарядь незаконного добування водних живих ресурсів від 13.04.2023 року, накладною № 14 від 13.04.2023 року про передання на зберігання товару, письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 наданими під час складання протоколу.

При цьому, обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі належних доказів, судом не встановлено.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод

Приймаючи до уваги викладене, роблю висновок про доведеність вини правопорушника в тому, що вона порушила порядок придбання, збуту та розповсюдження об`єктів тваринного або рослинного світу, чим порушила вимоги ч.1 ст. 88-1 КУпАП.

Разом з цим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, враховуючи викладене, а також дискреційні повноваження суду, що виходять із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин ситуації, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягався, ступінь його вини, вік, майновий стан, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, а також те, що відповідно до матеріалів справи дане порушення положень природоохоронного законодавства не заподіяно державі значних збитків та не становить великої суспільної шкідливості, вважаю, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення є малозначним, приходжу до висновку, що на підставі ст. 22 КУпАП, ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 88-1 КУпАП, і обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Комплексний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець надає можливість органу (посадовій особі), що уповноважений вирішувати справу, за певних умов застосувати щодо порушника усне зауваження - метод виховного впливу, що не пов`язаний ні з адміністративним стягненням, ні з заходом громадського впливу. Стягнення у такому випадку не накладається та будь-яких юридичних наслідків для порушника не наступає. При цьому останній повинен усвідомити протиправність своєї поведінки для того, щоб не допускати подібного у майбутньому.

Усне зауваження може бути зроблене лише за малозначне правопорушення, яке не становить великої суспільної шкідливості й не завдає значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам. Установлення в законі такого заходу впливу, як усне зауваження, дає змогу говорити про невідворотність реагування на кожне правопорушення, зокрема й малозначне.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження, суд виносить постанову про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити за малозначністю вчиненого правопорушення, судовий збір, передбачений нормою ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 22, 23, ч.1ст. 88-1, ст. 283, 284 КУпАП, суддя -

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звільнити від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 88-1 КУпАП за малозначністю, оголосивши йому усне зауваження.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 88-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України - закрити.

Вилучену у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рибу карась сріблястий в кількості 23 (двадцять три) штуки, загальною вагою 5,0 кг, який знаходиться на зберіганні за адресою м. Дніпро вул. Степана Бендери (Шмідта), 2, накладна № 50 від 01.09.2022 року конфіскувати в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Івченко Т. П.