Справа № 461/2651/23 Головуючий у 1 інстанції: Мироненко Л.Д.
Провадження № 33/811/904/23 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2023 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) - адвоката Кульчицького Олександра Сергійовича та представника Львівської митниці Держмитслужби України Зирянова Олега Юрійовича , розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) - адвоката Кульчицького Олександра Сергійовича на постанову Галицького районного суду міста Львова від 01 червня 2023 року,

встановив:

постановою Галицького районного суду м. Львова від 01 червня 2023 року ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 Митного кодексу України, та накладено стягнення у виді конфіскації автомобіля марки «BMW» НОМЕР_4 р.н. НОМЕР_1 .

Вилучені згідно протоколу №0294/20900/23 від 24.03.2023 року автомобіль марки «Land Rover» VIN НОМЕР_5 р.н. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - повернуто громадянину республіки Естонія ОСОБА_1 .

Стягнуто з громадянина республіки Естонія ОСОБА_1 на користь Львівської митниці витрати за зберігання вилученого товару на складі митниці у розмірі 26948,16 грн.

Стягнуто з громадянина республіки Естонія ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 536,80 гривень судового збору.

Відповідно до вищезазначеної постанови, 24.03.2023 близько 14- год., в зону митного контролю митного поста «Рава - Руська» Львівської митниці, заїхав транспортний засіб марки «Land Rover» р.н. НОМЕР_2 , у якому прямував гр. ОСОБА_1 . Під час проходження митного контролю та митного оформлення вказаного транспортного засобу встановлено, що на даного громадянина спрацював профіль ризику 401-1, 801-1, про те, що стосовно нього наявна інформація про ввезення у попередніх періодах інших ТЗ, по яких відсутні відомості щодо подальшого вивезення.

Проведеною перевіркою, у відповідності до інформації електронних баз даних ДСМО «Інспектор» та єдиній автоматизованій інформаційній системі (ЄАІС) ДМСУ з`ясовано, що гр. ОСОБА_1 15.07.2021 через митний пост «Рава - Руська» Львівської митниці ввіз на митну територію України в режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» транспортний засіб марки «BMW» НОМЕР_4 р.н. НОМЕР_1 .

Згідно даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМСУ, транспортний засіб «BMW» VIN НОМЕР_3 р.н. НОМЕР_1 за межі митної території України станом на 24.03.2023 не вивозився та у інший митний режим, згідно законодавства не поміщений. Відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених ст. 460 Митного кодексу України, гр. ОСОБА_1 подано не було.

Перевіркою встановлено, що в період з 15.07.2021 до 24.03.2023 гр. ОСОБА_1 з приводу дії у його відношенні вказаних обставин до Львівської митниці не звертався.

Вбачаючи в діях гр. ОСОБА_1 ознаки порушення митних правил, відносно нього 24.03.2023 було складено протокол про порушення митних правил, за ознаками ч.б ст.481 Митного кодексу України, а також, на підставі ст.511 МК України у нього тимчасово вилучено транспортний засіб марки «Land Rover» VIN НОМЕР_5 р.н. НОМЕР_2 .

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) - адвокат Кульчицький О. С. подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити оскаржувану постанову, скасувавши стягнення на користь Львівської митниці витрат за зберігання вилученого товару на складі митниці в розмірі 26 948, 16 грн.

Апелянт свої апеляційні вимоги мотивує тим, що автомобіль «Land Rover» VIN НОМЕР_5 р.н. НОМЕР_2 не є безпосереднім предметом порушення митних правил, то і стягнення витрат за зберігання вищевказаного автомобіля вважає є необґрунтованим.

У судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду, про причини своєї неявки останній суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Однак, неявка особи у відповідності до вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи. Окрім цього, захисник не заперечував проти розгляду апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ).

Заслухавши доповідача, думку захисника особи, яка притягується до адміністративної ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) - адвоката Кульчицького О. С., який просив задовольнити апеляційну скаргу, представника Львівської митниці Держмитслужби України Зирянова О.Ю., який заперечив дану апеляційну скаргу та просив залишити без зміни постанову суду першої інстанції, а апеляційну скаргу - без задоволення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 487 МК України, передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил посадова особа зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вищевказані вимоги закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі, оскільки висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.

Так винуватість ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) підтверджується протоколом про порушення митних правил № 0294/20900/23 від 24 березня 2023 року, в якому описана фабула вчиненого правопорушення; поясненнями; витягом з інформаційної системи Держмитслужби та іншими матеріалами справи.

Дані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 520 МК України витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч.2 ст. 520 МК України порядок відшкодування витрат у справі про порушення митних правил, обчислення сум, що підлягають відшкодуванню, а також порядок розпорядження отриманими коштами встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Частиною 6 статті 481 МК України, передбачена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

Згідно зі ст. 103 МК України, тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Нормою ст. 108 МК України визначено, що строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення встановлюється митним органом з урахуванням того, що ці транспортні засоби повинні бути вивезені за межі митної території України після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені.

Відповідно до ч. 7 ст. 380 МК України у разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання митним органам власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування. Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим знищення або руйнування.

Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 14 та ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за зверненням фізичних осіб і видає сертифікати щодо форс-мажорних обставин.

Таким чином, ОСОБА_1 перевищив строк тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, що підтверджується матеріалами справи, одночасно жодних документів, що підтверджують дію обставин непереборної сили ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ) до митного органу подано не було.

Крім цього, як в суді першої інстанції, та і під час апеляційного розгляду обставин, передбачених ст. 460 Митного кодексу України, з настанням яких діяння, передбачене ст. 481 Митного кодексу України, не тягне за собою адміністративної відповідальності під час судового розгляду не встановлено, як і не встановлено дії обставин непереборної сили, які стали причиною пропуску строку тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу «BMW» НОМЕР_4 р.н. НОМЕР_1 .

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що автомобіль «Land Rover» VIN НОМЕР_5 р.н. НОМЕР_2 не є безпосереднім предметом порушення митних правил з огляду на наступне.

Своєчасно невивезений з території України транспортний засіб особистого користування є безпосереднім предметом порушення митних правил та товаром за зберігання якого митниця несла відповідальність та витрати.

Відповідно до частини першої статті 201 МК України, товари з моменту пред`явлення їх органу доходів і зборів до поміщення їх у відповідний митний режим можуть перебувати на тимчасовому зберіганні під митним контролем. Тимчасове зберігання товарів під митним контролем здійснюється на складах тимчасового зберігання.

Згідно із частиною шостою статті 239 МК України, витрати органів доходів і зборів на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у пунктах 1-5 частини першої та у частині п`ятій статті 238 цього Кодексу, відшкодовуються власниками цих товарів, транспортних засобів або уповноваженими ними особами.

При цьому відшкодування витрат на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 6 частини п`ятої статті 238 цього Кодексу, здійснюється з урахуванням положень частини третьої статті 243 та частини третьої статті 541 цього Кодексу.

Розмір суми, що підлягає відшкодуванню, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і розраховується в порядку, передбаченому для визначення собівартості платних послуг.

Механізм відшкодування витрат митниць ДФС за зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених в ч. 6 ст. 239 МК України на складах митниць ДФС визначений частиною 1 розділу І «Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митниць ДФС», затверджений наказом МФУ 15 червня 2012 року № 731 з подальшими змінами та доповненнями.

Відповідно до ч. 6 розділу ІІ " Порядку обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування" витрати на зберігання товарів, транспортних засобів, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил та розміщених на складах, що належать митницям ДФС, розраховуються з дня їх фактичного розміщення на цих складах відповідно до розмірів відшкодування за зберігання на складах митниць ДФС товарів і транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 15 червня 2012 року № 731.

Отже, з урахуванням наведеного, суд вірно прийшов до висновку, що стягненню з ОСОБА_1 підлягають витрати понесені Львівською митницею Держмитслужби України за зберігання товару, як з особи, яка визнана винуватою у вчиненні митного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги захисника в суді апеляційної інстанції не знайшли підтвердження, а тому не підлягають задоволенню, відтак постанову суду першої інстанції, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,

постановив:

постанову Галицького районного суду м. Львова від 01 червня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 )- адвоката Кульчицького Олександра Сергійовича - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Маліновська-Микич О.В.