КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/5497/2023 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 грудня 2023 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Київської митниці Державної митної служби України - Глущенко Наталії Вікторівни на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2023 року про притягнення

ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), відправника міжнародного поштового відправлення №EB059190477KR, адреса: АДРЕСА_2,

до адміністративної відповідальності за ст. 473 Митного кодексу України,

УСТАНОВИВ:

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2023 року закрито провадження відносно громадянина ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) в справі про порушення митних правил, передбачених ст.473 МК України, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з даною постановою представник Київської митниці Державної митної служби України - Глущенко Н.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2023 року та прийняти нову постанову, якою визнати громадянина ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 473 МК України, накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді конфіскації товарів, вилучених за протоколом про порушення митних правил №1119/10000/23.

В апеляційній скарзі представник митниці зазначила, що відправник міжнародного поштового відправлення за CN 23 № EB059190477KR громадянин ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), не заявивши точні відомості про товари у міжнародному поштовому відправленні за CN 23 № EB059190477KR, здійснив переміщення товарів у МВП з порушеннями митних правил.

На думку Київської митниці Державної митної служби України, в діях відправника міжнародного поштового відправлення за CN 23 № EB059190477KR громадянина ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_2 , наявні ознаки порушення митних правил, відповідальність за які передбачено ст. 473 Митного кодексу України, а саме пересилання у міжнародних поштових відправленнях товарів, заборонених до пересилання законодавством України та актами Всесвітнього поштового союзу.

У судове засідання з`явилась представник Київської митниці Державної митної служби України - Кундіус Д.С., яка підтримала апеляційну скаргу, посилаючись на викладені у ній доводи.

ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Вислухавши пояснення представника Київської митниці Державної митної служби України - Кундіус Д.С., вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначаються вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 12 вересня 2023 року в зоні митного контролю м/п «УкрПошта» Київської митниці, на території цеху № 2 АТ «Укрпошта» за адресою: м. Київ, вул. Г. Кірпи, 2, до митного контролю було подано міжнародне поштове відправлення (далі МПВ), яке переміщувалось з Кореї до України за міжнародною поштовою митною декларацією CN 23 №EB059190477KR.

Згідно даних зазначених в митній декларації CN 23 та на оболонці міжнародного поштового відправлення №EB059190477KR:

- відправником посилки є гр. ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_2 ;

- одержувачем посилки є ОСОБА_5 / ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

В митній декларації CN 23 №EB059190477KR, яка є підставою для переміщення через митний кордон України, в графі «Докладний опис вкладення/ кількість/ вага нетто/ вартість» відправником МПВ, гр. ОСОБА_1 , зазначено «cosmetics», що в перекладі означає «косметика», кількість - 1 шт, сумарна вартість 138,00 доларів США.

Однак, під час проведення митного огляду вказаного міжнародного поштового відправлення встановлено, що вміст МПВ за міжнародним транспортним документом CN 23 №EB059190477KRявляє собою косметичні засоби, а саме: екстракти косметичні набори для догляду з шкірою, косметичні набори для догляду за волоссям, декоративні косметичні засоби - туш для вій.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції зазначив, що матеріали справи про порушення митних правил не містять будь-яких відомостей та жодних доказів того, що громадянин ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) вчиняв будь-які умисні дії, спрямовані на пересилання через митний кордон України в міжнародних експрес-відправленнях товарів, заборонених до такого пересилання законодавством України, а також пересилання у міжнародних поштових відправленнях товарів, заборонених до пересилання актами Всесвітнього поштового союзу, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 473 МК України.

Даний висновок суду першої інстанції Київський апеляційній суд вважає правильним з таких підстав.

Ст. 473 МК України передбачає відповідальність особи за вчинення дій, спрямованих на пересилання через митний кордон України в міжнародних експрес-відправленнях товарів, заборонених до такого пересилання законодавством України, а також пересилання у міжнародних поштових відправленнях товарів, заборонених до пересилання актами Всесвітнього поштового союзу, та тягне за собою конфіскацію цих товарів.

Відповідно до ст. 196 МК України не можуть бути пропущені через митний кордон України:

1) товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено законом;

2) товари, на пропуск яких відповідно до закону потрібні дозволи інших державних органів, за відсутності цих дозволів (крім алкогольних напоїв і тютюнових виробів, а також харчових продуктів для власного споживання, що ввозяться громадянами в обсязі та в порядку, встановлених ст. 376 та ч. 2 ст. 378 цього Кодексу);

3) товари, що переміщуються через митний кордон України з порушенням вимог цього Кодексу та інших законів України, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 235 МК України регламентується заборона щодо переміщення (пересилання) в міжнародних поштових та експрес-відправленнях товарів заборонених цим Кодексом та іншими законодавчими актами України відповідно до ввезення на митну територію України або вивезення з цієї території (п.1.1), відправлених з порушенням митних правил (п.1.2) та товарів, щодо яких відсутні відповідні дозвільні документи, у разі застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності (п.1.3).

Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, будь-яких доказів того, що громадянин ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) вчиняв умисні дії, спрямовані на пересилання через митний кордон України в міжнародних експрес-відправленнях товарів, заборонених до такого пересилання законодавством України, а також пересилання у міжнародних поштових відправленнях товарів, заборонених до пересилання актами Всесвітнього поштового союзу матеріали справи не містять та до суду не надано.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 473 МК України.

Доводи апеляційної скарги представника митниці не підтверджують наявність в діях відправника міжнародного поштового відправлення ознак діяння, яке є порушенням митних правил, передбачених ст. 473 МК України, а тому висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також, на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України вбачається, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав і основоположних свобод», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Відповідно до ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України», принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини вказує, що усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачити повною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія.

Принцип правової визначеності є необхідним елементом принципу верховенства права. В свою чергу, вимоги державного органу, які адресовані суб`єкту господарювання під час проходження тих чи інших адміністративних процедур, мають бути аналогічними із практикою застосування таких процедур і в інших умовах.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зазначення у товаросупроводжуючих документах невірної інформації про назву товару, який переміщується через митний кордон України, не може кваліфікуватися за ст. 473 МК України.

З огляду на ці та інші наведені в оскаржуваній постанові обставини, суддя, який розглядав справу, дійшов обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстав, передбачених п. 1 ст. 247 КУпАП для закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) у зв`язку з відсутністю достатніх доказів, які б беззаперечно вказували на те, що він вчиняв дії, що можна кваліфікувати за ст. 473 МК України, тобто у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Таким чином постанова судді місцевого суду є законною та обґрунтованою, і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Крім того, суд звертає увагу на те, що апеляційна скарга Київської митниці Держмитслужби відтворює зміст складеного щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) протоколу про порушення митних правил і не містить жодних доводів на обґрунтування безпідставності висновків суду першої інстанції щодо відсутності в діях ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) складу порушення митних правил, передбаченого ст. 473 МК України.

Пунктом 1 ч.1 ст. 293 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови й залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення.

Враховуючи викладені обставини, а також те, що при апеляційному перегляді встановлено, що постанова місцевого суду відповідає фактичним обставинам справи, то апеляційний суд доходить висновку, що постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2023 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення.

Керуючись положеннями статті 284, 293, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Київської митниці Державної митної служби - Глущенко Наталії Вікторівни залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Д.О.Таргоній