Провадження № 3/734/1333/23 Справа № 734/2033/23
ПОСТАНОВА

іменем України

17 липня 2023 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Бараненка С.М.,

при секретарі судових засідань Посипай С.С.

за участю:

захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Хуторненка І.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в смт. Козелець справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України, непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 160809 від 17.05.2023 року, 09.05.2021 року о 07 год. 00 хв. на а/д Київ-Суми-Юнаківка, біля с. Знамянка, Прилуцького району, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 210990-20 із державним номерним знаком НОМЕР_1 , не врахувавши безпечної швидкості руху, дорожньої обстановки, стану транспортного засобу, не дотримавшись безпечної дистанції та безпечного інтервалу, здійснив зіткнення з транспортним засобом САЗ 3507 із державним номерним знаком НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень, чим гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся судом, заяв та клопотань від нього на час розгляду справи не надходило.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Хуторненко І.М. в судовому засіданні надав суду письмове клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши захисника та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яке посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку за законом передбачено адміністративну відповідальність. Це, - насамперед дія або бездіяльність, що за наявності певних ознак розглядається законом як порушення встановлених правил поведінки громадян у певних сферах громадського життя.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст. 251 КУпАП - обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» №9 від 01.11.1996 року, докази повинні визнаватися здобутими незаконним шляхом, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини, встановленого кримінально - процесуального законодавства або не уповноваженою на те особою, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 26.04.2023 року кримінальне провадження відомості про яке внесено До ЄРДР за № 0000467 на підставі ч.1 п.2 ст. 284 КПК України закрити. Провести перевірку та винну особу притягнути до адміністративної відповідальності.

У зазначеній постанові про закриття кримінального провадження від 26.04.2023 року, як підстава для закриття кримінального провадження є зокрема посилання на висновок судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо - транспортних пригод» № СЕ-19/125-23/2400-ІТ від 21.04.2023, зміст якої у постанові викладено наступним чином: з технічної точки зору дії водія автомобіля марки ВАЗ 210990-20 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , що не відповідали вимогам п.13.1 Правил дорожнього руху України, перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, а також, є причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди. Крім цього, згідно висновку вищевказаної судової експертизи в діях водія автомобіля марки САЗ р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 не встановлено порушень вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України, які б перебували у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

У висновку експерта судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо - транспортних пригод» № СЕ-19/125-23/2400-ІТ від 21.04.2023, у п.2 висновків зазначено, що дії водія автомобіля 210990-20 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 не відповідають вимогам п.11.3 ПДР України. У висновках даної експертизи взагалі не зазначено, як у постанові про закриття кримінального провадження від 26.04.2023 року, та у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 160809 від 17.05.2023 року, 09.05.2021 що дії водія автомобіля марки ВАЗ 210990-20 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , не відповідали вимогам п.13.1 Правил дорожнього руху України.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 160809 від 17.05.2023 року, 09.05.2021 року також зазначено, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що суперечить висновку судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо - транспортних пригод» № СЕ-19/125-23/2400-ІТ від 21.04.2023.

Крім того, ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.06.2023 року, скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 26.04.2023 року кримінальне провадження відомості про яке внесено До ЄРДР за № 0000467 від 09.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В рішенні «Коробов проти України» від 21.07.2011 ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджуються зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Така ж позиція встановлена і в Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Рішенням Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, встановлено, що фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою, тощо є неналежними доказами.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» є джерелом національного права. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій. Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно роз`яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2003 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №18, судам при розгляді справ необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За наведених вище обставин, аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки винуватість останнього у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП не доведена та не підтверджена, що він порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, як це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 160809 від 17.05.2023 року, що унеможливлює притягнення його до адміністративної відповідальності, тому справа підлягає закриттю відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 247, 251, 252, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 30.08.1996 за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, - закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Суддя Козелецького районного суду

Чернігівської області С.М. Бараненко