МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 489/1555/23 Головуючий у місцевому судді Микульшина Г.А.
Провадження № 33/812/310/23 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Темнікової В.І.,

за участю секретаря - Колосової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Марченка Володимира Івановича, на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , військовослужбовця

в/ч НОМЕР_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік,-

в с т а н о в и в:

Постановою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2023 року, встановлено, що 31 березня 2023 року о 11:00 год. в м. Миколаєві, Інгульський район, просп. Миру, 1/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW 520і», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, бліде обличчя. Водію було запропоновано пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку в медичному закладі КНП «МОЦПЗ», на що водій відмовився від проходження медичного огляду у медзакладі.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування всіма видами механічних транспортних засобів на строк один рік.

He погодившись з зазначеною постановою, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі зазначає, що фактично суд першої інстанції ухвалив рішення на підставі відеозапису з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду.

Однак, на думку захисника, суд першої інстанції, з незрозумілих причин, не встановив наявність законних підстав співробітників поліції пропонувати та проводити освідування водія ОСОБА_1 .

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння передбачений «Інструкцією», яка затверджена Наказом 1452/735 від 09.11.2015 року. Дана інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Тобто, вищезазначений документ (інструкція) передбачає чіткі та послідовні дії уповноваженої особи (в даному випадку співробітників патрульної поліції) щодо виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння, на підставі яких проводиться огляд за допомогою спеціальних приладів або в медичному закладі.

Згідно вищезазначеної інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Таким чином, згідно вищезазначених положень інструкції, співробітник патрульної поліції (уповноважений орган) має право провести огляд на виявлення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння у разі встановлення ознак такого сп`яніння.

Як вбачається з відеозапису, який долучений до протоколу № 415987 та який було вивчено судом першої інстанції, патрульним поліцейським не перевірялось наявність будь-яких ознак наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 . На відеозаписі лише видно, як поліцейський констатує факт наявності таких ознак: звужені зіниці очей, які не реагують на світло; тремтіння пальців рук; бліде обличчя.

На відеозаписі чітко видно, що поліцейський не перевіряв зіниці очей (водій взагалі знаходився в сонцезахисних окулярах), також не перевіряв наявність тремтіння пальців рук та не встановлював колір шкіри обличчя.

Крім незаконного та безпідставного намагання проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння також звертає увагу на те, що жодна з ознак, яка вказана в протоколі та в направленні не передбачена інструкцію.

В протоколі передбачена така ознака як «Бліде обличчя», але інструкцією передбачена така ознака як «різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя». Тобто це перетворення забарвлення шкіряного покриву при певних умовах. Бліде обличчя може бути у людини, яка хворіє або дуже стомлена. Однак в даному випадку блідість обличчя взагалі не встановлювалось, що підтверджується відеозаписом.

Тремтіння пальців рук, однак інструкцією передбачена така ознака як «Виражене тремтіння пальців рук» Тобто таке тремтіння кінцівок, яке не може бути притаманне тверезій людині, навіть при умовах захворювань або втомленості. На відеозаписі також видно, що ніякого тремтіння пальців рук у ОСОБА_1 не встановлювалось.

Враховуючи вищезазначене, захисник стверджує, що співробітники поліції порушили умови «Інструкції» а також вимоги ст. 266 КУпАП, тобто не мали законних підстав проводити ( пропонувати проведення) огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 .

Також зазначає, що в матеріалах адміністративної справи, наявне направлення ОСОБА_1 в медичний заклад на проведення огляду на стан сп`яніння. В даному направленні чітко зазначено, що водія ОСОБА_1 було доставлено до медичного закладу, та що нібито водій був доставлений в медичний заклад командиром взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 УПП в Миколаївській області Довгим К.П.

Однак, на відеозаписі чітко видно, що до медичного закладу водія ОСОБА_1 не доставляли. Тобто, в матеріалах справи наявні документи, які містять недостовірні відомості, що само по собі ставить від сумнів всі нібито наявні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, та навпаки свідчить про наявність факту перевищення своїх повноважень співробітниками поліції, та внесення недостовірних даних в офіційні документи.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно із пунктом 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. № 1306 (далі Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 Правил).

Невиконання вказаних правил утворюють склад правопорушень, передбачених ч. 1 статті 130 КУпАП.

Так, згідно ч. 1 ст.130КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Системний аналіз норм ст. 130 КУпАП України, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення стягнення у виді штрафу та обмеження у користуванні водійськими правами, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням /обвинуваченням.

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оскаржена постанова судді не відповідає наведеним положенням закону.

Відповідно до частин 1, 2 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналіз наявних в матеріалах справи доказів, свідчить про те, що викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина підтверджується наявними у справі матеріалами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення; відеозаписом з нагрудного відео реєстратора поліцейського, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2, п.4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (тобто, відповідно до п.3 цієї Інструкції, порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння лише за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, а саме: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість чи одного з ознак алкогольного сп`яніння.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

При цьому відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 415987 від 31 березня 2023 року зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, бліде обличчя) та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

У той же час з відеозапису події 31 березня 2023 року такі ознаки наркотичного сп`яніння, як тремтіння пальців рук, бліде обличчя в ОСОБА_1 не вбачаються, зіниці очей і їх реакцію на світло у ОСОБА_1 працівники поліції взагалі не перевіряли.

Так, з відеозапису вбачається, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що він порушив вимогу Дорожнього знаку 4.4, за що відносно нього буде складена постанова за ч. 1 ст. 122 КУпАП, далі працівник поліції констатував що в ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння та запропонував йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. На що, ОСОБА_1 пояснюючи, що він військовослужбовець, що поспішає до лікаря, відмовився їхати до медичного закладу для проходження огляду. Поміж іншого, поведінка ОСОБА_1 повністю відповідала обстановці та була адекватною, на всі питання працівників поліції він відповідав, також надавав усі необхідні документи для перевірки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зауважив, що він не мав ознак наркотичного сп`яніння, а тому підстав для направлення його для проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у працівників поліції не було,

Крім того, як убачається із копії Військового квитка, ОСОБА_1 з 17 травня 2022р. є мобілізованим військовослужбовцем.

Бліде обличчя та тремтіння пальців рук ОСОБА_1 може пояснюватися його хворобою внаслідок контузії, на підтвердження якої, під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 надав Консультативний висновок невролога від 29 березня 2023 року.

З Консультативного висновку невролога від 29 березня 2023 року щодо ОСОБА_1 , зробленого за два дні до складання протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що в пацієнта після отриманої контузії з виразною мозковою симптоматикою в листопаді 2022 року та лютому 2023 року, наявні такі скарги як головний біль різної інтенсивності в скронях та потиличній частині, періодично нічні, важкість в голові, періодичне запаморочення, серцебиття, нудота, блювання, нервозність, тремор кінцівок рук,тривожність, депресія, біль в поперековій частині хребта, періодичне оніміння правої ноги, пітливість, порушення сну. Діагноз встановлений лікарем : стан після ЧМТ (2-х контузій в листопаді 2022 року та лютому 2023 року) з неврологічною симптоматикою, відновлювальний період, астено-вегетативний синдром, ситуаційний невроз, вертеброгенна цервикокраниалгія, з порушенням венозного відтоку, хронічно рецидивуючий перебіг, вертеброгенна люмбоішиалгія з права, неповна ремісія неврологічних проявів, диссомнія.

Таким чином аналіз відеозапису, на якому видно обличчя водія ОСОБА_1 , у якого була звичайна мова, та враховуючи його діагноз, є підстави вважати, що ознаки вказані в протоколі про адміністративне правопорушення можуть мати схожість з ознаками та симптомами хвороби наявної у ОСОБА_1 , а тому не можна однозначно стверджувати, що його стан, який міг викликати у працівників поліції підозри в тому, що особа перебуває у стані наркотичного сп`яніння, беззаперечно вказує на наявність ознак наркотичного сп`яніння та поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_1 у невиконанні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Недоведеність вини особи, відповідно до ст. 9 КУпАП, свідчить про відсутність складу правопорушення.

Отже працівниками поліції не було дотримано вимог п.п. 2,4 розділу 1 та п.12 розділу 11 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, та вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103.

Проаналізувавши зазначені обставини та наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що працівники поліції порушили процедуру огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, оскільки відсутні належні докази наявності у водія саме ознак наркотичного сп`яніння, які нібито були виявлені поліцейськими перед пропозицією правопорушнику пройти огляд на стан сп`яніння.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі "Лавентес проти Латвії" та від 08.02.2011 року по справі "Берктай проти Туреччини" наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій".

Пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) також визначено, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Окрім цього, згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо, є неналежними доказами.

Зазначене вище є істотним порушенням встановленої законом (ч.3 ст.266 КУпАП) процедури огляду водія на стан сп`яніння, що має наслідком її недійсність (ч.5 ст.266 КУпАП)

Суд не має права за своєю ініціативою збирати додаткові докази винуватості особи.

За такого, до даних, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, як до доказу в розумінні ст. 251 КУпАП, з урахуванням зазначених вище обставин, апеляційний суд відноситься критично, оскільки інші належні та допустимі докази у справі не підтверджують того факту що, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння.

Враховує апеляційний суд також те, що протокол про адміністративне правопорушення є специфічним доказом у справі, оскільки за змістом статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складається про вже вчинене правопорушення. Тобто його складанню мали передувати, відповідно до фактичних обставин справи, яка переглядається, встановлення як факту керування особою транспортним засобом, виявлення ознак, які давали підстави для обґрунтованої підозри вживання особою наркотичних препаратів, так і проведення огляду водія з метою встановлення стану сп`яніння, проведеного у встановленому законом порядку, тоді як належні та допустимі докази проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в матеріалах справи відсутні.

За такого, до даних, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, як до доказу в розумінні ст. 251 КУпАП, з урахуванням зазначених вище обставин, апеляційний суд відноситься критично, оскільки інші належні та допустимі докази у справі не підтверджують того факту що ОСОБА_1 мав ознаки наркотичного сп`яніння, які є підставою для пропозиції проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 02 квітня 2023 року о 15 годині 20 хвилин в м. Миколаєві, пр. Богоявленський, 558, керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Тому, з огляду на те, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, в тому числі наркотичного сп`яніння, а у справі відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, та враховуючи положення ст. 62 Конституції України, відповідно до якої, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, слід дійти висновку про не встановлення в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення з огляду на встановлені вище порушення вимог статті 266 КУпАП.

Отже, висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні вище зазначеного адміністративного правопорушення не ґрунтуються на доказах у справі і є неправильними, у зв`язку із чим постанова судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2023 року підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю із підстав, передбачених п.1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Марченка Володимира Івановича задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік - скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.І. Темнікова