ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2023 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Струбіцька О.М. розглянувши провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за участі ОСОБА_1 та його захисника Гуцула А.І., за апеляційною скаргою захисника Гуцула А.І. на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 липня 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Згідно постанови районного суду, 09 квітня 2023 року о 15 год. 58 хв. в м. Чернівці по вул. Героїв Майдану, 41, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «AUDI A4», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , не маючи права керування таким ТЗ, повторно протягом року 23.10.2022 постановою серії ААД №145125 був притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, чим порушив п. 2.1 А ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП.

На вказану постанову захисник Гуцул А.І. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що працівниками поліції не було надано доказів встановлення особи правопорушника, не було ідентифіковано, що саме ОСОБА_1 вчинив правопорушення.

ЄУНСС: 727/5183/23 Головуючий у І інстанції: Калмикова Ю.О.

НП: 33/822/476/23 Доповідач: Струбіцька О.М.

Зазначає, що районний суд скерував поштову кореспонденцію не на вірну адресу, безпідставно не прийняв клопотання ОСОБА_1 про відкладення справи у зв`язку із виїздом за кордон для лікування, відтак було порушено право ОСОБА_1 на захист.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку ОСОБА_1 та його захисника Гуцула А.І., які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У відповідності зі ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таких вимог суддя районного суду дотримався частково при розгляді даної справи.

Як вірно встановлено районним судом 09 квітня 2023 року о 15 годині 58 хвилин в м. Чернівці по вул. Героїв Майдану, 41, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «AUDI A4», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , не маючи права керування таким ТЗ, повторно протягом року 23.10.2022 постановою серії ААД №145125 був притягнутий до від відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, чим порушив п. 2.1 А ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Згідно з довідкою, наданою УПП в Чернівецькій області, ОСОБА_1 протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч. 2-4 ст. 126 КУпАП - 10.11.2022 постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці по справі №725/6290/22 за правопорушення, вчинене 23.10.2022.

Відповідно до постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці №725/6290/22 від 10.11.2022 ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Постанова набрала законної сили 21.11.2022.

Згідно з листом «Про надання інформації» № 8069/41/29/02-2023 від 19.05.2023, наданою УПП в Чернівецькій області, відповідно до підсистеми ІПНП, громадянин ОСОБА_1 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, а саме: 23.10.2022 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП; 24.02.2023 за ч. 5 ст. 126 КУпАП; 04.03.2023 за ч. 5 ст. 126 КУпАП; 16.05.2023 за ч. 5 ст. 121 КУпАП; 16.05.2023 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Районний суд повно та об`єктивно дослідив наявні у справі докази, а тому висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується наявними у справі доказами, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №387579 від 16.05.2023 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, де чітко викладено суть правопорушення (а.с.1).

Із досліджених відеозаписів встановлено, що 16.05.2023 року ОСОБА_1 був помічений працівниками поліції за керуванням транспортним засобом «Ауді А4» д.н.з. НОМЕР_1 при цьому працівники поліції звернули увагу на те, що він не пристебнутий ременем безпеки, що і стало причиною для зупинки автомобіля.

Після зупинки ОСОБА_1 відмовлявся надавати працівникам поліції будь які документи, вказував що не порушував ПДР України, а тому у поліцейських не було причин для його зупинки, після чого без дозволу поліцейських покинув місце зупинки після чого було оголошено про розшук та затримку автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

На іншому відеозаписі, який відображає події вечору того дня, зафіксовано, що інспектором в присутності матері ОСОБА_1 оголошено про порушення ОСОБА_1 ПДР України, що він не надав документи на транспортний засіб та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії.

Далі інспектор оголосив про підготовку до розгляду справи про адміністративне правопорушення та про початок розгляду справи відповідно до ст. 278, 279 КУпАП; роз`яснив суть правопорушення та роз`яснив права, передбачені ст. 55, 56, 59, 63 Конституції та ст. 268 КУпАП та запитав чи не бажає ОСОБА_1 скористатися своїми правами та надати пояснення. На пропозицію інспектора Солійчук Л.Є. відповів відмовою та відмовою в отриманні протоколу про адміністративне правопорушення, тобто, свідомо відмовився скористатися своїми правами.

Вищевказані відеозаписи по своїй суті є логічними та послідовними, повністю відображають обставини вчиненого правопорушення та законність дій працівників поліції.

Доводи апелянта про те, що особу ОСОБА_1 не було ідентифіковано є безпідставними.

Ні в районного, ні в апеляційного суду немає сумнівів, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом 09 квітня 2023 року о 15 годині 58 хвилин в м. Чернівці по вул. Героїв Майдану, 41.

При цьому ОСОБА_1 як і в момент зупинки так і під час оформлення адміністративних матеріалів не бажав надати будь-які документи, які б підтверджували його особу.

Порушене право на захист ОСОБА_1 було реалізоване під час апеляційного перегляду, де він та його захисник мали можливість надавати свої пояснення, заявляти клопотання та надавати докази.

Враховуючи викладене висновок районного суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП є обґрунтованим, з таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки ОСОБА_1 , не маючи права керування транспортним засобом, повторно протягом року керував транспортним засобом.

Разом з тим, постанова районного суду в частині призначеного адміністративного стягнення підлягає зміні виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 34 КУпАП, обставиною що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення є вчинення правопорушення неповнолітнім.

Вказані вимоги районним судом не були дотримані, поза увагою районного суду залишився той факт, що ОСОБА_1 є неповнолітнім, не має джерела доходу, а тому призначене покарання у виді штрафу є непосильним для нього та не сприятиме перевихованню та виправленню.

Адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Про те покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer)проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив,що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію права.

Відповідно до вимог ст. 99 КК України, штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення.

Тому у адміністративному провадженні при накладенні стягнення у виді штрафу на неповнолітню особу необхідно аналогічно враховувати, що штраф як стягнення може застосуватися до неповнолітнього ОСОБА_1 лише при наявності самостійного доху, якого у нього немає.

Під час апеляційного розгляду до суду було подано клопотання, яке підписане ОСОБА_1 , його законним представником ОСОБА_2 та захисником Гуцулом А.І., в якому зазначається, що ОСОБА_1 вину визнає повністю та просить застосувати до нього заходи впливу передбачені ст. 24-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 13 КУпАП, у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені ст.185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Згідно ст. 24-1 КУпАП, за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: 1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; 2) попередження; 3) догана або сувора догана; 4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Враховуючи наведені норми, застосування такого адміністративного стягнення як штраф, враховуючи що ОСОБА_1 неповнолітній, не має джерела доходу, є поспішним, апеляційний суд вважає, що з огляду на його неповноліття до нього може бути застосовані відповідні заходи впливу, а саме передача неповнолітнього під нагляд батьків.

Також, не вірним є застосування щодо ОСОБА_1 додатково виду стягнення, а саме позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до абз. 3 п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року №14, суди не вправі застосовувати стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Враховуючи викладене, та беручи до уваги що ОСОБА_1 є неповнолітнім, та відповідно довідки ДПП УПП в Чернівецькій області, яка наявна в матеріалах справи, він не отримував посвідчення водія, суд не вправі застосовувати до нього покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Апеляційний суд вважає, що необхідно змінити постанову суду стосовно ОСОБА_1 та виключити з постанови застосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, також слід застосувати до неповнолітнього ОСОБА_1 вимоги ст. 24-1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 23, 24-1, 33, 34, 294 КУпАП суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Гуцула А.І. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 липня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.5 ст. 126 КУпАП в частині накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу - змінити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_1 захід впливу, передбачений ст. 24-1 КУпАП та передати його під нагляд матері ОСОБА_2 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду [підпис] О.М. Струбіцька

"Копія. Згідно з оригіналом."

Суддя - доповідач _________________ Струбіцька О.М.

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

25.07.2023 року

(дата засвідчення копії)