ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 643/3400/22 Головуючий 1 інстанції: Тимош О.М.
Провадження №: 33/818/707/23 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Ковері Р.М., з участю особипритягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , з участю його захисника Зеленського О.С., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою правопорушника на постанову Московського районного суду м.Харкова від 12.06.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Постановою Московського районного суду м.Харкова від 12.06.2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) на користь держави.

З постанови Московського районного суду м.Харкова від 12.06.2023 року вбачається, що 21.11.2022 р. о 17 годині 00 хвилин в м.Харкові по пр.Ювілейному, 61, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я на стан наркотичного сп`яніння водій відмовився в присутності двох свідків, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На вказану постанову правопорушник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Московського районного суду м.Харкова від 12.06.2023 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 не згодний з постановою суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що жодним доказом не підтверджено, що він керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №287193 від 21.11.2022.

Також вказує, що у матеріалах справи №643/3400/22, у тому числі відеофайлах, які долучені до матеріалу, відсутні дані щодо безпосереднього руху на транспортному засобі та його зупинення на проїзній частині дороги.

На його думку, для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП перш за все необхідно встановити факт керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Зазначає, що підстави законної зупинки автомобіля регламентовані законом, а саме відповідно до ст.31 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як зупинення транспортного засобу. Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи. Посилається на ч.3 ст.35 цього ж Закону згідно з якою поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті. У зв`язку з цим ОСОБА_1 робить висновок, що матеріали справи свідчать про незаконну зупинку автомобіля, оскільки конкретна причина зупинки не була названа. Вказане підтверджується відеозаписом, де поліцейський зазначає підставу зупинки: «у зв`язку з орієнтуванням». Таким чином, на думку правопорушника, автомобіль було зупинено з порушенням положень діючого законодавства та без будь-яких підстав.

Крім того, наголошує, що працівники поліції взагалі не пропонували пройти йому огляд на стан наркотичного чи іншого сп`яніння на місці зупинки, а одразу направили його до медичного закладу. Таким чином, ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду поліцейськими, і такий огляд взагалі не проводився.

Просить звернути увагу, що дії поліцейських викликали сумніви у свідків, оскільки ОСОБА_1 чітко відповідав на питання робітників поліції, його поведінка була адекватною та відповідала обстановці. Вказане підтвердила свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні, але суд першої інстанції не взяв до уваги цей доказ.

Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки, які є обов`язкові під час складання за ч.1 ст.130 КУпАП. Крім того, вказаний протокол не був йому оголошений, поліцейські не роз`яснили права, передбачені ст.ст.55, 56, 59 Конституції України, що є порушенням п.11 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735.

Пояснює, що відеозйомка велася частково та посилається на Постанову Верховного Суду України у справі №338/1/17 від 26.04.2018 р, в якій зазначено, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

На доповнення своєї апеляційної скарги зазначає, що його транспортний засіб було оглянуто безпідставно. Вбачає, що записи в протоколі про адміністративне правопорушення не співпадають з показами свідків.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 просить скасувати постанову Московського районного суду м.Харкова від 12.06.2023 року як таку, що винесена з порушенням чинного законодавства, оскільки всебічно, повно і об`єктивно не з`ясовано всі обставини справи, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

У судове засідання з`явився правопорушник та його захисник - адвокат Зеленський О.С.Захисник підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити. В свою чергу ОСОБА_1 підтримав захисника. Основним аргументом захисника є те, що відсутні належні докази, які підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зокрема, правопорушник зазначив, що наркотичних речовин при собі не мав, а поліцейські нічого не знайшли, коли оглядали транспортний засіб. Пояснив, що не поїхав на огляд, бо не довіряв поліцейським та сумнівався в їх неупередженості.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №287193 від 21.11.2022 р., взяв до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в присутності яких водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, рапорт поліцейського, відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши правопорушника та його захисника, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, приходить до висновку, щопостанову Московського районного суду м.Харкова від 12.06.2023 року потрібно залишити без змін, апеляційну скаргу необхіднозалишити без задоволення, виходячи з наступного.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Суд звертає увагу на Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі - «Інструкція»), якою повинні керуватися патрульні поліцейські у випадку виявлення у водія ознак сп`яніння. В Інструкції вказано, що огляд на стан наркотичного сп`яніння правоохоронці проводять не на місці зупинки транспортного засобу, а у спеціальному медичному закладі.

Так, розділом Ш Інструкції передбачено, що огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, яким за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями, встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Вказане спростовує доводи правопорушника та його захисника про те, що огляд було проведено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки водій транспортного засобу у разі виявлення ознак наркотичного сп`яніння повинен був пройти огляд на стан такого сп`яніння не на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а у спеціальному медичному закладі.

Відповідно до п.4 Розділу І Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

-наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

-звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

-сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо підстав вважати особу такою, яка, можливо, перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідала обстановці, звужені зіниці, які не реагували на світло виражене тремтіння пальців рук.

З чого слідує, що працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному в Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає за необхідне наголосити, що протокол за ч.1 ст.130 КУпАП складався саме внаслідок відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Останнє пояснюється тим, що поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції давала підстави вважати, що він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Працівники поліції, керуючись п.2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відмова від проходження огляду також була зафіксована на відео з нагрудної камери поліцейського, де ОСОБА_1 зазначає, що відмовляється проходити огляд в медичному закладі.

З огляду на те, що факт керування транспортним засобом доведений та не спростований, то ОСОБА_1 , як водій, не мав підстав для відмови на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що способами, визначеними чинним законодавством, зокрема, звернення з дисциплінарною скаргою до керівництва поліції для проведення службової перевірки або до правоохоронних органів, в порядку КПК України, а також до суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями, ОСОБА_1 не звертався. Внаслідок цього, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції.

Крім того, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки, які є обов`язкові під час складання за ч.1 ст.130 КУпАП. Згадані свідки засумнівалися у законності дій поліцейських, оскільки, на думку правопорушника, ОСОБА_1 чітко відповідав на питання робітників поліції, його поведінка була адекватною та відповідала обстановці.

Згідно зі ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, прізвища, адреси свідків, якщо вони є.

Апеляційним судом було досліджено матеріали справи, у тому числі протокол про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що свідками булиОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Крім того, в матеріалах справи є їхні пояснення, відповідно до яких ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Законом України від 16.02.2021 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» внесено зміни, зокрема, до ст.266 КУпАП, що набрали чинності 17.03.2021 р., та з цього часу закон надає можливість поліцейським під час проведення огляду осіб застосовувати технічні засоби відеозапису, а лише в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Такі ж зміни були внесені в п.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05.11.2021 р. № 808.

В п.3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду № 1103, зміни про те, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів дійсно внесені постановою КМУ № 57 від 20.01.2023 р.

Таким чином, залучення свідків до огляду на стан сп`яніння є обов`язковим лише у разі неможливості застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису.

Огляд ОСОБА_1 проводився з використанням спеціальних технічних засобів відеозапису (бодікамера №472989), а тому участь свідків не обов`язкова.

Що стосується твердження апелянта про те, що працівники поліції не забезпечили безперервної відеозйомки вчиненого правопорушення, апеляційний суд вважає, що воно є безпідставним, з огляду на наступне.

Відповідно до розпорядження начальника Харківської обласної військової адміністрації Олега Синєгубова від 21.03.2022 р., з метою уникнення розголошення інформації, яка може допомогти противнику дізнатися інформацію про переміщення та хід виконання завдань Сил оборони, у зв`язку з активним веденням бойових дій на території Харківської області, згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №68/2022 «Про утворення військової адміністрації», відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та керуючись пунктом 8 частини 4 статті 15 зазначеного Закону зобов`язав: заборонити з 21 березня на період дії правового режиму воєнного стану на території Харківської області використання відеореєстраторів та інших пристроїв для фото - і відеофіксації під час використання автомобільного та мототранспорту для фото - і відеозйомки доріг загального користування, об`єктів загального призначення, об`єктів інфраструктури, блокпостів, укріплень, розташування, зосередження чи переміщення військових частин (підрозділів) сил оборони.

Здійснюючи відеофіксацію, шляхом використання нагрудної камери, працівники патрульної поліції діяли відповідно до ст.40 Закону України «Про національну поліцію», згідно якої поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Таким чином, застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису є правом поліції, а не обов`язком. Окрім того, апеляційний суд враховує, що Інструкція про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер працівниками поліції та доступу до відеозаписів на них, затверджена наказом Департаменту ПП Національної поліції №100 від 03.02.2016 року та наказом Департаменту ПП Національної поліції №14/1 від 24.11.2015 року є внутрішнім документом Департаменту Національної поліції, офіційно не опубліковувалась та її обов`язкове застосування не передбачено вимогами чинного КУпАП.

Крім того, пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Поряд з цим, відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За невиконання вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене, доводи апелянта щодо відсутності в матеріалах справи доказів вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не знайшли свого підтвердження. Навпаки всі зібрані докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст.251 КУпАП.

Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

З відеозапису з нагрудної камери вбачається, що поліцейські роз`яснили ОСОБА_1 його права та зазначали, що він може скористатися допомогою спеціаліста у сфері права, однак ОСОБА_1 не говорив, що потребує допомоги адвоката. Крім того, поліцейський пояснив, що ОСОБА_1 може звернутися до безоплатної правової допомоги у встановленому законом порядку. Також працівник поліції запропонував правопорушнику написати пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення, на що останній відмовився. Саме це спростовує доводи правопорушника про те, що йому не роз`яснили права у відповідності до ст.268 КУпАПта не запропонували скористатися послугами адвоката для захисту його прав.

Всі інші доводи правопорушника не знаходять свого підтвердження і спростовуються доказами, які наявні в матеріалах справи.

Важливо наголосити, що низка рішень ЄСПЛ дійсно містить, розвиває та удосконалює підхід до обґрунтованості (вмотивованості) судових рішень.

До того ж, у пункті 34 рішення у справі « Шкіря проти України» (заява № 30850/11) ЄСПЛ повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватися виключно з огляду на обставини справи (див., наприклад, рішення у справах « Гарсія Руіз проти Іспанії» [ВП] (Garcia Ruiz v. Spain) [GC], заява № 30544/96, пункт 26, ЄСПЛ 1999-I, «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 25, від 18 липня 2006 року, «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява № 22750/02, пункти 42-47, від 15 листопада 2007року, та « Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява №5231/04, пункти 18 і 19, від 07 жовтня 2010 року).

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, застосоване до ОСОБА_1 є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень і таким що відповідає характеру вчиненого правопорушення, меті адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху та правильно притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності і його посилання на невідповідність висновків судді обставинам справи є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Московського районного суду м.Харкова від 12.06.2023 рокупо справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу правопорушника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст.294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського Апеляційного суду О.М.Курило