Справа № 285/4637/23
провадження у справі 3/0285/3346/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 липня 2023 року м. Звягель

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області

Мозговий В. Б., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1

за ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 14.07.2023, о 14 год. 03 хв., гр. ОСОБА_1 по вул. Київська в с. Пищів. Звягельського району керував автомобілем ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з порожнини рота, порушення координації руху). Від проходження медичного огляду на визначення стан сп`яніння алкогольного на місці зупинки т/з за допомогою алкотестеру та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений, що підтверджується його підписом в протоколі, записом з відеодиску. Про причини не повідомив, заяв чи клопотань не направляв. Також ОСОБА_1 було роз`яснено його права визначеними ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України ознайомлений, про що в протоколі наявний його підпис.

Верховним Судом в п.34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає провести розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 оскільки останній не виявив зацікавленості у присутності на розгляді справи.

Дослідивши адміністративний матеріал, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Виконання цих завдань неможливе без чіткого визначення предмета доказування у даній справі, а також (у межах ст. 251 КпАП) відповідних засобів доказування.

Встановлено, що 14.07.2023, о 14 год. 03 хв., гр. ОСОБА_1 по вул. Київська в с. Пищів. Звягельського району керував автомобілем ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з порожнини рота, порушення координації руху). Від проходження медичного огляду на визначення стан сп`яніння алкогольного на місці зупинки т/з за допомогою алкотестеру та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 протягом року тричі піддавався адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП, постановами Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області останнього визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст.ст. 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, який фіксує факт адміністративного правопорушення і який є підставою для подальшого провадження у справі.

Згідно статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Частиною першою та другою статті 62 Закону України «Про національну поліцію України» (далі - Закон) передбачено, що поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За змістом ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак наркотичного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Переглянутий відеозапис події, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, дає підстави стверджувати про те, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, і ця відмова є зрозумілою і категоричною, що не передбачає двозначного трактування.

Отже, з матеріалів справи слідує, що вони містять переконливі та беззаперечні докази, які підтверджують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства , зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Отже, на підставі вищевикладеного в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 130 КупАП.

При визначені виду адміністративного стягнення суд враховує, що адміністративне стягнення у виді штрафу, яке на нього було накладено постановами суду не дало можливості досягти мети визначеної ст. 23 КУпАП, зокрема запобігти вчиненню ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що для досягнення мети, визначеною ст. 23 КУпАП, до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді адміністративного арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років.

Відповідно до ст. 40-1, ч. 5 ст. 283 КУпАП судовий збір у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 130 ч. 3, 245, 283, 284 п 1, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя В.Б. Мозговий