Справа № 452/4870/23 Головуючий у 1 інстанції: Кущ Т.М.
Провадження № 33/811/1854/23 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Мукана Івана Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Згідно постанови, 21 листопада 2023 року близько 20 год. 10 хв. ОСОБА_1 , знаходячись за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 , вчинила дії, які пов`язані з насильством в сім`ї, а саме, вчинила конфлікт із дочкою ОСОБА_2 , в ході якої висловлювалася на її адресу нецензурними словами та виганяла з будинку в присутності неповнолітньої дитини доньки, що могло погіршити її психічне здоров`я.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову та закрити провадження у справі.

В мотивах апеляційної скарги зазначає, що постанова суду є незаконна та необґрунтована, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Звертає увагу, що судом першої інстанції було грубо порушено вимоги ч. 1 ст. 277 КУпАП, оскільки апелянта повідомили про час та місце розгляду справи лише за кілька годин, а не три доби, як вимагає ч. 1 ст. 277 КУпАП. Зазначеним порушенням судом першої інстанції фактично позбавлено апелянта права на належний захист, зокрема на залучення захисника та підготовку до захисту своїх прав.

Окрім того, судом першої інстанції не допитано як свідка неповнолітнього ОСОБА_3 , інформація про якого, як єдиного свідка, зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення. Натомість суд першої інстанції посилається на письмові пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , інформації про яких як свідків, в порушення вимог ч.1 ст. 256 КУпАП не зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Також, протокол про адміністративне правопорушення, на який посилається суд першої інстанції як доказ її винуватості, складений з грубим порушенням вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП - через три доби, а не 24 години як вимагає ч. 2 ст. 254 КУпАП.

Наголошує, що справа розглядалась односторонньо, зокрема не брались до уваги пояснення апелянта про чергове вчинення домашнього насильства зі сторони ОСОБА_2 .. Окрім того ОСОБА_2 була засуджена вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 30 червня 2023 року за ч. 1 ст. 125 КК України, де ОСОБА_1 була потерпілою.

Вислухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Частиною 7 ст. 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання, чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Зокрема, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з п. 14 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, не дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно не з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №896363 від 24 листопада 2023 року (а.с.11), працівником поліції не зазначено конкретних обставин, які є обов`язковою умовою для настання адміністративної відповідальності згідно з диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, більше того, наслідків діяння ОСОБА_1 , у виді можливості завдання шкоди психічному, фізичному здоров`ю потерпілій у протоколі не зазначено, окрім того матеріали судової справи не містять доказів завдання чи можливості завдання шкоди потерпілій. Не встановлено таких і в судовому засіданні.

Також із пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 5,8),не вбачається, що 21листопада 2023 року близько 20 год. 10 хв. особа, яка притягується до адміністративної відповідальності вчинила дії, пов`язані з насильством в сім`ї.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Окрім того, у судовому засіданні апеляційного суду було встановлено, що судом першої інстанції було порушено вимоги ч. 1 ст. 277-2 КУпАП, оскільки особу, яка притягується до адміністративної відповідальності було повідомлено про час та місце розгляду справи 4 грудня 2023 року, за декілька години до початку розгляду справ, внаслідок чого вона не змогла скористатися правовою допомогою.

Необхідно також зазначити, що відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно з вказаною позицією ЄСПЛ «розумним» є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

З урахуванням наведеного та встановлених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували наявність обставин, передбачених диспозицією зазначеної норми закону, зокрема доказів, що ОСОБА_1 , 21 листопада 2023 року застосовував до своєї дочки ОСОБА_2 , домашнє насильство та вчинив будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування з метою нанести їй моральну шкоду, шкоду її фізичному чи психічному здоров`ю. А докази, які містяться в матеріалах справи не є такими, що переконливо свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Працівник поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не зазначив у ньому беззаперечних доказів вчинення насильства психологічного чи фізичного характеру відносно ОСОБА_2 , якими могли бути відео з камер поліцейських, пояснення неупереджених свідків, чи звернення потерпілою до медичного закладу за допомогою.

При апеляційному перегляді не доведено належними та допустимим доказами вчинення щодо ОСОБА_2 домашнього насильства, не виявлено, які конкретно дії вчиняла ОСОБА_1 і чи завдали вони шкоди психічному чи фізичному стану потерпілої особи.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст.62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).

За вказаних обставин, не можна констатувати, що зібрані у справі докази винуватості ОСОБА_1 в скоєнні правопорушенням за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідають критерію «поза розумним сумнівом».

Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 7, ч. 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити .

Постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04 грудня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.173-2 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.