Справа № 344/1077/23
Провадження № 3/344/1218/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Деркач Н.І., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Гори Н.Ю., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків суду невідомий, жителя АДРЕСА_1 , за ст.130 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 137766 від 15.01.2023 року слідує, що 15 січня 2023 року о 02 год. 30 хв. в м. Івано-Франківську, по вул. Галицька, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Audi Q7» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав. Суду пояснив, що він не керував автомобілем як зазначено в протоколі. 15.01.2023 року він перебував в гостях у свого товариша ОСОБА_2 . Пізно вечором з гостей його забирала дружина із дітьми, вони поверталися додому, були зупинені на блокпості військовими, які викликали поліцію. Коли на місце прибула поліція, його почали звинувачувати у керуванні автомобілем в нетверезому стані, що він категорично заперечував, вказував, що за кермом перебувала його дружина, від проходження огляду відмовився, оскільки не був у той вечір водієм. Звертає увагу суду, що ці обставини підтверджуються відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції. Просить закрити провадження в справі щодо нього у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила суду, що вона є дружиною ОСОБА_3 . Вечором 14.01.2023 року вона виїхала із селища Верховина до Івано-Франківська. Того вечора була погана погода і вона не встигла доїхати до міста до початку комендантської години. Разом із дітьми заїжджала до друзів в с. Угринів щоб забрати із гостей свого чоловіка. Коли вони поверталися додому було вже пізно, почалася комендантська година і їх зупинили по вул. Галицькій на блокпості військові. Довший час вони чекали на працівників поліції, в машині були діти, вони розплакалися. Тому вже ближче до 02 год. 30 хв. вона подзвонила до ОСОБА_2 і попросила щоб її із дітьми відвезли додому, на що він погодився і приїхав по них. Стверджує, що саме вона перебувала за кермом автомобіля, її чоловік ОСОБА_4 в той вечір не керував, їхав в авто на пасажирському сидінні.

Свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що 14.01.2023 року ввечері до нього в гості приїхав ОСОБА_6 , вони сиділи святкували, спілкувалися. Пізно вечором вже по нього приїхала дружина разом із дітьми і забрала його додому. ОСОБА_4 сів на заднє пасажирське сидіння, за кермом була його дружина. Через деякий час до нього зателефонувала ОСОБА_7 дружина ОСОБА_3 і сказала, що їх зупинили на блокпості військові, просила приїхати забрати їх із дітьми. Він взяв свою дочку, яка сіла за кермо і поїхав разом із нею на блокпост. На момент коли він прибув, довший час не було працівників поліції. Військові погрожували, що заберуть авто ОСОБА_8 на потреби ЗСУ, вони сперечалися. Він бачив, що за кермом автомобіля була дружина ОСОБА_7 , яка пізніше разом із трьома дітьми поїхала додому.

Захисник Гора Н.Ю. в судовому засіданні заявила клопотання про закриття провадження в справі щодо ОСОБА_1 , вважає, що працівники поліції на місці події не встановили повно всі обставини, у протоколі невірно зазначено марку автомобіля, яким керувала дружина ОСОБА_1 , в матеріалах справи відсутні докази того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, звертає увагу на відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції з яких чітко видно, що ОСОБА_1 вказує про те, що він не керував, за кермом була його дружина, що в судовому засідання підтверджено дослідженими доказами, також просить врахувати покази свідків, які підтверджують вказані обставини. Працівники поліції склали протокол за ч.1 ст.130 КУпАП незважаючи на те, що у діях її підзахисного немає складу даного адміністративного правопорушення. Враховуючи це просила закрити провадження у даній справі на підставі ч.1 ст.247 КУпАП.

Роз`яснивши вимоги ст.268 КУпАП, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків, захисника, дослідивши матеріали адміністративної справи, відеоматеріали, які долучено до матеріалів провадження, суд вважає, що провадження в справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 КУпАП з огляду на наступне.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основу суворого дотримання законності.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до змісту вимог ст.245 КУпАП, завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З досліджених в судовому засіданні відеоматеріалів слідує, що на відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції, зокрема, в часі запису 22:57 год. до автомобіля марки «Citroen Jumpy» підходить працівник поліції, який представляється та просить особу, яка перебуває на сидінні, надати всі документи на транспортний засіб. В той момент автомобіль стоїть припаркований на узбіччі з вимкненими стопами та габаритними вогнями, а сам ОСОБА_9 лежить на передньому сидінні. Тобто вказані обставини підтверджують пояснення самого ОСОБА_9 та покази свідків, які судом були допитані.

Суд звертає увагу на те, що відеозапис здійснений на місці події, не містить повної інформації про події, які мали місце. Таким чином, відео не відображає подій, які мали місце до моменту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, а отже не спростовує версію сторони захисту, а також показання свідків, які були допитані у ході судового розгляду та вказали, що ОСОБА_1 не керував автомобілем у вказаний день та час.

Відповідно, при відсутності достатніх даних, що особа керувала транспортним засобом, подальше її проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції чи відмова від проходження такого огляду, не можуть слугувати підставою для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.

Під час судового розгляду справи досліджено наявні відеоматеріали справи, вони є суперечливими та містять розбіжності щодо складених матеріалів працівниками поліції, оскільки не містять належних та допустимих доказів того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом. На відеозаписі в часі 02 год. 34 хв. ОСОБА_1 заявляє, що не керував автомобілем, а був пасажиром. На відеозаписі з 02 год.32 хв. по 02 год. 33 хв. присутні дружина ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . В часі 02 год. 35 хв., ще раз вказує, що не їхав за кермом. О 03 год. 02 хв. вкотре заявляє, що не керував автомобілем, працівник поліції заявляє, що не бачила, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнає та стверджує, що не керував автомобілем.

Отже, враховуючи, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є особа, яка керувала транспортним засобом, а оскільки, виходячи з матеріалів справи, відсутні докази, які б підтверджували сам факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то в діях останнього відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення.

Будь-яких інших доказів, які б об`єктивно підтверджували про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і не здобуто під час судового розгляду. В той же час, відповідно до ст.62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1.10 ПДР, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до пункту 27 Постанови ПВССУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст.130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. Таким чином, з огляду на положення п.1.10 ПДР та диспозицію ст.130 КУпАП, ОСОБА_1 в даній ситуації неможливо визнати водієм, оскільки матеріали справи не містять відомостей, які б об`єктивно підтверджували факт керування ним транспортним засобом.

Також, суд дослідивши письмові матеріали справи встановив, що відповідно до рапорту працівника поліції, який наявний в матеріалах справи (а.с.6) слідує, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря № 11, проте про наявність такого висновку не зазначено ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні долучено його до матеріалів справи.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Audi Q5», що не узгоджується із іншими матеріалами справи та доказами, які долучила в ході судового розгляду захисник Гора Н.Ю., оскільки відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 є власником саме транспортного засобу марки «Audi Q7» д.н.з. НОМЕР_1 .

Крім цього, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 137766 від 15.01.2023 року ознаками алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 зазначено: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, які не узгоджуються із ознаками, які вказані у направленні на огляд водія транспортного засобу. Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу в результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці.

Таким чином, під час складання протоколу не дотримано вимог чинного законодавства щодо належності та допустимості доказів, працівниками поліції не вжито належних заходів щодо встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, не надано жодних належних і допустимих доказів, які могли б підтвердити факт скоєння ним правопорушення, а факт вчинення правопорушення не зафіксовано належним чином, як того вимагає КУпАП.

За таких обставин, встановлюючи, у відповідності до ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, у справі відсутні.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 , відповідальність за яке передбачена ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду, тому, відповідно до змісту ст.247 п.1 КУпАП провадження в даній справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.7, 9, 245, 251, п.1 ст.247, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Наталія ДЕРКАЧ