П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2023 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Поліщук І.О., за участю секретаря Димитрової Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з військової частини НОМЕР_1 , відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, водій регулювальник 1 дорожньо-комендантського взводу 3 дорожньо-комендантської роти, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Любешівським РС УДМС України від 26.04.2014 року, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А :

На розгляд Малиновського районного суду м. Одеси надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії А7083 № 37 від 27.05.2023 року, встановлено, що 26.05.2023 о 21 год. 20 хв. солдат ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги «Херсонської обласної ради» в с. Степанівка, вул. Джона Говарда, 65.

У судове засідання, ОСОБА_1 не з`явився, про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом доставки SMS-повідомлення, про причини неявки суду не повідомив. В матеріалах справи наявна заява, в якій вину визнає та просить розглядати справу без його участі.

Відповідно до ст.268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 172-20 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою, а тому, суд дійшов висновку розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 .

Слід зазначити, що у рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008р. «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25.01.2019 року № 194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, судом фактично встановлено.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008р., заява №7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01.11.1950р., рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

При цьому, за вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 254 КУпАП найважливішим джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення, який повинен містити ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними в справі доказами, а саме:

- Протокол про військове адміністративне правопорушення серії А7083 № 37 від 27.05.2023 року;

- довідкою про результати медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 26.05.2023 року, згідно якої ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння.

- Письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 27.05.2023 р., відповідно до яких, пояснив, що 26.05.2023 року о 19.00 вжив 2 літри слабоалкогольного напою, а саме пиво, за місцем тимчасового місця дислокації підрозділу в м. Херсон. 26.05.2023 о 20.00 відбулося вечірнє шикування, на якому було виявлено його з запахом перегару, не чіткою мовою. Заступником командира військової частини НОМЕР_1 командиром ОСОБА_2 о 20.20 було відправлено на медичний огляд до КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги «Херсонської обласної ради» з метою виявлення алкогольного сп`яніння. 26.05.2023 о 21:20 відмовився від медичного огляду, оскільки не бажав настання дисциплінарної відповідальності;

- Письмовими поясненнями командира 1 дорожньо-комендантського взводу старшого лейтенанта ОСОБА_3 , в яких зазначив, що 26.05.2023 на вечірньому шикуванні близько 20:00 заступником командира військової частини НОМЕР_1 , було виявлено солдата ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. У солдата ОСОБА_1 було чути сильний запах алкоголю з порожнини рота. Безпосередньо після виявлення став поводитися агресивно;

- Письмовим поясненнями заступника командира з дорожньо-коменданської роти з озброєння лейтенанта ОСОБА_4 , в яких зазначив, що 26.05.2023 на вечірньому шикуванні близько 20:00 заступником командира військової частини НОМЕР_1 , було виявлено солдата ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. У солдата ОСОБА_1 було чути сильний запах алкоголю з порожнини рота. Безпосередньо після виявлення став поводитися агресивно;

- Витягом з наказу № 22 від 17.03.2022 року;

- Копією військового квитка серії НОМЕР_3 ..

Ст. 172-20 ч. 1 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення, по-перше, розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, по-друге, за появу таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, по-третє, за виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, по-четверте, за відмову таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідальність за ч. 3 цієї статті настає за умови вчинення цих дій, якщо вони вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Згідно Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 17.03.2014 року і по теперішній час на території України діють умови особливого періоду.

Досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності дають достатньо підстав для висновку суду, що військовослужбовець ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в умовах особливого періоду, що само по собі являє склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП України. Оскільки такі дії їм було вчинено в умовах особливого періоду, його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 173-20 КУпАП України.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_1 відмовилась від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в умовах особливого періоду, що само по собі являє склад адміністративного правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-20 КпАП України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання щодо міри адміністративного стягнення, яке необхідно призначити ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Таким чином, враховуючи особу ОСОБА_1 , враховуючи ступінь його вини у скоєному ним адміністративному правопорушенні, яка доведена матеріалами справи, а також враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, суд прийшов до висновку про необхідність піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у межах санкції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП у вигляді штрафу, саме ця міра покарання буде достатньою для виправлення порушника та запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

Відповідно до п. 12 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», ОСОБА_1 необхідно звільнити від сплати судового збору, оскільки він є військовослужбовцем.

Керуючись ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», ст. ст. 172-11, 221, 252, 283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від сплати судового збору, оскільки він є військовослужбовцем.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: І.О. Поліщук