Справа № 461/5052/23 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 33/811/947/23 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Шубака Олега Івановича, представника Львівської митниці Зирянова Олега Юрійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Шубака Олега Івановича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Галицького районного суду м. Львова від 27 червня 2023 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 50% несплаченої суми митних платежів, що становить 3 481 грн. 24 коп. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України 536,80 грн. судового збору.

Згідно постанови, 14 травня 2023 року агентом з митного оформлення ОСОБА_2 , ФОП " ОСОБА_1 " (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) у ВМО № 1 м/п «Львів- північний» Львівської митниці було подано до митного оформлення електронну митну декларацію (далі ЕМД) № 23UA32U0, згідно якої у митному режимі «імпорт 40ДЕ» було задекларовано товар: «Велосипедне дитяче крісло, всього 199 шт., Країна виробництва: CN; Торговельна марка: Jetshark; Виробник: Jetshark», код УКТЗЕД - ставка мита 0%. 17 травня 2023 року на підставі спрацювання АСАУР у відділ кодування та класифікації товарів Управління МПКМВ та МТР ЗЕД Львівської митниці було направлено запит на визнання коду товару згідно УКТЗЕД. 22 травня 2023 року у ВМО № 1 м/п «Львів-північний» Львівської митниці надійшло класифікаційне рішення з відділу кодування та класифікації товарів Управління МПКМВ та МТР ЗЕД № № KT-UA209000- 0145-2023, що товар зазначений у гр. 31 ЕМД № 23UA32U0 класифікується за кодом УКТЗЕД - ставка мита 10%. Агент з митного оформлення ОСОБА_1 був ознайомлений з рішенням № KT-UA-2023.Статтею 257 Митного кодексу України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Відповідно до ч. 8 ст. 264 Митного кодексу України, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. Згідно з п.п. 1,4 ч. 1 ст. 266 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, відповідно до порядку, встановленого Митним кодексом України; у випадках, визначеним цим кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього кодексу. Відповідно до «Інструкції про порядок заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документу» затвердженої наказом Міністерства фінансів України 30 травня 2012 року №651 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2012 року за №1372/21684) декларант зобов`язаний заявити точні відомості про товар у митній декларації. Тобто, декларант зобов`язаний заявити відомості про товари, які мають містити достатній перелік інформації для їх розпізнання та однозначного віднесення до коду згідно з УКТЗЕД у кількості знаків, визначеній правилами заповнення графи 33 МД для відповідного митного режиму та особливостей переміщення, згідно з основними правилами інтерпретації УКТЗЕД. Відповідно до статті 69 Митного кодексу України митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари. Рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням митних органів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 Митного Кодексу. Висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер. Митним кодексом України передбачено обов`язок особи - декларанта задекларувати товари за встановленою формою. Для виконання вимог та обов`язків щодо належного декларування ст. 266 МК України декларанту надано право перед подачею митної декларації здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеним у товаросупровідних документах, брати проби та зразки. Отже, декларант перед подачею митної декларації до митниці мав можливість переконатися щодо відповідності опису, характеристик товару та заявити в митну декларацію достовірні відомості. Відповідно до графи №54 відповідальною особою за заповнення та надання до митного органу України документів, необхідних для переміщення товарів через митний кордон України, зокрема за ЕМД № 23UA32U0 від 14 травня 2023 року є агент з митного оформлення ОСОБА_1 , ФОП " ОСОБА_1 " (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), який відповідно до вимог ст. 266 Митного кодексу України несе відповідальність, передбачену Митним кодексом України, у повному обсязі. Таким чином, агент з митного оформлення ОСОБА_1 , заявив в МД від 14 травня 2023 року № 23UA32U0 неточні відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД і тим самим вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів у сумі 6962,48 грн.

Зазначені дії мають ознаки порушень митних правил, передбачених ст. 485 МКУ.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Шубак О.І., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу,в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Адвокат Шубак О.І. в доводах своєї апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною.

Наголошує, що сам по собі факт неправильного визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД не становить склад порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, оскільки об`єктивна сторона цього правопорушення полягає саме в заявленій декларантом у митній декларації неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

Звертає увагу, що в протоколі про порушення митних правил від 28 травня 2023 року, та в оскаржуваній постанові не зазначено про встановлення недостовірності відомостей, заявлених декларантом у митній декларації, їх невідповідності товаросупровідним документам або приховування важливих для правильної класифікації товарів даних.

Із поданих ОСОБА_1 до митного органу документів вбачається, що велосипедні крісла мають ремінь безпеки, ручку - обмежувач і підніжки з ременями фіксації для безпеки дитини під час їх перевезення на велосипеді.

Таким чином, велосипедні крісла для дітей є дитячими сидіннями для безпеки, які призначені для перевезення дітей на транспортному засобі - велосипеді, вказані сидіння кріпляться до транспортного засобу за допомогою ременя безпеки та ременя фіксації.

Разом із тим, висновок митного органу про те, що крісла дитячі для велосипедів повинні класифікуватися в підкатегорії УКТ ЗЕД під номером є безпідставним, оскільки відповідно до Закону України «Про митний тариф України» група 87 включає у себе засоби наземного транспорту, окрім залізничного або трамвайного рухомого складу, їх частини та обладнання.

Вважає, що дитячі крісла для велосипедів не можна вважати частиною або пристроєм до наземних транспортних засобів, оскільки до переліку вони не відносяться, що спростовує доводи митного органу стосовно класифікації даного товару за кодом УКТ ЗЕД під номером .

Доказів того, що ОСОБА_1 у поданих митних деклараціях було зазначено неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно УКТЗЕД, митний орган не надав, як не надав документів, які б містили невірні відомості.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду призначене на 20 липня 2023 року не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думки адвоката Шубака О.І., який просив проводити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 думки представника митниці, який не заперечував проти розгляду справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши, пояснення захисника - адвоката Шубака О.І. на підтримку апеляційної скарги, виступ представника митниці на заперечення поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суду вважає, така апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Зі змісту ст. 283 КУпАП вбачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Згідно зі ст. 487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 489 МК та ст. 280 КУпАП посадова особа (суддя) при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходіві зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 485 МК України встановлено відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Об`єктивна сторона цього правопорушення характеризується дією, тобто активною поведінкою (вчинком) особи, в якій виражена зовні її воля і, що спрямована на застосування особою під час декларування товарів саме таких ставок митних платежів, які справляються з товарів, що переміщуються через митну територію України, та звільняють від сплати митних платежів або зменшують їх розмір, а також дії, спрямовані на порушення встановленого законодавством України порядку використання товарів у цілях, стосовно яких надано пільги щодо сплати податків і зборів, обманні маніпуляції з податковими пільгами.

Суб`єктивна сторона характеризується умисною або необережною (самовпевненість чи недбалість) формами вини. Ставлення винного до наслідків у вигляді недоборів митних платежів, за відсутності ознак злочину, може характеризуватися непрямим умислом або необережністю.

Для кваліфікації дій за ст. 485 МК України мають значення мотив і мета їх учинення, а також те, чи настали шкідливі наслідки.

Пунктом 8 частини 1 статті 4 Митного кодексу України визначено, що декларантом є особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування. Згідно з частиною 1 статті 257 Кодексу, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини 8 статті 264 Митного кодексу України, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Відповідно до частини першої статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам митний орган здійснює перевірку митної декларації. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом (частини п`ята, шоста статті 264 МК України).

Частиною 1 статті 266 МК України встановлено, що декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого Кодексом, надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей, у випадках, визначених Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X Кодексу.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил дотримано в повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, є вмотивованим, ґрунтується на сукупності зібраних й перевірених судом доказів, зокрема:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення №0636/20900/23 від 28 травня 2023 року ( а.с. 1-4), відповідно до якого 14 травня 2023 року агентом з митного оформлення ОСОБА_2 , ФОП " ОСОБА_1 " (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) у ВМО № 1 м/п «Львів- північний» Львівської митниці було подано до митного оформлення електронну митну декларацію (далі ЕМД) № 23UA32U0, згідно якої у митному режимі «імпорт 40ДЕ» було задекларовано товар: «Велосипедне дитяче крісло, всього 199 шт., Країна виробництва: CN; Торговельна марка: Jetshark; Виробник: Jetshark», код УКТЗЕД - ставка мита 0%.

- копією паспорта ОСОБА_1 (а.с.6);

-інформацією зазначеною у письмових поясненнях ОСОБА_1 (а.с. 5), відповідно до якої він зазначав, що не вірно задекларував товар, вину визнавав, не мав умислу на ухилення від сплати митних платежів;

-витягом з реєстру осіб, які здійснюють операції з товарами (а.с. 9);

-формою МД-3 (а.с.11), відповідно до якої ФОП « ОСОБА_1 » задекларував Велосипедні дитячі крісла (199 шт.) код товару 94018000;

-рішенням про визначення коду товару від 22 травня 2023 року №КT-UA20900-0145-2023 (а.с. 19), відповідно до якого велосипедне дитяче крісло являють собою сидіння, яке встановлюється на кермі «Велосипеда для дорослих» та призначене для перевезення дітей (код товару ).

Аргументи сторони захисту, що сам по собі факт неправильного визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД не становить склад порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки ч 1 ст. 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 (а.с. 5), він декларував товар за код товару 94018000 та це є його помилка.

Твердження сторони захисту, що в оскаржуваній постанові не зазначено про встановлення недостовірності відомостей, розцінюються апеляційним судом критично, оскільки з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації (ч.8 ст. 264 МК України).

Доводи сторони захисту, що висновок митного органу про те, що крісла дитячі для велосипедів повинні класифікуватися в підкатегорії УКТ ЗЕД під номером є безпідставним, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Дитяче велокрісло це спеціальне сидіння, призначене для спільних велосипедних прогулянок дорослого і дитини.

Відповідно до наказу №543 від 14 грудня 22022 року ДМС України про затвердження пояснень до Української класифікації товарів Зовнішньоекономічної діяльності до категорії товарів з кодом 87149990 включаються дитячі сидіння призначені для перевезення дітей на велосипедах для дорослих, ці сидіння рахуються аксесуаром для велосипеда.

Твердження апелянта, що доказів того, що ОСОБА_1 у поданих митних деклараціях було зазначено неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно УКТЗЕД, митний орган не надав, як не надав документів, які б містили невірні відомості, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки митним органом долучено пояснення ОСОБА_1 (а.с. 5), форму МД-3 (а.с. 11) та рішення про визначення коду товару від 22 травня 2023 року # KT-UA-2023 (а.с. 19), які між собою узгоджуються та доводять вину ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують висновків суду першої інстанції.

За наведених обставини при апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ст. 485 МК України.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ст. 485 МК України з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи.

Істотних порушень вимог процесуального закону чи неправильного застосування норм матеріального права, які є підставою для зміни чи скасування постанови, апеляційним судом не встановлено.

На переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог адвоката Шубака О.І. апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Галицького районного суду м. Львова від 27 червня 2023 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 485 МК України залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Шубака Олега Івановича, подану в інтересах ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.