Справа № 646/1994/23
№ провадження 3-в/646/9/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.23р. м.Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Блага І.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочення штрафу, призначеного постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 30.05.2023р.,-

встановив:

19.06.2023р. ОСОБА_1 звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова із заявою про розстрочку виконання судового рішення.

У заяві ОСОБА_1 зазначив, що він є інвалідом 3 групи та просить розстрочити стягнення штрафу у розмірі 17000 грн. та сплату судового збору у розмірі 536,80 грн. на 12 місяців.

Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.05.2023р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік та стягнуто судовий збір в дохід держави у розмірі 536,80 грн.

Відповідно до ст. 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Згідно зі ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

На провадження у цій категорії справ поширюються гарантії прав, як у кримінальних провадженнях, - з огляду на рішення Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Корнєв та Карпенко проти України» та з урахуванням правових наслідків, у тому числі, тяжкості адміністративного стягнення, що може бути накладено на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому такі гарантії мають існувати не тільки на стадії судового розгляду справи, але й на стадії виконання рішення суду, оскільки судовий процес закінчується виконанням судового рішення.

Адміністративні правопорушення є менш суспільно небезпечними діяннями, ніж кримінальні правопорушення.

Тому правила виконання судового рішення у справі про адміністративне правопорушення, яким накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на особу, не можуть бути суворішими, ніж ті, які передбачені ст.53 Кримінального кодексу України.

Так, згідно з ч.4 ст.53 КК України з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Таким чином, з урахуванням вищезазначених висновків суду, у справі про адміністративне правопорушення суд, користуючись аналогією закону, з метою дотримання гарантій прав особи, на яку накладене адміністративне стягнення у виді штрафу, суд може застосувати правило ч.4 ст.53 КК України про розстрочку виплати штрафу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом 3-ї групи з 01.05.2016р. безстроково, згідно з якою йому протипоказана праця з тривалим перебуванням на ногах. Його єдиним доходом є пенсія по інвалідності у розмірі 2558,33 грн. ОСОБА_1 проживає разом з батьками, ОСОБА_2 , 1952р.н., та ОСОБА_3 , 1951р.н., які є особами похилого віку та пенсіонерами.

Ці обставини підтверджуються копією довідки до акту огляду МСЕК від 25.05.2016р. серії 12ААА №125867; довідкою про доходи, виданою 14.07.2023р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області; довідкою про склад сім`ї від 13.07.2023р. №20-60/39, виданою старостою Федорівського старостинського округу №7 Нововодолазької селищної ради Харківського району Харківської області; копіями пенсійних посвідчень ОСОБА_2 від 26.02.2008р. та ОСОБА_3 від 12.09.2006р.

Вказані обставини свідчать про тяжкий майновий стан ОСОБА_1 , а також про наявність обмежень у його працездатності, а отже, і можливостей покращити своє фінансове становище.

Одним з фундаментальних правових принципів судочинства є принцип верховенства права.

В свою чергу, однією з його складових є принцип пропорційності, який спрямований на встановлення розумного балансу між необхідними у демократичному суспільстві випадками обмеження прав людини та легітимною метою такого обмеження.

Так, у постанов від 07.04.2020р. у справі №756/9379/15-ц Верховний Суд зазначив, що, принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

У даному випадку легітимною метою є забезпечення виконання рішення суду у справі про адміністративне правопорушення, яким на ОСОБА_1 було накладене адміністративне стягнення, у повному обсязі.

З урахуванням принципу пропорційності спосіб, в який держава забезпечує виконання цього судового рішення, не може бути настільки обтяжливим для особи, на яку накладено адміністративне стягнення, щоб позбавляти її засобів до існування.

Оскільки розмір пенсії ОСОБА_1 майже в 7 разів менший за розмір присудженого судом штрафу, його сплата одноразово у повному обсязі загрожує позбавити ОСОБА_4 засобів до існування на декілька місяців.

Тому, застосовуючи принцип пропорційності, з урахуванням всіх встановлених обставин під час розгляду справи обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для розстроки виплати штрафу на один рік.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для розстрочки виплати ОСОБА_1 штрафу на один рік.

Цей строк рахується з дня набрання законної сили постановою суду від 30.05.2023р., якою було накладене адміністративне стягнення на ОСОБА_1 .

В той же час, підстав для розстрочки сплати судового збору судом не вбачається. Так, ані положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, ані Кримінального кодексу України (за аналогією закону) не містять відповідних положень щодо можливості розстрочки сплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 301, 304 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Частково задовольнити заяву ОСОБА_1 про розстрочку виплати штрафу, який був накладений як адміністративне стягнення у справі №646/1994/23 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Розстрочити на один рік, тобто до 12 червня 2024 року включно, виплату ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17000 гривень:

-за період з 12 червня 2023 року по 12 травня 2024 року включно по 1416 грн. 00 коп. щомісячно, а саме:

¦з 12 червня 2023 року по 12 липня 2023 року,

¦з 13 липня 2023 року по 12 серпня 2023 року,

¦з 13 серпня 2023 року по 12 вересня 2023 року,

¦з 13 вересня 2023 року по 12 жовтня 2023 року,

¦з 13 жовтня 2023 року по 12 листопада 2023 року,

¦з 13 листопада 2023 року по 12 грудня 2023 року,

¦з 13 грудня 2023 року по 12 січня 2024 року,

¦з 13 січня 2024 року по 12 лютого 2024 року,

¦з 13 лютого 2024 року по 12 березня 2024 року,

¦з 13 березня 2024 року по 12 квітня 2024 року,

¦з 13 квітня 2024 року по 12 травня 2024 року;

-за період з 13 травня 2024 року по 12 червня 2024 року включно 1424 грн. 00 коп.

У задоволенні решти заяви відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.С. Блага