Провадження № 3/643/2027/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2023 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 20.10.2021 серії ААБ № 277240, 24.09.2021 року о 19 год. 30 хв. у м. Харкові на перехресті пр. Тракторобудівників та шосе Салтівське водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Dolge Jouvney», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не надав завершити проїзд перехрестя та допустив зіткнення з автомобілем «Peugeot», реєстраційний номер НОМЕР_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані особою, яка склала протокол, за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що 24.09.2021 року о 19 год. 30 хв. він їхав на автомобілі «Dolge Jouvney», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по Салтівському шосе у м. Харкові, на перехресті з пр. Тракторобудівників зупинився, та коли загорівся зелений сигнал світлофора почав перетинати перехрестя та почув удар. На його думку у вчиненні ДТП винен другий учасник, який виїхав на перехрестя на заборонений сигнал світлофора.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що 24.09.2021 року о 19 год. 30 хв. він їхав на автомобілі «Peugeot», реєстраційний номер НОМЕР_2 , по пр. Тракторобудівників у м. Харкові, на зелений сигнал світлофора він почав перетинати перехрестя шосе Салтівське пр. Тракторобудівників, та коли завершував перетинання перехрестя відчув удар. Також додав, що перед перетинанням перехрестя зупинитися він не міг, оскільки б порушив Правила дорожнього руху, а саме п. 15.9.

Під час судового розгляду за клопотанням ОСОБА_1 постановою Московського районного суду м. Харкова від 20.12.2021 судом було призначено судову автотехнічну експертизу, проведення якої доручено експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України.

Згідно висновку експерта № 202/9108-9111 від 31.03.2023:

- виходячи з п. 1.10. Правил дорожнього руху слідує, що початок перехрестя пр. Тракторобудівників у м. Харкові, розташовується в місці початку ближнього заокруглення проїзної частини пр. Тракторобудівників перед перехрещенням проїзної частини з Салтівським шосе;

- в даній дорожньо-транспортній ситуації автомобіль «Peugeot», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 почав проїзд перехрестя пр. Тракторобудівників та Салтівське шосе, коли по напрямку його руху було ввімкнено червоний сигнал світлофора;

- в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Peugeot», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 застосував заходи гальмування до моменту зіткнення з автомобілем «Dolge Jouvney», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 ;

- встановити яке застосував гальмування (робоче або екстрене) водій автомобіля «Peugeot», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причин вказаних в дослідницький частині висновку, експертним шляхом, з технічної точки зору, не представляється можливим;

- в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Peugeot», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 8.7.3 е) та 8.10 Правил дорожнього руху;

- в даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення для водія автомобіля «Peugeot», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 визначалася виконанням ним вимог п.п. 8.7.3 е) та 8.10 Правил дорожнього руху, для чого в нього не було перешкод технічного характеру;

- дії водія автомобіля «Peugeot», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п. 8.7.3 е) та 8.10 Правил дорожнього руху і знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди;

-з причин, вказаних в дослідницький частині висновку, вирішити питання постанови «Чи міг бачити водій автомобіля «Peugeot», реєстраційний номер НОМЕР_2 , автомобіль «Dolge Jouvney», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед їх зіткненням?» - експертним шляхом, з технічної точки зору, наданому етапі дослідження, не представляється можливим;

- в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля автомобіль «Dolge Jouvney», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху;

- з причин, вказаних в дослідницький частині висновку, вирішити питання постанови «якою була відстань між автомобілем «Dolge Jouvney», реєстраційний номер НОМЕР_1 . та «Peugeot», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у момент початку руху водія «Peugeot», реєстраційний номер НОМЕР_2 ? чи відповідали дії водія «Dolge Jouvney», реєстраційний номер НОМЕР_1 , технічним вимогам ПДР? чи були з технічної точки зору дії водія «Dolge Jouvney», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у причинному зв`язку з виникненням ДТП?» - експертним шляхом, з технічної точки зору, на даному етапі дослідження, не представляється можливим;

- в даній дорожньо-транспортній ситуації зіткнення автомобілів «Dolge Jouvney», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та «Peugeot», реєстраційний номер НОМЕР_2 , відбулось внаслідок невідповідності дій водія автомобіля «Peugeot», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 вимогам п.п. 8.7.3 е) та 8.10 Правил дорожнього руху;

- встановити, чи відбулось зіткнення автомобілів «Dolge Jouvney», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та «Peugeot», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок невідповідності дій водія автомобіля «Dolge Jouvney», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , експертним шляхом, з технічної точки зору, на даному етапі дослідження, не представляється можливим, з причин, вказаних в дослідницький частині висновку.

У судовому засіданні експерт підтвердив свої висновки, та пояснив, що у даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Dolge Jouvney», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши подані докази, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із викладеного слідує, що під час розгляду справи, законодавець покладає на суд обов`язок, обумовлений з`ясуванням істотних обставин справи, перелік яких регламентовано законом, які слугують правовими підставами (підґрунтям) для прийняття рішення про визнання особи винуватою у скоєнні інкримінованого правопорушення та застосування до неї заходу державного примусу у вигляді накладення стягнення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають важливе значення для правильного вирішення справи, оскільки саме на основі доказів ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був належним і допустимим.

Відповідно до вимог ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

Статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Суб`єкт адміністративного правопорушення загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

При цьому суд зазначає, що стаття 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення є бланкетною та відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У переданому на розгляд суду протоколі про адміністративне правопорушення від 20.10.2021 серії ААБ № 277240, зазначено, що 24.09.2021 року о 19 год. 30 хв. у м. Харкові на перехресті пр. Тракторобудівників та шосе Салтівське водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Dolge Jouvney», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не надав завершити проїзд перехрестя та допустив зіткнення з автомобілем «Peugeot», реєстраційний номер НОМЕР_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Таким чином, ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 16.5 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

Згідно з п. 1.4. Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Під час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, в т.ч. висновку експерта, судом встановлено, що водій автомобіля «Peugeot», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 почав проїзд перехрестя пр. Тракторобудівників та Салтівське шосе, коли по напрямку його руху було ввімкнено червоний сигнал світлофора, внаслідок чого у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Dolge Jouvney», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати вимоги п. 16.5 Правил дорожнього руху, а повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, як то передбачено п. 12.3 Правил дорожнього руху.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до діючого Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення у зв`язку з чим встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

При цьому, враховуючи, що розгляд справи в суді здійснюється лише в межах перевірки тих обставин, які були встановлені органом, який склав протокол, то на суд не може бути покладена функція збільшення обсягу обвинувачення, оскільки таким чином буде порушено принцип змагальності.

Суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, у п. 51 рішення у справі «Ващенко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру.

У п. 34 рішення у справі «Абрамян проти Росії» Європейський Суд з прав людини вказав, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а відтак усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд враховує, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Так, Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у суду щодо винуватості особи після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості звинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.

Відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Більш того, згідно з ч. 1 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Враховуючи вищевикладене суд зазначає, що водій ОСОБА_1 п. 16.5. Правил дорожнього руху не порушував, оскільки у даній дорожній обстановці він мав діяти у відповідності до вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху, внаслідок чого його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не доведена поза розумним сумнівом.

Пунктом п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення при наявності обставин, передбачених статтею 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, виноситься постанова про закриття справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 36, 124, 40-1, 247, 251, 283-285 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП . Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Суддя Н.В. Новіченко