ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/19418/21

Провадження № 33/4820/455/23

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.О., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Гарматюка Олега Миколайовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою останнього на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 квітня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто ОСОБА_1 на користь держави 496 грн. 20 коп. судового збору.

За постановою суду, ОСОБА_1 04 серпня 2021 року о 03 год. 59 хв. в м. Хмельницький по вул. Залізняка, 4/2, керував автомобілем «Ленд Ровер», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. В порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився.

Непогоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанову вважає незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Суд безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності, оскільки на момент зупинки його працівниками поліції він автомобілем не керував, а тому вимога працівників поліції про проходження огляду була незаконною.

Протокол є недопустимим доказом, оскільки такий на місці події не складався.

Крім того, суд порушив його право на захист, оскільки про розгляд справи його не повідомив.

Разом з тим, просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що такий пропущений з поважних причин.

Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки такий пропущений з поважних причин. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 участі у справі не брав, під час проголошення постанови 06 квітня 2022 року присутній не був. Відомостей про отримання ним копії судового рішення матеріали справи не містять. Про існування постанови останній дізнався 19 липня 2023 року. З апеляційною скаргою звернувся 20 липня 2023 року, що підтверджується відміткою на штемпелі вхідної кореспонденції Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області (а.с. 22-24).

Враховуючи, що доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з поважних причин не спростовуються матеріалами справи, тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст. 129 ч. 1 п. 8 Конституції України), клопотання підлягає задоволенню, а строк на подачу апеляційної скарги поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, ОСОБА_1 та його захисника Гарматюка О.М. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час розгляду даної справи місцевий суд дотримався вказаних вимог закону.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Незалежно від того, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав, його винуватість підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених місцевим судом. Зокрема відомостями із:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 316772 від 04 серпня 2021 року, якими підтверджується, що вказаного дня о 03 год. 59 хв. в м. Хмельницький по вул. Залізняка, 4/2, ОСОБА_1 керував автомобілем "Ленд Ровер", номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. В порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився (а.с. 1);

- письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими підтверджується, що 04 серпня 2021 року о 04 годині 25 хвилин у м. Хмельницький по вул. Залізняка, 4/2 у їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікарянарколога та за допомогою приладу «Драгер» (а.с. 5, 6).

Наведені докази узгоджуються із даними відеозапису з нагрудних камер поліцейських, який наявний у матеріалах справи.

Такими підтверджується, що попереду автомобіля працівників поліції рухався автомобіль марки «Ленд Ровер», який повернув ліворуч та зупинився. Працівники поліції одразу під`їхали до вказаного автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_4 . В ході розмови останні виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або в найближчому закладі охорони здоров`я. Однак, ОСОБА_1 , на неодноразові пропозиції поліцейського пройти такий огляд, не погоджувався. Натомість, стверджував, що автомобіль, за кермом якого він перебував, на момент приїзду працівників поліції знаходився у нерухомому стані, а тому він не зобов`язаний проходити огляд на стан сп`яніння.

Оскільки ОСОБА_1 не погоджувався виконати законну вимогу поліцейського про проходження огляду, уникаючи відповідальності, тому така поведінка останнього правильно була розцінена працівниками поліції як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, про що складено відповідний протокол. Крім того, із відеозапису вбачається, що на момент події у ОСОБА_1 спостерігались ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема: змазаність мови, тремтіння пальців рук (а.с.6).

Отже, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про достатність доказів для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами.

Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 на момент події автомобілем не керував, автомобіль перебував у нерухомому стані, тому він не був зобов`язаний проходити огляд на стан сп`яніння, є необґрунтованим та спростовується дослідженими судом доказами, зокрема, даними відеозапису.

Так, із даних відеозапису, наявного в матеріалах справи, вбачається, що на зустріч автомобілю працівників поліції рухався автомобіль марки «Ленд Ровер». Помітивши вказаний автомобіль, працівники поліції розвернули свій автомобіль та розпочали рух у попутному напрямку із автомобілем марки «Ленд Ровер», який рухався попереду, та здійснив поворот ліворуч і зупинився. Працівники поліції одразу під`їхали до вказаного автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_1 (video 2021-08-05-14-38-33).

Крім того, працівники поліції одразу продемонстрували йому відеозапис факту руху його автомобіля, який був зафіксований на мобільному пристрої (файл 2021… НОМЕР_2 ).

У апеляційному суді ОСОБА_1 не заперечив, що до моменту приїзду працівників поліції керував транспортним засобом марки "Ленд Ровер".

Отже, ОСОБА_1 керував автомобілем «Ленд Ровер», а тому, зобов`язаний був пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції. Однак, він від такого відмовився, тому працівники поліції правильно склали щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Доводи правопорушника про те, що працівники поліції не складали протокол про адміністративне правопорушення на місці події, такий він не підписував, а отже він не може бути взятий судом до уваги, апеляційний суд до уваги не бере, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, із відеозапису вбачається, що на місці події працівник поліції повідомив ОСОБА_1 що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. На пропозицію поліцейського отримати копію протоколу, ОСОБА_1 не погоджувався.

Разом з тим, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 316772 від 04 серпня 2021 року вбачається, що такий складений о 04 серпня 2021 року о 04 год. 35 хв., тобто одразу на місці події, уповноваженою на те особою інспектором взводу № 2 роти № 2 БУПП у Хмельницькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Філюком М.О.. Порушень під час його складання апеляційним судом не встановлено. А тому, суд обґрунтовано поклав такий в основу доведеності вини ОСОБА_1 .

Що стосується свідків, вказаних у протоколі, то їх присутність під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджується даними відеозапису, наявного у матеріалах справи.

Твердження апелянта про порушення його права на захист, оскільки суд розглянув справу у його відсутність, про розгляд такої його не повідомив, на увагу суду не заслуговують, виходячи з наступного.

Так, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, коли кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Згідно з ч. 6 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Частиною 3 статті 268 КУпАП передбачений виключний перелік статтей при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ст. 130 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею у судовому засіданні не є обов`язковою.

Із відеозапису події вбачається, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Копію такого останній отримувати відмовився.

Отже, ОСОБА_1 знав про існування даного протоколу.

Як вбачається із протоколу, під час його складання працівники поліції встановили особу ОСОБА_1 та його місце проживання за допомогою бази «Армор». Встановлено, що останній проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Така ж адреса вказана і в довідці Міністерства доходів і зборів, наданій на запит місцевого суду.

Жодних інших адрес проживання ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 надійшла до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 12 липня 2021 року. Така до розгляду призначалась неодноразово.

На адресу ОСОБА_1 8 разів надсилась рекомендовані повідомлення про час та місце розгляду справи. Однак, з незалежних від суду причин, такі не були вручені особисто ОСОБА_1 , повертались з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Отже, суд дотримався вимог закону про повідомлення правопорушника про час і місце розгляду справи шляхом надіслання судових повісток на адресу, яка вказана у протоколі та у довідці, наданій на запит суду.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України» (заява N 18986/06; п. 57) це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (Teuschler v. Germany, N 47636/99; Gurzhyy v. Ukraine, N 326/03.)

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Подібна позиція цього суду викладена, також у рішеннях у справах «Олександр Шевченко проти України» (заява N 8371/02, п.27, та «Трух проти України» заява N 50966/99), де суд наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності також зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.

Однак ОСОБА_1 , ігноруючи своїми обов`язками, до суду не з`являвся, розглядом справи не цікавився.

А тому, суд першої інстанції правильно розцінив таку його поведінку як умисне затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності за скоєне, що нівелює завдання КУпАП. Таким завданням є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

З урахуванням факту своєчасного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, принципу судочинства, зазначеного у практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також строків накладення адміністративного стягнення, та на виконання вимог ст. 277 КУпАП, суд обґрунтовано здійснив судовий розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 .

Крім того, останній не був позбавлений можливості надати суду письмові пояснення та заперечення по справі.

Натомість, в апеляційній інстанції було відновлене право ОСОБА_1 як на особисту участь у судовому засіданні, так і на доведення своєї невинуватості належними та допустимими доказами.

Однак, скориставшись таким правом, ні ОСОБА_1 , ні його захисник не надали доказів, які б спростовували висновки місцевого суду щодо доведеності його вини у інкримінованому правопорушенні.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає порушення права ОСОБА_1 на захист.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не проживає у квартирі АДРЕСА_2 , натомість, проживає у квартирі АДРЕСА_3 , а тому повісток не отримував, є безпідставними, оскільки доказів на підтвердження вказаного останній не надав.

Натомість, даними протоколу про адміністративне правопорушення та довідки Міністерства доходів підтверджується місце його проживання, а саме: квартира АДРЕСА_4 .

А тому, місцевий суд правильно надсилав йому повідомлення за вказаною адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням наведеного, місцевий суд прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким погоджується апеляційний суд.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, як того просить апелянт, відсутні.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 квітня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.