Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/633/23
№ провадження 3/624/354/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

смт. Кегичівка 27 липня 2023 року

Суддя Кегичівського районного суду Харківської області Куст Н.М., розглянувши справу, за якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Бесарабівка Кегичівського району Харківської області, українець, громадянин України, ІПН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , освіта середня-спеціальна, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працює водієм ТОВ агрофірма «Союзагро», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

згідно з протоколом серії ААД №327996 від 22 липня 2023 року, протоколом серії ААД №011167 від 22 липня 2023 року,

- притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2023 року о 13 год 40 хв в смт Кегичівка по вул. Калиновій ОСОБА_1 керував власним автомобілем марки VOLKSWAGEN JETTA державний номер НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу DRAGER ALCOTEST 6510 ARBL 0853.

Таким чином, своїми діями порушив п. 2.9 а ПДР України.

У зв`язку з цим, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП та підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення, іншими документами.

22 липня 2023 року о 13 год 40 хв смт Кегичівка по вул. Калиновій ОСОБА_1 керував власним автомобілем марки VOLKSWAGEN JETTA державний номер НОМЕР_3 проявив неуважність та здійснив наїзд на велосипедистку ОСОБА_2 внаслідок чого вона та велисопед зазнали пошкодження.

Таким чином, порушив п. 2.3 Б ПДР України.

У зв`язку з цим, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 124 КУпАП та підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП та іншими документами.

Згідно зі ст. 36 КУпАП України, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Виходячи з вказаної правової норми, вищезазначені справи повинні бути об`єднанні в одне провадження та за результатами їх розгляду має бути прийнято одне рішення.

Відповідно до розділу ІІІ п. 6 Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, затвердженій наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814, у разі об`єднання судових справ (матеріалів кримінального провадження) в одну їй присвоюється єдиний унікальний номер тієї з об`єднаних справ (матеріалів), яка надійшла до суду першою.

Відповідно до постанови (ухвали) суду вноситься інформація в АСДС під номером об`єднаної справи (матеріалів кримінального провадження) та відмітки про об`єднання справ (матеріалів кримінального провадження) із зазначенням номера нової судової справи (матеріалів кримінального провадження).

В судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що вину свою за ст. 124 КУпАП визнає, шкодує що сталися так обставини, просив вибачення у потерпілої, про що свідчить розписка, в якій зазначено що батько потерпілої ОСОБА_3 претензій до ОСОБА_1 не має.

Стосовно відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП заперечує, та зазначив, що вжив алкогольний напій від хвилювань після ДТП, поки очікував приїзду медичної допомоги, оскільки більш за кермо не планував сідати, та зазначає, що не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Працівниками поліції не було роз`яснено останньому права та обов`язки, а також правові наслідки складання протоколу, суть обвинувачення. Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів щодо перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля, та взагалі, що автомобіль рухався. Крім того вважає, що наданий суду диск з відеозаписом події правопорушення не є належним та допустимим доказом, оскільки запис переривається, що унеможливлює встановити дійсні обставини по цій справі. Всі вище зазначені недоліки при складанні протоколу не дають в повній мірі встановити вину у вчиненні правопорушенні. У зв`язку з цим просить закрити провадження у справі за відсутністю події та складу правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП. Про що також надав письмове клопотання.

Дослідивши протоколи про адміністративне правопорушення та додані до них матеріали, суддя встановив наступне.

Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №011167 від 22 липня 2023 року схемою місця ДТП від 22 липня 2023 року, поясненнями та визнанням самим правопорушником.

Таким чином, дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ст.124 КУпАП, а саме порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу (велосипеду).

Стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом встановлене наступне.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вимогами ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення правопорушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Верховний Суд в правовій позиції, що викладена в постанові від 26.06.2019 року в справі № 536/1703/17, адміністративне провадження № К/9901/3839/17, зазначив, що при розгляді справ про вчинення адміністративних правопорушень необхідно врахувати, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Статтею 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Так згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною четвертою статті 130 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Аналізуючи зазначені норми закону, суддя приходить до висновку, що викладена в протоколі суть правопорушення відповідає фабулі ч. 4 ст. 130 КУпАП, однак кваліфікація дій ОСОБА_1 працівником поліції при складанні протоколу визначена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також враховуючи практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суддя, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, так і у справах про адміністративні правопорушення, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у протоколі про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вищенаведені факти, встановлені в судовому засіданні, у відповідності до ст. 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 .

Отже викладена в протоколі суть правопорушення не відповідає правильній кваліфікації таких дій, тому суд позбавлений можливості встановити наявність події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Крім того, матеріали справи на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП містять протокол про адміністративне правопорушення, роздруківку результату тесту на алкоголь з приладу Драгер, рапорт, диск з відеозаписом події.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення свідки події відсутні, від надання пояснень та підпису протоколу ОСОБА_1 відмовився, даних про тимчасового затримання транспортного засобу або доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку немає.

З відеозапису з фіксацією події, суд встановив, що запис не є повним та безперервним.

Згідно п.3.5 розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 №100, після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Отже, якщо із відеозапису нагрудної камери (відеореєстратора) працівників поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення вбачається, що він є не безперервним, тобто переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом.

Аналогічне вказано і в пункті 5 розділу II та пункті 2 розділу III Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженій наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026, де вказано, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка (відеозапис) ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

В даному випадку відеозапис переривався, складається з нарізаних чотирьох відео фрагментів, з яких вбачається, що проміжок часу в п`ятдесят одну хвилину, в тридцять чотири хвилини та в дві хвилини між фрагментами відеозапису відсутній, тому такий запис не може слугувати належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Як роз`яснив Верховний Суд в правовій позиції, що викладена в постанові від 26.06.2019 року в справі № 536/1703/17, адміністративне провадження № К/9901/3839/17, при розгляді справ про вчинення адміністративних правопорушень необхідно врахувати, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Отже, в даній ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду, що в даному випадку відсутнє.

Вищенаведені факти, встановлені в судовому засіданні, у відповідності до ст.62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 , вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перекваліфікація судом дій особи щодо якої складено протокол законом не передбачена.

Зміна кваліфікації дій особи якщо це погіршує становище особи, стосовно якої здійснюється провадження, нормами кримінального законодавства не допускається.

Відповідно до ст.247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, характер і обставини скоєного правопорушення, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, обставини що обтяжують та пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне за ст. 124 КУпАП накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Ч. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 23, 36, 248, 283, 284, 124, 130 КУпАП, ЗУ "Про судовий збір", суд

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності згідно з протоколом серії ААД № 327996 від 22 липня 2023 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП та протоколом серії ААД №0111167 від 22 липня 2023 року за ст. 124 КУпАП об`єднати в одне провадження.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Штраф перерахувати на розрахунковий рахунок UA0020001, отримувач коштів ГУК у Харківській обл/Харківська обл/21081300, код платежу 21081300, код отримувача , банк отримувача Казначейство України (ЕАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп., отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу в апеляційний суд Харківської області через Кегичівський районний суд Харківської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Н.М. Куст

Постанова набрала законної сили ____________2023 року.

Строк пред`явлення до виконання _____________2023 року.

Дата видачі для виконання _____________2023 року.

Суддя Н.М. Куст