Номер провадження: 33/813/2290/23
Головуючий у першій інстанції Донцов Д. Ю.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю: секретаря судового засідання Соколовської Є.Р., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні його апеляційну скаргу з доповненнями на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнутий судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції

Постановою суду першої інстанції встановлено, що 18 серпня 2023 року о 12 годині 30 хвилин в м. Одеса, провулок Валіховський, 6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Kia Optima», державний номер НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння.

Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога та підтверджується висновком №ОО1830 від 24 серпня 2023 року, відповідно до якого водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а) Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та закрити провадження у справі на підставі п.1) ст.247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що підставою для проведення медичного огляду стало те, що 18 серпня 2023 року він став учасником ДТП.

Разом з тим, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди жодна особа не постраждала, механічні пошкодження отримали лише припарковані транспортні засоби, а тому у поліцейських були відсутні передбачені Інструкцією підстави для направлення його для проходження медичного огляду до закладу охорони здоров`я.

Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги та не перевірив доводи про те, що медичні препарати від епілепсії були прийняті ОСОБА_1 після приїзду швидкої допомоги, коли лікарі надавали йому невідкладну медичну допомогу.

Про вказані обставини були обізнані поліцейські, і саме тому направили водія на огляд, заздалегідь знаючи, що його результат буде позитивним.

В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 вказав про те, що протокол про адміністративне правопорушення у даній справі не може бути визнаний допустимим доказом.

Так, відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, що ставиться у провину водію було вчинено о 12 годині 30 хвилин 18 серпня 2023 року.

Медичний огляд був проведений 18 серпня 2023 року о 14 годині 35 хвилин.

Те, що правопорушення дійсно мало місце підтверджується позитивним висновком щодо результатів медичного огляду, який був складений 24 серпня 2023 року.

За таких обставин протокол мав бути складений поліцейськими не пізніше 24-х годин з моменту складання позитивного медичного висновку.

Однак протокол про адміністративне правопорушення був складений поліцейським значно пізніше - 27 серпня 2023 року, тобто з пропуском встановленого ч.2 ст.254 КУпАП строку який складає 24 години з моменту виявлення правопорушення.

Позиції учасників апеляційного розгляду

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги з доповненнями та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши докази, наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду..., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до п.2.9а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водночас, порушення вказаного пункту Правил передбачає встановлену Кодексом України про адміністративні правопорушення відповідальність за ч.1 ст.130 цього Кодексу.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений положеннями ст.266 КУпАП, а також Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 «Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.

Згідно п.4) розділу І Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції). У розумінні вимог п.7) розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Відповідно до п.12) розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи вказану справу додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №360253, з фабули якого убачається, що 18 серпня 2023 року о 12 годині 30 хвилин в м. Одеса, провулок Валіховський, 6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Kia Optima», державний номер НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога та підтверджується висновком №ОО1830 від 24 серпня 2023 року, відповідно до якого водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а) Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).

Вказаний протокол був власноруч підписаний ОСОБА_1 . При цьому в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 вказав про те, що за декілька днів та в день аварії він не приймав наркотичні засоби.

Апеляційний суд зазначає, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.

Крім того, винуватість ОСОБА_1 підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24 серпня 2023 року за №001830 проведеним у КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР. Згідно вказаного висновку ОСОБА_1 під час медичного огляду перебував у стані наркотичного сп`яніння (а.с.3).

З метою перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, апеляційним судом були досліджені відеозаписи з нагрудних реєстраторів інспекторів патрульної поліції, які приймали участь в оформленні розглядаємого правопорушення.

На одному з відеозаписів зафіксовано, як на запитання поліцейського ОСОБА_1 надав чітку відповідь про те, що в день дорожньо-транспортної пригодою він вживав лікарські засоби.

Вказані пояснення надані ОСОБА_1 повністю спростовують його версію про те,

медичні препарати від епілепсії були прийняті ним після приїзду швидкої допомоги, коли лікарі надавали йому невідкладну медичну допомогу.

На досліджених відеозаписах взагалі не було зафіксовано будь-яких карет швидкої допомоги та лікарів, а отже версія ОСОБА_1 стосовно швидкої допомоги є неспроможною.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Апеляційний суд визнає докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 18 серпня 2023 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

Вищевказані докази, поза розумним сумнівом доводять, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи про те, що в порушення положень ч.2 ст.254 КУпАП протокол не був складений поліцейськими протягом 24-х годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, не можуть бути підставою для скасування оскарженої ухвали.

Так, правопорушення, яке ставиться в провину ОСОБА_1 було вчинено 18 серпня 2023 року.

В цей же день, протягом двох годин ОСОБА_1 був доставлений до КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР для проходження огляду на стан сп`яніння.

Проведення лабораторних досліджень потребувало певного часу і ОСОБА_1 був повідомлений лікарем про те, що висновок щодо результатів медичного огляду буде готовий 24 серпня 2023 року.

У висновку ОСОБА_1 власноруч зазначив про те, що ознайомлений з тим, що висновок буде готовий 24 серпня 2023 року (а.с.3).

Крім того, в матеріалах справи міститься повідомлення про запрошення ОСОБА_1 до підрозділу патрульної поліції на 08 годину 27 серпня 2023 року, коли і був складений протокол відносно нього.

На дослідженому апеляційним судом відеозаписі також зафіксовано, що поліцейські повідомляли ОСОБА_1 про те, що йому необхідно з`явитись до Департаменту патрульної поліції УПП в Одеській області 27 серпня 2023 року, і в залежності від результату медичного огляду, буде прийняте рішення стосовно наявності або відсутності підстав для складання адміністративного протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Враховуючи особу ОСОБА_1 , характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, беручи до уваги те, що дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, суд першої призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, що відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 разом з доповненнями є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Відповідно до п.1) ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2023 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко