Справа № 466/5748/23 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 33/811/979/23 Доповідач: Урдюк Т.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Михайленка Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Михайленка Євгена Олександровича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 15 червня 2023 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, а також позбавлено його права керування всіма видами транспортних засобів терміном на 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень, 80 копійок.

Згідно з постановою судді, 24 травня 2023 року о 20:35 год. ОСОБА_1 у м. Львові на вул. Шевченка, 128, керував транспортним засобом марки «Lancia Kappa», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознакам наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці, що не реагують на світло, неприродна блідість шкірного покриву на обличчі, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, адвокат Михайленко Є.О. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 15 червня 2023 року скасувати та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржена постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує, що, всупереч вимогам ст. 268 КУпАП, під час розгляду цієї справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 був відсутній, жодних повісток про час та місце розгляду справи він не отримував.

Як зазначає апелянт, у ОСОБА_1 працівники поліції виявили ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, присутнє порушення мови та координації рухів, неприродня блідість та опухлість. Втім, в ході спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 повідомив, що перебуває на реабілітації в наркодиспансері та проходить замісну терапію (ЗТП) впродовж трьох останніх років, про що надав відповідні документи. В подальшому ОСОБА_1 поліцейські запропонували пройти медичне освідування на стан наркотичного сп`яніння у КНП ЛОР «Львівський обласний центр превенції та терапії узалежнень», на що останній відмовився, обґрунтовуючи це тим, що перебуває на ЗТП та аналіз підтвердить прийняття лікарського препарату «метадон 100 мл» на день. При цьому наслідки відмови від проходження огляду йому не роз`яснили, як і не роз`яснили прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Звертає увагу, що направлення водія до відповідного закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду здійснюється у разі його відмови від проходження такого огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловленої незгоди з результатами тесту, проведеного на місці зупинки, при цьому не має значення чи виникла у поліцейського підозра про стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Крім цього, у протоколі не зазначено, якими були дії ОСОБА_1 щодо ухилення від проходження огляду та причини такої відмови.

На переконання захисника, долучений відеозапис не відображає відомостей про вчинене правопорушення. При цьому ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Апелянт зазначає, що лікарський препарат «метадон» не викликає у пацієнта стан наркотичного сп`яніння, а лише блокує явища абстракції, що дозволяє функціонувати в суспільстві. Вказані ліки призначені ОСОБА_1 наркологом, вони не впливають на його увагу та координацію рухів.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник Михайленко Є.О. підтримали вимоги апеляційної скарги та просили таку задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги, ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як слідує з положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року за № 1452/735 (далі Інструкція №1452/735), така містить два можливі варіанти проведення огляду на стан сп`яніння: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому як для проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, так і для проведення огляду лікарем закладу охорони здоров`я, необхідні відповідні передумови.

Зокрема, пунктом 12 Інструкції №1452/735 визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з вимогами п. 3, 4 зазначеної Інструкції ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), тобто порушення координації рухів , порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи,мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №141089 від 24 травня 2023 року (а.с. 1) та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 3), у ОСОБА_1 виявлено такі ознаки наркотичного сп`яніння: зіниці не реагують на світло, неприродня блідість шкірного покриву на обличчі, поведінка, що не відповідає обстановці.

За таких обставин, всупереч тверджень апеляційної скарги, у поліцейських були відсутні правові підстави для пропонування ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, оскільки такий спосіб освідування можливий лише у випадку виявлення в особи ознак алкогольного сп`яніння.

Водночас, покликання апелянта, що виявлені у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння не відповідають дійсності, жодними доказами не підтверджені. При цьому апеляційний суд бере до уваги, що єдиною уповноваженою на виявлення у водія ознак сп`яніння особою є працівник поліції, який виконує свої службові обов`язки, тоді як захисник не був присутнім на місці події та не може встановити наявність чи відсутність таких ознак на підставі долученого відеозапису.

Наявним у матеріалах справи відеозаписом з камер спостереження патрульних підтверджується, що працівник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі - КНП ЛОР «Львівський обласний центр превенції та терапії узалежнень», однак останній від проходження такого огляду відмовився.

Таким чином, відмовляючись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 , який отримав посвідчення водія та знає Правила дорожнього руху, порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому безпідставними є доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не роз`яснили наслідків такої відмови, адже працівники поліції повідомили йому, що відмова від проходження огляду матиме наслідком складення щодо нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду і покликання апелянта на те, що працівники поліції не роз`яснювали ОСОБА_1 його прав та обов`язків. Зокрема, як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №141089 від 24 травня 2023 року, у такому наявна графа стосовно роз`яснення особі прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Зі змістом вказаного протоколу ОСОБА_1 ознайомився, жодних зауважень та заперечень щодо нього не висловив, по суті порушення зазначив, що пояснення надасть у суді та підписав протокол у зазначених графах.

Статтею 256 КУпАП встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, у такому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Наявний у матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №141089 від 24 травня 2023 року (а.с. 1) відповідає зазначеним вище вимогам, у ньому містяться усі необхідні відомості, відтак покликання апелянта про невідповідність протоколу вимогам закону не заслуговують на увагу.

Стосовно покликання захисника на те, що ОСОБА_1 отримує замісну терапію у лікаря-нарколога, то проведення замісної підтримувальної терапії хворих з опіоїдною залежністю проводиться відповідно до Порядку проведення замісної підтримувальної терапії хворих з опіоїдною залежністю, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 200 від 27 березня 2012 року. Відповідно до п. 7 вказаного Порядку, після прийняття лікарем - наркологом рішення про початок ЗПТ, хворому видається Інформаційний лист про замісну підтримувальну терапію із застосуванням препаратів бупренорфіну або метадону. При цьому, вказаний Інформаційний лист, з яким хворий ознайомлюється під підпис, має попередження, зокрема в ньому зазначено, що у період отримання замісної підтримувальної терапії забороняється керувати автотранспортом та виконувати роботу, що вимагає швидкої реакції, точності рухів та перебування на висоті.

Втім, ОСОБА_1 ставиться у провину відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, а не керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а тому факт проходження ним ЗПТ не впливає ні на факт вчинення ним адміністративного правопорушення, ні на кваліфікацію його дій.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом після складання протоколу, як на підставу скасування оскаржуваної постанови, апеляційний суд оцінює критично, адже вказаний факт жодним чином не впливає на обсяг вини у вчиненні останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 15 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката Михайленка Євгена Олександровича в його інтересах - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк