справа № 619/2989/23
провадження № 3/619/1307/23
Постанова

іменем України

20 липня 2023 року,

суддя Дергачівського районного суду Харківської області Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Алфьорової В.В., прокурора Михайленко О.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянула у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Сковородинівка Харківської області, з вищою освітою, вчителя початкових класів Сковородинівського ліцею, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,

установила:

28 червня 2023 року оперуповноваженим 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Бунчиком Д.П. складено протокол № 512 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією щодо ОСОБА_1 , зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_2 , будучи заступником директора з загальних питань Обласного комунального закладу «Національний літературно- меморіальний музей Г.С. Сковороди» (далі - Музей), являючись згідно з п. п. а п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-УІІ суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, діючи умисно, маючи приватний інтерес, перед визначенням розміру премії директору ОСОБА_3 , у якої знаходиться в прямому підпорядкуванні, підписанням пропозиції у вигляді листа від 04.08.2021 № 229 та поданням цієї пропозиції Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації, не повідомила у встановленому цим Законом порядку безпосереднього керівника, а саме директора ОСОБА_3 , про наявність у неї реального конфлікту інтересів, чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 1727 КУпАП. Згідно з п. 1.2 р. І Статуту Обласного комунального закладу «Національний літературно-меморіальний музей Г.С. Сковороди», затвердженого головою Харківської обласної ради 13.10.2020, органом, що здійснює управління майном Музею, є Харківська обласна рада. Галузеву політику та розвиток Музею забезпечує Департамент культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації. Статтею 81 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Згідно з ч. 2 ст. 169 вказаного Кодексу територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (комунальні підприємства, спільні комунальні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом. Враховуючи викладене, ОСОБА_4 є юридичною особою публічного права. Відповідно до наказу ОСОБА_4 від 08.07.2019 № 27 ОСОБА_5 переведено на посаду заступника директора з загальних питань Музею з 08.07.2019. У зв`язку зі вступом в шлюб 28.04.2023 ОСОБА_5 змінено прізвище на ОСОБА_6 . Згідно з абз. 2 р. II, абз. 3 р. III Посадової інструкції заступника директора з загальних питань, затвердженої директором ОСОБА_4 10.01.2019, заступник директора з загальних питань здійснює заходи по плануванню організаційної, масової, господарської роботи в музеї. Має право у межах своєї компетенції давати вказівки та накази, обов`язкові для виконання усіма підпорядкованими йому працівниками. Відповідно до примітки до ст. 1727КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції». Згідно з п. п. а п. 2 ч. 1 ст. З Закону № 1700-VII посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, віднесено до суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону. Таким чином, ОСОБА_1 (до шлюбу - ОСОБА_5 ), будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, яка не зазначена у п. 1 ч. 1 ст. З Закону № 1700-VII, є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону. Згідно з п. п. 1 - 4 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700-VII, особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів. Згідно з ч. 2 ст. 65 і Закону № 1700-VII за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку. Відповідно до абз. 2 п. п. 5 п. 4 наказу Міністерства освіти і науки України «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ» від 26.09.2005 № 557 преміювання керівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ, їх заступників, установлення їм надбавок і доплат до посадових окладів, надання матеріальної допомоги здійснюються за рішенням органу вищого рівня у межах наявних коштів на оплату праці. Згідно з п. 4.2 р. 4 Контракту з керівником Обласного комунального закладу «Національний літературно-меморіальний музей Г.С. Сковороди», що є у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Харківської області, від 05.03.2020 № 352 премія керівнику сплачується разом з усім колективом Закладу або окремо за наказом або розпорядженням галузевого органу "управління Харківської обласної державної адміністрації на принципах, обумовлених Колективним договором Закладу та Положенням про преміювання працівників Закладу. Відповідно до п. 2 р. 5 Колективного договору Обласного комунального закладу «Національний літературно-меморіальний музей Г.С. Сковороди» на 2017-2022 роки адміністрація зобов`язується здійснювати матеріальне заохочення (преміювання) працівників за результатами праці, відповідно до затверджених положень (додаток №4). Згідно з п. 6 Положення про преміювання та матеріальне заохочення працівників ОКЗ «Національний літературно-меморіальний музей Г.С. Сковороди», що є додатком № 4 до вказаного Колективного договору, преміювання працівників здійснюється в межах економії фонду заробітної плати, затвердженої в кошторисах доходів і видатків за підсумками роботи за місяць. Відповідно до протоколу засідання профспілкового комітету від 31.08.2021 № 9 вирішено надати подання на преміювання директора ОСОБА_3 до Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації. Згідно з абз. 5 р. III Посадової інструкції заступника директора з загальних питань, затвердженої директором ОСОБА_4 10.01.2019, заступник директора з загальних питань має право у межах своєї компетенції виносити рішення про заохочення працівників, які відзначилися. Так, ОСОБА_1 (до шлюбу - ОСОБА_5 ) 31.08.2021 визначила на власний розсуд директору ОСОБА_3 , у якої знаходиться в безпосередньому підпорядкуванні, розмір премії (два посадових оклади), підписала і подала Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації пропозицію у вигляді листа від 31.08.2021 № 246 про погодження виплати премії за серпень 2021 року у вказаному розмірі в межах економії фонду заробітної плати. На підставі цієї пропозиції вказаним Департаментом прийнято відповідне рішення (наказ від 15.09.2021 № 190). Відповідно до абз. абз. 12, 13 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті. що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях. Реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень. За змістом ст. 1727 КУпАП особистий інтерес - це користь, вигода, яка стосується (або цікавить) особу, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб. Відповідно до п. 2.2.1 р. 2 Методичних рекомендацій Національного агентства з питань запобігання корупції «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції» від 21.10.2022 № 13 до типових обставин та ситуацій, що свідчать про наявність приватного інтересу чи зумовлюють його виникнення, віднесено відносини прямого підпорядкування. Підпорядковані працівники схильні діяти в інтересах керівника. Це зумовлено тим, що у разі прийняття рішення на користь керівника, підпорядкована особа може розраховувати або на його лояльне ставлення, додаткове матеріальне заохочення, або на уникнення негативної реакції керівника, застосування дисциплінарного стягнення /ініціювання дисциплінарного стягнення щодо підпорядкованого працівника тощо. Своєю чергою, керівник прагнутиме віддячити підлеглому працівнику, який задовольнив приватний інтерес керівника. Згідно з абз. 2 р. І Посадової інструкції заступника директора з загальних питань заступник директора з загальних питань працює під керівництвом директора. Відповідно до п. 9 Положення про преміювання та матеріальне заохочення працівників, що є додатком № 4 до вказаного Колективного договору, документом для виплати премії є наказ по ОКЗ «Національний літературно- меморіальний музей Г.С. Сковороди». Так, наказами директора ОСОБА_3 від 25.05.2021 № 92, від 25.06.2021 № 101, від 26.07.2021 № 106 премійовано заступника директора з загальних питань Музею ОСОБА_5 . Тобто, директор музею ОСОБА_7 , у якої ОСОБА_5 перебуває у прямому підпорядкуванні, одноосібно преміює заступника директора з загальних питань Музею. Враховуючи викладене, приватний інтерес ОСОБА_1 (до шлюбу - ОСОБА_5 ) полягав у тому, що у разі визначення розміру премії, підписання та подачі пропозиції до органу вищого рівня щодо преміювання директора ОСОБА_3 , вона зможе розраховувати на додаткове матеріальне заохочення з боку директора ОСОБА_3 . Відповідно до п. 2.3 р. 2 Методичних рекомендацій Національного агентства з питань запобігання корупції «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції» від 02.04.2021 № 5 приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи не вчинення дій лише під час реалізації службових/представницьких повноважень, що є дискреційними. Дискреція - можливість діяти на власний розсуд, обираючи з декількох різних варіантів дій, рішень. Так, під час визначення безпосередньому керівнику розміру премії ОСОБА_1 (до шлюбу - ОСОБА_5 ) мала дискреційні повноваження, оскільки на власний розсуд визначила розмір премії. Частиною 5 ст. 28 Закону № 1700-VII встановлено, що у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона має право звернутися за роз`ясненням до Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону. Відповідно до листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 07.06.2023 № 93-06/12236-23 ОСОБА_5 у період з 01.01.2021 по 07.06.2023 зі зверненнями щодо роз`яснення щодо наявності у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів та повідомленнями до вказаного Національного агентства не зверталася. Таким чином, ОСОБА_1 не виконала положення п. 2 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції». Предметом правопорушення є неповідомлення у встановлених законом випадках та порядку про наявність суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями. Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Предметом правопорушення є вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів. Статтею 1 Закону № 1700-УІІ визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією, - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені зм Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною в -істині першій статті 3 цього Закону, за яке законом установлено кримінальну, ілміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. Враховуючи викладене, ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді заступника директора з загальних питань Обласного комунального закладу «Національний літературно-меморіальний музей Г.С. Сковороди», будучи згідно з п. п. а п. 2 ч. 1 ст. З Закону № 1700-УІІ суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, в умовах реального конфлікту інтересів вчинила дії, а саме: не повідомила у встановленому цим законом порядку безпосереднього керівника - директора Музею ОСОБА_7 , про наявність у неї реального конфлікту інтересів перед визначенням директору ОСОБА_3 , якої знаходиться у прямому підпорядкуванні, розміру премії, підписанням пропозиції у вигляді листа від 04.08.2021 № 229 та поданням цієї пропозиції Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації, маючи в даному питанні приватний інтерес. Таким чином заступник директора з загальних питань Музею ОСОБА_1 (до шлюбу - ОСОБА_5 ) не виконала вимоги п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», у зв`язку з чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 1727КУпАП.

Крім того, 28 червня 2023 року оперуповноваженим 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Бунчиком Д.П. складено протокол № 513 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією щодо ОСОБА_1 , зі змісту якого вбачається, що остання, перебуваючи на посаді заступника директора з загальних питань Обласного комунального закладу «Національний літературно-меморіальний музей Г.С. Сковороди», будучи згідно з п. п. а п. 2 ч. 1 ст. З Закону № 1700-УІІ суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, в умовах реального конфлікту інтересів вчинила дії, а саме: визначила на власний розсуд директору ОСОБА_3 , у якої знаходиться в прямому підпорядкуванні, розмір премії (у розмірі двох посадових окладів), підписала пропозицію у вигляді листа від 04.08.2021 № 229 та подала цю пропозицію Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації для прийняття рішення, маючи в даному питанні приватний інтерес. Таким чином заступник директора з загальних питань Музею ОСОБА_1 не виконала вимоги п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», у зв`язку з чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 1727КУпАП.

Крім того, 28 червня 2023 року оперуповноваженим 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Бунчиком Д.П. складено протокол № 514 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією щодо ОСОБА_1 , зі змісту якого вбачається, що остання, перебуваючи на посаді заступника директора з загальних питань Обласного комунального закладу «Національний літературно-меморіальний музей Г.С. Сковороди», будучи згідно з п. п. а п. 2 ч. 1 ст. З Закону № 1700-VII об`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, не повідомила у встановленому цим Законом порядку безпосереднього керівника, а саме директора ОСОБА_3 , про наявність у неї реального конфлікту інтересів перед визначенням директору ОСОБА_3 , у якої знаходиться в прямому підпорядкуванні, розміру премії, підписанням пропозиції у вигляді листа від 31.08.2021 № 246 та поданням цієї пропозиції Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації, маючи в даному питанні приватний інтерес. Таким чином, заступник директора з загальних питань Музею ОСОБА_1 (до шлюбу - ОСОБА_5 ) не виконала вимоги п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», у зв`язку з чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 1727 КУпАП.

Крім того, 28 червня 2023 року оперуповноваженим 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Бунчиком Д.П. складено протокол № 515 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією щодо ОСОБА_1 , зі змісту якого вбачається, що остання, перебуваючи на посаді заступника директора з загальних питань Обласного комунального закладу «Національний літературно-меморіальний музей Г.С. Сковороди», будучи згідно з п. п. а п. 2 ч. 1 ст. З Закону № 1700-УІІ суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, в умовах реального конфлікту інтересів вчинила дії, а саме: визначила на власний розсуд директору ОСОБА_3 , у якої знаходиться в прямому підпорядкуванні, розмір премії (у розмірі двох посадових окладів), підписала пропозицію у вигляді листа від 31.08.2021 № 246 та подала цю пропозицію Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації для прийняття рішення, маючи в даному питанні приватний інтерес. Таким чином заступник директора з загальних питань Музею ОСОБА_1 не виконала вимоги п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», у зв`язку з чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 1727КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала поністю та пояснила, що ніякого приватного інтересу вона не мала, підписуючи листи про преміювання директора, оскільки у серпні 2021 року вона перебувала у відпустці, а з 01 вересня 2021 року вона вже не працювала у музеї, тому розраховувавти на будь-яке благо зі сторони директора вона не могла. До того ж, вони колективно писали лише пропозицію, а наказ виносив Департамент.

Прокурор у судовому засіданні зазначила, що склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП є формальним, тому для наявності об`єктивної сторони правопорушення закон вимагає встановлення лише діяння. Умисел ОСОБА_1 полягає в усвідомленні протиправності своїх дій у даних обставинах і бажання їх вчинити, навмисністю протиправної поведінки. Будучи ознайомленою із вимогами Закону «Про запобігання корупції» про обов`язки, обмеження та заборони, вона не виконала ці вимоги, навмисно, протиправно поводилася, їх порушуючи.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора, дослідивши матеріали справ, суддя дійшла такого висновку.

Пунктом 6 розділу ІІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України передбачено, що у разі об`єднання судових справ (матеріалів кримінального провадження) в одну їй присвоюється єдиний унікальний номер тієї з об`єднаних справ (матеріалів), яка надійшла до суду першою. Відповідно до постанови (ухвали) суду вноситься інформація в АСДС під номером об`єднаної справи (матеріалів кримінального провадження) та відмітки про об`єднання справ (матеріалів кримінального провадження) із зазначенням номера нової судової справи (матеріалів кримінального провадження).

Враховуючи, що до суду надійшли справи щодо декількох адміністративних правопорушень (№ 619/2989/23, № 619/2991/23, № 619/2992/23, № 619/2993/23), вчинених однією особою, які розглядаються одночасно одним суддею та з метою всебічного та повного з`ясування усіх обставин справи, вони підлягають об`єднанню в одне провадження, з присвоєнням об`єднаній справі єдиного унікального номеру «619/2989/23».

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 9 КУпАП наводить визначення поняття адміністративного правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

За приписами КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України). Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння правопорушення.

Відповідно до наказу ОКЗ «Національний літературно-меморіальний музей Г.С. Сковороди» від 08.07.2019 № 27 ОСОБА_5 переведено на посаду заступника директора з загальних питань Музею з 08.07.2019.

28.04.2023 ОСОБА_5 уклала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Статтею 81 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Згідно з ч. 2 ст. 169 вказаного Кодексу територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (комунальні підприємства, спільні комунальні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Враховуючи викладене, ОКЗ «Національний літературно-меморіальний музей Г.С. Сковороди» є юридичною особою публічного права.

Згідно з п. п. а п. 2 ч. 1 ст. З Закону № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі Закон) посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, віднесено до суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, яка не зазначена у п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII, є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Зі змісту статті 1 Закону убачається, що корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. Правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

За диспозицією ч. 1 ст. 172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Диспозицією ч. 2 ст. 172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішеньв умовах реального конфлікту інтересів.

Зазначена норма закону за своїм змістом є бланкетною та відсилає для повного визначення його ознак до інших норм.

Так, зокрема у ст. 1 Закону надано визначення терміну приватний інтерес та реальний конфлікт інтересів.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Аналогічне визначення цього терміну викладено у ч. 2 примітки до ст. 172-7 КУпАП.

По своїй суті реальний конфлікт інтересів є юридичним синонімом поняття «зловживання службовими повноваженнями та пов`язаними з цим можливостями».

Суб`єктивна сторона правопорушення, склад якого наведений в статті 172-7 КУпАП, характеризується прямим умислом, тобто суб`єкт усвідомлює, що він не повідомляє про наявність у нього реального конфлікту інтересів, або усвідомлюючи це вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Отже, обов`язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

Суд з метою правильного застосування положень ЗУ «Про запобігання корупції», що стосується конфлікту інтересів та положень ст. 172-7 КУпАП, ретельного з`ясування їх суті, зобов`язаний визначити точний зміст поняття «конфлікт інтересів» в кожному конкретному випадку.

При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним.

Згідно словнику іноземних слів слово «конфлікт» латинського походження (confliktus зіткнення ) означає зіткнення протилежних інтересів, поглядів, спір, що погрожує ускладненням.

Зміст цього питання визначають такі дві обов`язкові ознаки:

1) конфлікт інтересів це суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями;

2) наявність конфлікту інтересів може негативно вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Як вбачається з наведеного поняття "конфлікт інтересів", особистий (приватний) інтерес може носити як майновий, так і немайновий характер.

Майновий інтерес інтерес щодо збереження або збільшення обсягу, якості нерухомого та рухомого майна особи чи близьких їй осіб.

Немайновий інтерес інтерес, спрямований на задоволення особистих фізичних (біологічних), духовних, моральних, культурних, соціальних чи інших нематеріальних потреб.

Суд зазначає, що не будь-яка суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями створює конфлікт інтересів, оскільки приватний інтерес особи та її службові чи представницькі повноваження можуть не суперечити один одному.

Як зазначено у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді: дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за таких обставин.

Тобто, дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Ознаки дискреційних повноважень, які, зокрема: дають змогу на власний розсуд оцінювати певний юридичний факт, а також обирати одну з декількох можливих форм реагування на нього; надають можливість на власний розсуд обирати міру публічно-правового впливу щодо фізичних та юридичних осіб, його вид, розмір, спосіб реалізації; дають змогу особі обрати форму реалізації своїх повноважень; наділяють особу правом повністю або частково визначати порядок здійснення юридично значущих дій, у тому числі строк та послідовність їх здійснення.

Суперечність полягає в тому, що, з одного боку, в особи наявний приватний інтерес (майновий або немайновий), а з іншого, особа, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, має виконувати свої службові обов`язки в інтересах держави, територіальної громади, виключаючи можливість будь-якого впливу приватного інтересу.

Отже, особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, приймаючи те чи інше рішення (вчиняючи ту чи іншу дію) по суті стоїть перед вибором задоволення публічного інтересу (на користь держави, територіальної громади) або приватного інтересу (власних інтересів, інтересів близьких осіб).

Крім того, суди мають також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діяннями і виконанням службових (посадових) повноважень, а у відповідних випадках - мети правопорушення.

Так, у протоколах про адміністративні правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 04.08.2021 та 31.08.2021 визначила на власний розсуд директору ОСОБА_3 , у якої знаходиться в безпосередньому підпорядкуванні, розмір премії (два посадових оклади), підписала і подала Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації пропозицію у вигляді листів від 04.08.2021 та 31.08.2021 за № 229 та №246, про погодження виплати премії за липень та за серпень 2021 року у розмірі двох посадових окладів в межах економії фонду заробітної плати.

При цьому, із матеріалів справ убачається, що 04 серпня 2021 року та 31 серпня 2021 року були проведені засідання профспілкового комітету, про що складені протоколи за № 8 та 9 відповідно, на яких були присутні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , щодо преміювання директора ОСОБА_7 у липні та серпні 2021 року, на яких ухвалено надати подання про преміювання директора ОСОБА_7 за липень та серпень 2021 року, у розмірі не більше двох посадових окладів, до Департаменту культури і туризму Харківськї обласної державної адміністрації.

04 та 31 серпня 2021 року на ім`я директора Департаменту культури і туризму ХОДА направлені листи за №229 та № 246, які підписані заступником директора ОКЗ «Національний літературно-меморіальний музей Г.С. Сковороди» ОСОБА_11 та головним бухгалтером, головою профспілкового комітету ОСОБА_12 , з проханням погодити преміювання директора ОСОБА_7 за підсумками роботи за липень та серпень 2021 року у розмірі двох посадових окладів.

Отже, зазначення у протоколах про адміністративне правопорушення, що ОСОБА_1 розмір премії директору визначила на власний розсуд, спростовується зазначеними документами, які були прийняті і підписані колегіально.

До того ж, як визначено п. 4.2 Контракту з керівником Обласного комунального закладу «Національний літературно-меморіальний музей Г.С. Сковороди», що є у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Харківської області, від 05.03.2020 № 352, премія керівнику сплачується разом з усім колективом Закладу або окремо за наказом або розпорядженням галузевого органу "управління Харківської обласної державної адміністрації на принципах, обумовлених Колективним договором Закладу та Положенням про преміювання працівників Закладу.

Так, матеріали справи взагалі не містять документів, які б доводили, що для прийняття рішення про преміювання директора ОКЗ «Національний літературно-меморіальний музей Г.С. Сковороди» має передувати внесення до Департаменту культури і туризму відповідної пропозиції і взагалі відсутній механізм регулювання порядку нарахування та виплат премій директору, лише констатовано абз. 2 п. п. 5 п. 4 наказу Міністерства освіти і науки України «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ» від 26.09.2005 № 557, що преміювання керівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ, їх заступників, установлення їм надбавок і доплат до посадових окладів, надання матеріальної допомоги здійснюються за рішенням органу вищого рівня у межах наявних коштів на оплату праці.

До того ж, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували ті обставини, що встановлення розміру премій хоч якось пов`язані з виконанням ОСОБА_1 своїх представницьких повноважень і носять індивідуальний характер відносно ОСОБА_7 , оскільки з матеріалів справи вбачається, що премії встановлювалися за рішенням органу вищого рівня.

Також, протоколи та матеріали справи не містять жодної інформації, яка б підтверджувала, що ОСОБА_1 після направлення листів щодо погодження розміру премії директору, задовольнила або могла задовольнити свій приватний інтерес шляхом отримання премій та надбавок від ОСОБА_7 , оскільки із наданих у судовому засіданні пояснень ОСОБА_1 встановлено, що вона у серпні місяці 2021 року перебувала у відпустці, тому премію отримувати не могла, а відповідно до наказу № 29 від 31.08.2021 її звільнено з посади заступника директора з загальних питань з 31.08.2021 за власним бажанням, отже розраховувати у майбутньому на будь-яке лояльне ставлення, додаткове матеріальне заохочення т.д., остання з боку керівника не могла.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своїх дій чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Суб`єктивна сторона як корупційного правопорушення, так і правопорушення, пов`язаного з корупцією, характеризується тим, що воно вчиняється лише з корисливих спонукань, і особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага. Тобто, навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовими повноваженнями, обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень.

Отже, стаття 28 Закону України «Про запобігання корупції», про порушення вимог якої зазначено в адміністративних протоколах стосовно ОСОБА_1 , передбачає обов`язок особи повідомляти про наявність у неї потенційного чи реального конфлікту інтересів, проте адміністративна відповідальність за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП настає лише за умови наявності саме реального конфлікту інтересів.

Аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», з урахуванням висновку науково - правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В.М.Корецького НАН України від 29.04.2016 року №126/50-е щодо законодавства про боротьбу з корупцією, дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто, відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів, особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення. Без наявності хоча б одного з фактів цієї сукупності, реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

Аналогічне визначення понять «потенційний інтерес» та «реальний інтерес» міститься і у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією».

Наявність протиріччя встановлюється в кожному окремому випадку виконання доручення, розгляду листа, здійснення контрольного заходу тощо, шляхом порівняння повноважень та існуючого у особи приватного інтересу із подальшим визначенням можливості (неможливості) такого інтересу вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішення, вчинення діяння службовою особою.

Матеріали справи не містять об`єктивних даних, які б свідчили про наявність реального конфлікту інтересів, оскільки в даному випадку обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП ґрунтується виключно на припущенні щодо подальшої можливості задоволення останньою свого приватного інтересу, що може свідчити про наявність у неї лише потенційного конфлікту інтересів, а відтак не тягне за собою адміністративної відповідальності.

В протоколах про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 24.04.2023 року №167/2023 та №170/2023 у якості обґрунтування наведено витяг з розділу 2.2.1. Методичних рекомендацій щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції від 21.10.2022 року №13, який містить приклади типових обставин та ситуацій, що свідчать про наявність приватного інтересу чи зумовлюють його виникнення.

Зокрема, у вказаних вище протоколах наведений приклад можливого виникнення приватного інтересу з відносин прямого підпорядкування: «Як правило, підпорядковані працівники схильні діяти в інтересах керівника. Це зумовлено тим, що у разі прийняття рішення на користь керівника, підпорядкована особа може розраховувати або на його лояльне ставлення, додаткове матеріальне заохочення, або на уникнення негативної реакції керівника, застосування дисциплінарного стягнення/ініціювання дисциплінарного стягнення щодо підпорядкованого працівника тощо. Своєючергою, керівник прагнутиме віддячити підлеглому працівнику, який задовольнив приватний інтерес керівника.».

Поряд з цим, у розділі 2.2. Методичних рекомендацій вказано, що при вирішенні питання щодо наявності приватного інтересу у сфері службових повноважень як складової конфлікту інтересів слід у кожному випадку враховувати конкретні обставини, відносини та зв`язки особи, обсяг її службових/представницьких повноважень під час прийняття того чи іншого рішення.

З наведеного вбачається, що вказаний приклад виникнення приватного інтересу у підлеглої службової особи відносно його керівника в межах відповідних службових відносин є лише припущенням, оскільки вирішення питання про наявність такого інтересу необхідно враховувати відповідні фактори, вказані у розділі 2.2. Методичних рекомендацій (конкретні обставини, відносини та зв`язки особи, обсяг її службових/представницьких повноважень під час прийняття того чи іншого рішення), за допомогою яких слід визначати наявність приватного інтересу.

Суд зауважує, що методичні рекомендації будь-якого державного органу, це тільки роз`яснення з певної теми або питання, роду практичної діяльності, з методикою виконання окремих заходів. Мета цих Методичних рекомендацій, як зазначено в самому наказі НАЗК від 02.04.2021 № 5 - це формування єдиного підходу до дотримання правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, обмежень щодо запобігання корупції як невід`ємної складової запобігання вчиненню корупційних і пов`язаних з корупцією правопорушень, а тому за своєю правовою природою не є обов`язковими до повного виконання судами при розгляді справ.

Отже, реальний конфлікт інтересів між приватним інтересом та службовими повноваженнями ОСОБА_1 за вказаних обставин відсутній.

Вказане свідчить про відсутність корисливого, а тим більше прямого умислу у діях ОСОБА_1 на вчинення інкримінованих їй адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за викладених обставин.

Суд також зазначає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення не повинен мати переваги перед іншими доказами, та сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Ураховуючи вищевикладене, у діях ОСОБА_1 відсутні склад та події адміністративних правопорушеннь, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно з ч. 3 ст. 284 КУпАП, постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя

постановила:

Об`єднати в одне провадження адміністративні справи щодо ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП (справа № 619/2989/23, провадження 3/619/1307/23), за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП (справа № 619/2991/23, провадження 3/619/1309/23), за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (справа № 619/2992/23, провадження 3/619/1310/23), за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (справа № 619/2993/23, провадження 3/619/1311/23), присвоївши справі єдиний унікальний номер «619/2989/23».

Провадження по справі стосовно ОСОБА_1 за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області.

Суддя І. М. Нечипоренко