ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Русєва А.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-4, 124, ч.4 ст.130 КУпАП, -

встановив:

10.05.2023 року ОСОБА_1 о 16:20 год. в Херсонській області, Білозерський район, автодорога Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 181 км., керуючи автомобілем «Кіа», державні номерні знаки НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості рух, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Фіат», державні номерні знаки НОМЕР_2 , який рухався попереду, від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1, 2.3.б Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність ст.124 КУпАП.

Далі, 10.05.2023 року ОСОБА_1 о 16:20 год. в Херсонській області, Білозерський район, на автодорозі М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», 181 км, водій автомобіля «Кіа», державні номерні знаки НОМЕР_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, а саме здійснивши зіткнення з автомобілем «Фіат», державні номерні знаки НОМЕР_2 (на чорному фоні), який рухався попереду, після чого залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Далі, 10.05.2023 року ОСОБА_1 о 16:20 год., в Херсонській області, Білозерський район, с. Посад-Покрорвське, вул. Бобровського, 15, керував автомобілем «Кіа», державні номерні знаки НОМЕР_1 , після дорожньо-транспортної пригоди за його участю з автомобілем «Фіат», державні номерні знаки НОМЕР_2 (на чорному фоні), вжив алкоголь, порушивши вимоги п.п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху України.

Судовий розгляд проведено за відсутністю ОСОБА_1 , який в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Про причини неявки ОСОБА_1 суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справу не подавав.

Так, з метою повідомлення особи про час і місце розгляду справи, а також дотримання строків розгляду справи, ОСОБА_1 було направлене смс-сповіщення, яке згідно довідки про доставку, доставлене на номер ОСОБА_1 . Крім того, з метою повідомлення особи про час і місце розгляду справи, а також дотримання строків розгляду справи, на офіційному сайті Судової влади України за посиланням https://pm.od.court.gov.ua/sud1522/gromadyanam/csz/ були розміщені відомості про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Також, судом направлялись судові повістки про виклик до суду за місцем проживання притягуваного, однак вони повернулись на адресу суду і, відповідно до довідки АТ «Укрпошта» у зв`язку з тим ,що адресат відсутній за місцем проживання.

Крім того, про обізнаність ОСОБА_1 про розгляд судом справи відносно нього та про дати судових засідань, свідчать клопотання адвоката Лєбєдєва А.С. та письмові пояснення самого ОСОБА_1 , які подані до канцелярії суду.

Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 будучи повідомленим про дату та час розгляду справи в суді, не з`явився, суд оцінює таку поведінку ОСОБА_1 , як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Більш того, в умовах воєнного стану, з огляду на неприпустимість зупинення роботи судів та здійснення правосуддя та на розумність строків розгляду справ, суд не має чекати, що особа щодо якої розглядається справа виявить бажання з`явитись до суду за умови не повідомлення суду поважних причин своєї неявки.

Вирішуючи питання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд виходить з наступного.

Вина ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 141994 від 10.05.2023 р., підтверджується схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 10.05.2023 року, рапортом від 10.05.2023 року.

Вина ОСОБА_1 в залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний, повністю підтверджується: обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 141992 від 10.05.2023 року; копією схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.05.2023 року, копією письмових пояснень ОСОБА_2 від 10.05.2023 року, з якого встановлено, що він виїхав з Посад-Покровського в сторону м. Миколаїв. На 181 км. траса Миколаїв-Херсон, навпроти АЗС «ОККО». В його автомобіль в задню частину в`їхав автомобіль «Кіа», після чого залишив місце ДТП в сторону с. Посад-Покровське, копією рапорту від 10.05.2023 року.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Як було вище наведено, відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний.

З викладеного слідує, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п. 2.3.б. ПДР України, який передбачає, що для забезпечення безпеки руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, вимоги п. 12.1 ПДР України, який передбачає, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним та п.13.1 ПДР України, який передбачає, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, п. 2.10. «а» ПДР України, який передбачає, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, керуючи автомобілем «Кіа», не обрав безпечної швидкості рух, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Фіат», який рухався попереду, від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а після скоєння ДТП, до якої він був причетним залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином з викладеного слідує, що вина ОСОБА_1 у скоєнні зазначених адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, суд виходить з наступного.

Так, частина 4 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Вина ОСОБА_1 у вживанні після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, копією письмових пояснень самого ОСОБА_1 від 10.05.2023 року, ОСОБА_2 від 10.05.2023 року, копією рапорту інспектора ГЕНП в Херсонській області Михайліченко А., де співробітник поліції вказує на наявність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.05.2023 року, в якому зазначені ознаки сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, відеозаписом, долученим до матеріалів справи та дослідженим судом.

ОСОБА_1 у своїх поясненнях від 30.06.2023 року, заперечує відмову від проходження огляду, посилається на процесуальні неточності та розбіжності, однак вказане спростовується доданими до протоколу копією письмових пояснень ОСОБА_1 від 10.05.2023 року, в якому він зазначає, що він напередодні вживав алкогольні напої до вчинення ДТП, а також і після вищевказаної події.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Як було вище наведено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 після скоєння дорожньо-транспортної пригоди за його участю вживав алкоголь, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, чим порушив п.2.10 є ПДР України.

З викладеного слідує, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п.2.10 є ПДР України, який передбачає, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки), після дорожньо-транспортної пригоди за його участю з автомобілем «Фіат», державні номерні знаки НОМЕР_2 (на чорному фоні), вживав алкоголь.

Водночас, суд, дотримуючись позиції щодо підвищеного порогу вимогливості до доказування, не вбачає правових підстав для поставлення притягуваному у вину тих діянь, які не охоплюються ч.4 ст.130 КУпАП, зокрема порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, який передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Такого висновку суд прийшов виходячи з того, що відмова особи на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачає відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, що в даному випадку не мало місця, оскільки така вимога може бути висунута поліцейським водію під час зупинки транспортного засобу, а у випадку, що розглядається водій був встановлений лише після того як скоїв ДТП, залишив це місце та поїхав, а вже потім був встановлений поліцейськими, в тому числі як такий, що вживав алкоголь після скоєння ДТП, до якої він був причетним.

За таких обставин, враховуючи межі висунутого звинувачення та керуючись принципом презумпції невинуватості, суд виключає з обвинувачення ОСОБА_1 посилання в протоколі, що порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, відмовився на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Таким чином з викладеного слідує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП повністю доведена зібраними у справі доказами, які досліджені судом.

Надаючи оцінку письмовим поясненням ОСОБА_1 , в яких містяться доводи незгоди зі складеними протоколами відносно нього та посиланням на неточності в протоколах та матеріалах, доданих до них, суд зазначає, що зазначені притягуваним недоліки не перешкоджають оцінці кожного доказу окремо так і в їх сукупності, та навіть якщо вони і мають місце, то не є такими суттєвими, які б вплинули на докази, зібрані у справі та підтвердили вину притягуваного. Відтак, суд визнає заперечення притягуваного необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Таким чином, з урахуванням, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.122-4, ст. 124 та ч.4 ст. 130 КУпАП одночасно розглядаються Приморським районним судом м. Одеси та були об`єднані в одне провадження постановою Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2023 року, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто за ч.4 ст.130 КУпАП.

При призначенні адміністративного стягнення суд враховує характер скоєних правопорушень, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 .

Обставин, які відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , за вчинені ним адміністративні правопорушення, судом не встановлено.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, особу притягуваного, суд дійшов висновку, що для виправлення ОСОБА_1 , з метою його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень на нього необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.4 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. При цьому суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_1 більш суворого адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_1 , підлягає стягненню сума судового збору.

Керуючись ст. ст. 36, 40-1, 122-4, 124, 130, 283 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124, ч.4 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення за ч.4 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 536 гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

Єдиний унікальний номер справи: №522/10213/23

Номер провадження №3/522/7374/23

Головуючий суддя Русєва А.С.