Справа № 147/552/21
Провадження № 3-в/147/3/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року смт Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Мудрак А.М., розглянувши подання начальника Гайсинського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області Красновської О. про вирішення питання про давність виконання постанови судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 01 липня 2021 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 183-1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

до суду надійшло подання начальника Гайсинського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області Красновської О. про вирішення питання про давність виконання постанови судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 01 липня 2021 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 183-1 КУпАП. Подання мотивоване тим, що ОСОБА_1 , на якого Тростянецьким районним судом за ч.1 ст. 183-1 КУпАП було накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт, перебуває на обліку з 23.07.2021. 18.10.2021 ОСОБА_1 надав письмове пояснення, в якому зазначив, що не з`являвся до органу пробації, оскільки був у відрядженні. Цього ж дня порушника ознайомлено з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт та видано направлення за вих. № 42/21/1671-21, згідно з яким мав приступити до роботи 21.10.2021. На письмовий запит сектору пробації за вих. №42/21/1725-21 від 21.10.2021 Тростянецька селищна рада повідомила, що ОСОБА_1 для відпрацювання суспільно корисних робіт з направленням не звертався. Зазначена інформація була отримана 25.10.2021 тому порушнику було надіслано виклик рекомендованою кореспонденцією.

01.11.2021 працівником сектору було здійснено виїзд за місцем проживання порушника і встановлено, що за місцем проживання ОСОБА_2 відсутній, на мобільні номери не відповідав. В анкетних даних порушник зазначив, що має дружину, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З метою встановлення місця проживання/перебування ОСОБА_3 було надіслано запит до Голосіївського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» м. Києва та Київської області. Згідно з отриманою інформацією за вих. №32/10/5086-21 від 11.11.2021 ОСОБА_1 за вказаною у запиті адресою не проживає. Проведеними заходами місце перебування ОСОБА_4 не встановлено, тому було направлено запит до ДВС для оголошення в розшук. З отриманої інформації Тростяненького районного відділу ДВС було встановлено, що відповідно до ухвали Тростянецького районного суду від 18.11.2021 ОСОБА_1 було оголошено в розшук.

11.02.2022 було отримано телефонний дзвінок від порушника та встановлено, що порушник проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тому було направлено запит до Шевченківського районного відділу пробації м. Києва для перевірки порушника за місцем проживання. Запити надсилались і повторно. Відповідно до отриманої інформації 24.05.2022 з Шевченківського районного відділу пробації у м. Києві та Київській області встановлено, що ОСОБА_1 в ході телефонної розмови повідомив, що проходить службу в ЗСУ та на даний час за вказаною адресою не проживає. Цього ж дня, в телефонному режимі працівникам сектору ОСОБА_1 повідомив, що був мобілізований через ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тому, 24.05.2022 було надіслано запит до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою підтвердження даної інформації.

Також 14.06.2022 працівниками сектору було надіслано запит до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою підтвердження факту мобілізації ОСОБА_1 27.06.2022 отримано інформацію ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно з якою ОСОБА_1 в ІНФОРМАЦІЯ_4 на військовому обліку не перебуває та не призивався на військову службу за мобілізацією. 12.07.2022 на адресу підрозділу надійшла відповідь з ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що запит було направлено за належністю до Київського міського ТЦК та СП 29.06.2022.

Згідно з отриманою інформацією 25.08.2022 ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації не призивався, також рекомендують звернутися з запитом до Командування Сил територіальної оборони ЗСУ. Тому 25.08.2022 було направлено відповідний запит, повторно 20.09.2022. Також, 25.08.2022 направлено запит до ДВС для розшуку порушника. Згідно з отриманою інформацією 29.08.2022 з Тростянецького відділу ДВС виконавче провадження направлено за територіальністю до Дарницького відділу ДВС у м. Києві. Відповідно до отриманого повідомлення 26.09.2022 та 18.10.2022 від ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 не перебуває на військовій службі у військових частинах Сил територіальної оборони ЗСУ.

Для встановлення місця проживання/перебування ОСОБА_3 направлено запити до Дарницького відділу ДВС (29.08.2022, 20.09.2022 18.10.2022). Також, повторно рекомендованим листом через поштового оператора направлено запити до Дарницького відділу ДВС (25.11.2022, 23.12.2022, 02.03.2023, 22.05.2023). В матеріалах справи наявна інформація з другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 від 29.05.2023, згідно з якою порушник по мобілізації не призивався.

26.05.2023 працівниками сектору було здійснено виїзд за місцем проживання порушника та встановлено, що за місцем проживання ОСОБА_1 відсутній. 26.06.2023 працівниками сектору було проведено телефону розмову з порушником в ході якої останній повідомив, що перебуває в Донецькій області в госпіталі на лікуванні через отримані порання. Номер військової частини та військомат, яким був призваний на військову службу, категорично відмовився повідомити, посилаючись на нерозголошення інформації.

Згідно з отриманого повідомлення з Тростянецького відділу ДВС 12.07.2023 встановлено, що станом на 03.06.2023 ОСОБА_1 на обліку відділу ДВС не перебуває. На численні запити сектору пробації станом на 12.07.2023 інформації з Дарницького відділу ДВС у м. Києві не надходило.

Відповідно до зазначених обставин, які пов`язані з унеможливленням виконання постанови Тростянецького районного суду від 01.07.2021 в частині відпрацювання суспільно корисних робіт ОСОБА_1 та з врахуванням вимог ст. 304 КУпАП, п.13.13, п.13.14 розділу ІІІ наказу Міністерства юстиції України від 19.03.2013 №475/5 «Про затвердження Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт», вважає за доцільне звернутись до Тростянецького районного суду для вирішення питання про звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся шляхом направлення повістки на адресу реєстрації.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явився та подала заяву про розгляд подання їх участі, подання підтримує та наполягає на його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є: обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ст. 31-1 КУпАП суспільно корисні роботи полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, оплачуваних робіт, вид яких визначає відповідний орган місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Згідно із ст. 325-1 КУпАП постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт надсилається на виконання органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, не пізніше дня, наступного за днем набрання постановою законної сили. Виконання стягнення у вигляді суспільно корисних робіт здійснюється шляхом залучення порушників до суспільно корисної праці, вид якої визначається відповідним органом місцевого самоврядування.

Окрім того, порядок виконання адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт регламентований наказом Міністерства юстиції України № 474/5 від 19.03.2013 "Про затвердження Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт" (далі Порядок).

Так, згідно з розділом 11 Порядку, виконання стягнення у вигляді суспільно корисних робіт покладається на уповноважений орган з питань пробації. Виконання стягнення у вигляді суспільно корисних робіт здійснюється шляхом залучення порушників до суспільно корисної праці, вид якої та перелік об`єктів, на яких порушники повинні виконувати ці роботи, визначається відповідним органом місцевого самоврядування. Функції уповноваженого органу з питань пробації при виконанні адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт передбачені розділом ХІІ Порядку.

Відповідно до ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Відповідно до ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Зокрема, стадія виконання постанови про накладення адміністративних стягнень є заключною і зазвичай проходить у два етапи: 1) звернення постанови до виконання і 2) безпосереднє виконання постанови про накладення адміністративних стягнень.

Системний аналіз основних положень КУпАП, в тому числі і розділу V, дає суду підстави для висновку, що незважаючи на власну назву ст. 303 КУпАП законодавством України не передбачена давність виконання постанови судді про накладене стягнення, яка скерована судом до виконання, однак не прийнята відповідним органом до виконання, що в свою чергу надає надзвичайно широкі можливості для зловживань у процесі виконання цих судових рішень, необґрунтовано обмежує права, свободи і законні інтереси осіб, які притягнуті до адміністративної відповідальності та взагалі нівелює завдання КУпАП і зводить нанівець певні засади судочинства, які закріплені у ст. 1, 7, 39, 245, 246, 268, 298, 300, 303, 305 і 326 КУпАП; розділ I ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»; ст.ст. 3, 24, 55, 124, 129, 129-1 Конституції України.

Таким чином, законодавець залишив поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, залишивши цим самим за відповідними органами (посадовими особами), уповноваженими забезпечувати виконання таких рішень, право на власний розсуд визначати ці строки, чим створив підґрунтя для можливих зловживань з боку останніх, тому чинна редакція ст. 303 КУпАП підлягає коригуванню.

Фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ при оцінці порушень державами-членами Конвенції, а «необмежений строк виконання» своєчасно надісланої постанови суперечить принципу 4 Рекомендації №R (91) 1 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, згідно якого, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю.

На національному рівні КСУ в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі №17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 №5 рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

У справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), рішення від 23.09.1998 (п. 54), Суд наголосив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права».

В інших рішеннях ЄСПЛ також неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності, зокрема у п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява №17283/02); у п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novikv.Ukraine), заява №48068/06).

Крім того, КСУ у п.3.4, п.3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа №10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).

Як вбачається з матеріалів подання, станом на день звернення з поданням до суду орган пробації вживав всі залежні від нього дії, однак ОСОБА_1 постанову суду за вчинене адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 183-1 КУпАП не виконав.

Дотримання працівником органу пробації законодавчо передбачених спеціальних механізмів взаємодії між державними органами, використання якого передусім передбачено з метою виконання судових рішень без невиправданих затримок, та вжиття всіх процесуальних заходів спрямованих на виконання ОСОБА_1 постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 183-1 КУпАП, на думку суду, свідчить про обгрунтованість підстав для звільнення від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

Враховуючи викладене й те, що з часу набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 минуло більше двох років, враховуючи неможливість виконання цієї постанови, суд вважає, що його слід звільнити від відбування адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 80 КК України, ст. ст. 304, 305 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Подання начальника Гайсинського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області Красновської О. про вирішення питання про давність виконання постанови судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 01 липня 2021 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 183-1 КУпАП, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, накладеного постановою Тростянецького районного суду Вінницької області від 01 липня 2021 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання цього судового рішення.

Суддя А.М. Мудрак