Справа № 127/9815/23
Провадження № 33/801/689/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванченко Я. М.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Матківської М. В.,

розглянувши за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 28 червня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП,

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 431162 від 03 квітня 2023 року, складеного о 23:40 год, водій ОСОБА_1 03 квітня 2023 року о 23:30 год, по вул. О. Антонова, 46 в м. Вінниці, керував транспортним засобом «Audi A4» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей, які не реагують на світло, обстановка, що не відповідає дійсності. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння водій відмовився, при безперервній відеофіксації, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 431163 від 04 квітня 2023 року, складеного о 00:20 год, ОСОБА_1 03 квітня о 23:30 год, по вул. О. Антонова, 46 в м. Вінниці, керував транспортним засобом «Audi A4» д.н.з. НОМЕР_1 та не мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим повторно протягом року вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП (постанова БАВ 203220 від 03 січня 2023 року), чим порушив вимоги п. 2.1а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 червня 2023 року судові справи №127/9815/23 та №127/9817/23 об`єднано в одне провадження, присвоївши номер № 127/9815/23. Визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП, врахувавши ч. 2 ст. 36 КУпАП застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн. на користь держави.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій пославшись на незаконність оскаржуваної постанови, просить скасувати її та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи клопотання тим, що постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 28 червня 2023 року було проголошено у його відсутність, а повний текст оскаржуваної постанови він отримав засобами поштового зв`язку лише 06 липня 2023 року, що підтверджується копією конверта.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що судом першої інстанції не враховано, що транспортний засіб «Audi A4» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 зберігається по вулиці Олега Антонова 46, біля його будинку. З січня 2023 року автомобіль не перебуває у експлуатації, оскільки у водія відсутня відкрита категорія «В». Крім того, під час виконання військового завдання ОСОБА_1 отримав травму, у нього погано працює права рука, так що він утримується від керування транспортним засобом. 03 квітня 2023 року, в момент прибуття працівників поліції до його транспортного засобу, ОСОБА_1 знаходився біля транспортного засобу, оскільки почув сигналізацію. Оскільки транспортним засобом він не керував, то вважає, що правомірно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння та не може бути притягнутий за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просить її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у тому числі відеозаписи події, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як свідчать матеріали справи, оскаржувану постанову суд першої інстанції виніс 28 червня 2023 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 13 липня 2023 року, тобто з пропуском строку визначеного ст. 294 КУпАП. Разом з тим, копію повного тексту оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 06 липня 2023 року, що підтверджується копією конверта та відстеженням з сайту Укрпошти (а. с. 73-74).

З урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Згідно вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.1.а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частинами 2-4 ст. 126 КУпАП встановлена відповідальність за: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 5 ст. 126 КУпАП.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується, виходячи із наступного.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП є керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, і яка повторно протягом року вчинила порушення, передбачені частинами другою - четвертою цієї статті.

Тобто, обов`язковою умовою для притягнення водія до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 5 ст. 126 КУпАП є саме факт керування транспортним засобом, як такий.

Пунктом 27 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" № 14 від 23 грудня 2005 року визначено термін "керування транспортним засобом", за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Заперечуючи свою вину у вчиненні правопорушення, ОСОБА_1 серед іншого вказував на те, що автомобілем він не керував, а поліцейські під`їхали до нього коли він був біля автомобіля, що був припаркований біля його дому.

Такі пояснення ОСОБА_1 , судом першої інстанції належним чином не перевірені, хоча вони підтверджуються матеріалами справи.

Так, на відеозаписі, зробленому нагрудною камерою поліцейського, не зафіксовано керування ОСОБА_1 автомобілем марки «Audi A4» д.н.з. НОМЕР_1 . Не містять матеріали справи і інших доказів, які доводили б факт керування.

Більше того, апеляційний суд звертає увагу, що запис відео з нагрудних камер працівників поліції розпочинається з моменту їх спілкування з ОСОБА_1 , транспортний засіб якого був припаркований біля під`їзду будинку, а адреса вчинення правопорушень є адресою фактичного місця проживання правопорушника.

За таких обставин ОСОБА_1 не є водієм у розумінні норм КУпАП, а суд першої інстанції, не з`ясувавши всі обставини справи, дійшов помилкового висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП.

За відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, у розумінні диспозицій ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП, він не є суб`єктом цих правопорушень, а тому в його діях відсутній склад вказаних адміністративних правопорушень.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено поза розумним сумнівом того, що ОСОБА_1 , у день, час та у місці, зазначених у протоколах про адміністративне правопорушення, керував транспортним засобом.

З огляду на зазначене, оскаржувану постанову суду першої інстанції необхідно скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 28 червня 2023 року.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 28 червня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська