Провадження № 3/127/5184/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2023м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

10.06.2023 біля 12.45 год. ОСОБА_1 , перебуваючи у ПАБ «Гриль-Бар» по вул. М. Шимка, 7 в м. Вінниці, здійснювала реалізацію алкогольних напоїв без відповідних документів, а саме ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, однак до суду надійшли її заперечення. Зміст заперечень зводиться до того, що строк дії ліцензії в умовах воєнного стану продовжений, матеріалами справи не підтверджений факт здійснення нею господарської діяльності, натомість ФОП ОСОБА_2 отримав установлену порядком ліцензію на здійснення торгівлі алкогольними напоями.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 164 КпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до частини першої статті 3 Господарського кодексу України (далі ГК) під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Визначення суб`єкта господарювання наведене у статті 55 ГК. Зокрема, зі змісту частини першої статті 55 ГК випливає, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. При цьому пунктом 2 частини другої статті 55 ГК визначено, що суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно з частиною першою статті 58 ГК суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом. Такий порядок регламентований Законом України № 755-IV від 15.05.2003 «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (далі Закон № 755-IV) з послідуючими змінами та доповненнями. Зі змісту положень наведеного Закону випливає, що відповідного статусу суб`єкт господарювання набуває з моменту внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується відповідною випискою.

Відповідно до приписів статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 надані рапорт про реєстрацію повідомлення про правопорушення, пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , акт вилучення продукції, фото паспортних даних на ім`я ОСОБА_1 , копію медичної документації, копії чеків про здійснення реалізації продукції, у тому числі й алкогольних напоїв, фото закладу громадського харчування та вилученої алкогольної продукції, копію ліцензії на ім`я ФОП ОСОБА_2 .

Згідно з приписами Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» виробництво та обіг (продаж) алкогольних напоїв підлягає ліцензуванню. ОСОБА_4 у поданих письмових поясненнях посилалась на відсутність в її діях складу правопорушення. Разом з тим, з наданих суду матеріалів випливає, що остання під час надання письмових пояснень підтвердила факт здійснення діяльності у зазначеному вище закладі протягом шести місяців без її офіційного працевлаштування та оформлення відповідних дозвільних документів. Відомості, які б свідчили про те, що ФОП ОСОБА_2 , на ім`я якого видана ліцензія, уповноважував ОСОБА_4 на здійснення відповідної господарської діяльності або здійснив працевлаштування останньої, суду надані не були. Натомість у поданих запереченнях ОСОБА_4 посилається саме на відсутність у матеріалах справи доказів перебування у її користуванні (права оренди) приміщення, у якому була здійснена реалізація алкогольних напоїв. При цьому подані заперечення не містять спростування факту здійснення такої діяльності без відповідних документів.

Саме тому суд вважає, що дії ОСОБА_4 охоплюються складом правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 КпАП, за ознаками провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Вирішуючи питання щодо виду і розміру адміністративного стягнення, яке слід застосувати до ОСОБА_4 з метою попередження вчинення ним аналогічних правопорушень, суд враховує, що відомості, які б свідчили, що остання раніше притягувалась до адміністративної відповідальності, суду не надані. Саме тому суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_4 адміністративне стягнення у виді штрафу з конфіскацією вилучених алкогольних напоїв. Разом з тим, надані суду матеріали справи не містять відомостей про вилучення знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, а тому суд вважає, що правові підстави для застосування додаткового стягнення у цій частині відсутні.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 164, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з конфіскацією 165 (сто шістдесяти пляшок) алкогольних напоїв згідно з актом вилучення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: