КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/5459/2023 Головуючий у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 02 листопада 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопоруше0ння,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536,40 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 серпня 2023 року приблизно о 06-50 год. ОСОБА_1 , перебуваючи з адресою: АДРЕСА_3 , вчинив дії психологічного та фізичного характеру по відношенню до дружини ОСОБА_2 , а саме: ображав нецензурною лайкою, наносив удари по всьому тілу, чим вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 08 листопада 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначив, що постанова суду є безпідставною, немотивованою, не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Вважає, що судом першої інстанції в постанові вказані зовсім інші показання свідка ОСОБА_3 , а саме остання вказувала, що потерпіла ОСОБА_2 перша накинулась на ОСОБА_4 , а він тільки захищався і прийшов до неї на роботу щоб забрати паспорт дитини, яка проживає з батьком і не хоче проживати з матір`ю, так як мати вживає спиртні напої, за дитиною не доглядає і веде аморальний образ життя. Крім того свідок ОСОБА_5 у своїх показах вказувала, що ОСОБА_2 її також побила і на теперішній час Дарницьким УП ГУНП в м. Києві відносно ОСОБА_2 порушена кримінальна справа, але суд у вищевказаній постанові не вказав ці факти.

Також свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні вказував, що 20 серпня 2023 року він разом з ОСОБА_1 йшли на роботу, по дорозі зайшли до його дружини ОСОБА_2 на роботу, щоб забрати паспорт сина ОСОБА_7 , вона на нього накинулася і він її відштовхнув, але ОСОБА_1 не бив ОСОБА_2 .

Вказує, що в показах ОСОБА_2 зазначено, що ОСОБА_1 прийшов до неї на роботу влаштував сварку і почав її бити, але вона не надала ніяких підтверджень суду щодо наявності в неї будь-яких тілесних ушкоджень, а це просто її видумка.

Звертає увагу, що судом першої інстанції при винесенні постанови за основу взято тільки покази потерпілої ОСОБА_2 , однак в його діях не було ніякого умислу спричинити страждання ОСОБА_2 і це підтверджено його показами, показами свідків та матеріалами справи.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просить скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

11 грудня 2023 року від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій останній просить провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свою апеляційну скаргу та просив задовольнити її вимоги.

Потерпіла особа - ОСОБА_2 на апеляційний розгляд 18 грудня 2023 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки до апеляційного суду не повідомила, а тому суд дійшов висновку, що її неявка відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 173-2 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису тягне за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Об`єктивна сторона вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Тобто, виходячи з граматичного тлумачення диспозиції даної норми КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно, в чому саме полягало психологічне насильство, а також вказати яка шкода заподіяна або могла бути заподіяна фізичному чи психологічному здоров`ю, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо) і це є обов`язковим.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 273683 ОСОБА_1 20 серпня 2023 року приблизно о 06-50 год. перебуваючи з адресою: АДРЕСА_3 , вчинив дії психологічного та фізичного характеру по відношенню до дружини ОСОБА_2 , а саме: ображав нецензурною лайкою, наносив удари по всьому тілу, чим вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

До вказаного протоколу про адміністративне правопорушення додано рапорт, з якого вбачається, що 20 серпня 2023 року о 06:52 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що біля сигаретного кіоску роботи заявниці її чоловік (знаходяться на стадії розлучення) її побив, чим вчинив домашнє насильство.

Згідно пояснень ОСОБА_2 від 20 серпня 2023 року, вона прийшла на роботу, вийшла на двір щоб відкрити холодильник, як до неї підбіг ОСОБА_1 та почав її бити по всьому тілу кулаками та ногами, а також ображав нецензурними словами, після чого втік.

Згідно пояснень ОСОБА_1 від 21 серпня 2023 року, він прийшов за місцем роботи дружини, вона почала кидатися на нього, внаслідок чого він був змушений захищатися і наніс їй ляпас по обличчю.

Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_6 , замість розмови ОСОБА_2 почала кидатися на ОСОБА_1 , а він був вимушений захищатися, тому наніс їй ляпас з метою самозахисту.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 свою вину не визнав та вказав, що ніякого фізичного та психологічного насильства по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_2 не вчиняв.

Разом з тим, в суді першої інстанції у якості свідка була викликана і допитана мати ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , яка пояснила, що її син та невістка в даний час вже розлучилися, невістка завжди починала конфлікти першою, однак свідок підтвердила, що 20 серпня 2023 року ОСОБА_1 прийшов до ОСОБА_2 на роботу, вона на нього накинулася і почала кричати, а він її побив.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

У свою чергу, особа, яка постраждала від домашнього насильства - це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі (п. 8 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Отже, суд першої інстанції вірно встановив, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є чоловік та дружиною, які перебували на стадії розлучення, а наявні в матеріалах справи пояснення та показання свідків є доказами вчинення ОСОБА_1 насильства щодо ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги з приводу безпідставного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, так як в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, є безпідставними, констатуються з формальних підстав і є такими, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку, що також перевірено в суді апеляційної інстанції.

Подана заява ОСОБА_1 про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що згідно ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а вже пройшло майже чотири місяці, є необґрунтованою, оскільки, з матеріалів справи вбачається, що адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 20 серпня 2023 року і на час розгляду даної справи в суді першої інстанції не закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, так як постанова винесена 02 листопада 2023 року.

Вина у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підтверджена належними та допустимими доказами.

З огляду на викладене, апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, які повністю узгоджуються між собою, а доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б свідчили про незаконність винесеної у справі постанови.

Будь-яких інших переконливих доводів, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, апелянтом не наведено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 252 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що постанова суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є законною та обґрунтованою.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 02 листопада 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.А. Голуб