Спрова № 632/584/23
провадження №3/632/321/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2023 року суддя Первомайського міськрайонного суду Харківської області Босняк М.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Остапенко С.Ю., розглянувши справу, яка надійшла з ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, який є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , раніше до адмінвідповідальності не притягувався, інші відомості (ідентифікаційний номер) суду не відомі,

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що вранці о 0720 годині 26 квітня 2023 року ОСОБА_1 керував автомобілем FORD Focus, д.н. НОМЕР_2 , що належить йому на праві власності, по вулиці Миру в м.Первомайський Харківської області, у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9(а) ПДР України.

Такі дії особи, що притягується до адміністративної відповідальності, кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

На підтвердження керування транспортним засобом ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння суду надано сукупність доданих до протоколу про адміністративне правопорушення від 26.04.2023 письмових доказів: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів газоаналізатора DRAGER 6810 з чеком результату тестування від 26.04.2023, де зазначено результат тесту 0,31 %, рапорт поліцейського про причину зупинки транспортного засобу у зв`язку з виявленням у водія ознак алкогольного сп`яніння, диск з відеозаписом нагрудної камери поліцейського огляду на стан сп`яніння, де зафіксовано згоду водія на проведення такого огляду та з його результатом.

У судовому засіданні ОСОБА_1 було роз`яснено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП за обставин, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення від 26.04.2023, останній не визнав.

Суду пояснив, що о 0720 годині 26 квітня 2023 року він на своєму автомобілі FORD Focus, д.н. НОМЕР_2 , їхав за місцем служби у військову частину у м.Лозова, коли по вулиці Миру в м.Первомайський Харківської області, його зупинив поліцейський патруль, зазначивши, що він керує автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Розуміючи безпідставність зупинки транспортного засобу, і що через автомобіль поліцейські не могли бачити почервоніння очей чи відчути запах алкоголю, він не став сперечатися, а виконав усі вимоги поліцейських, зателефонувавши при цьому своєму командирові ОСОБА_2 та повідомив його про свою затримку та причину, т.я. він не встигав на бойове чергування та при ньому була зброя. Йому, при перевірці документів, поліцейські запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, на що він також погодився, хоч і не довіряє цим приладам. Дали продути газоаналізатор, який показав невелике відхилення від норми (0,11 % проміле), але все ж таки позитивний результат. Результат тесту він не оспорював, т.я. поспішав на службу та йому було сказано не сперечатися. Коли йому дали підписами корінець тесту, він підписав, як згодом і протокол, та поїхав (керування автомобілем передали товаришеві ОСОБА_3 ). По приїзду командир в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 направив його до Первомайської ЦРЛ для проходження медичного огляду, т.я. не вбачав у нього ознак алкогольного сп`яніння та поява у військовій частині у стані алкогольного сп`яніння, а також виконання обов`язків у такому стані заборонені. Приїхавши до Первомайської ЦРЛ він був оглянутий лікарем, який в Акті огляду вказав на відсутність видимих ознак сп`яніння, а крім цього, для більшої достовірності, здав біологічні зразки (сечу) на токсикологічне дослідження, які були направлені до м.Харків. За результатами судово-токсикологічного дослідження сечі спирти в організмі не виявлені. Тому вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Додав, що проїхати до медичного закладу йому не пропонували, на цьому наполіг його командир.

Захисник надала суду Акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 26.04.2023 та довідку токсикологічного дослідження від 04.05.2023 (зразки біоматеріалу відібрано 26.04.2023) де зазначено про відсутність будь-яких ознак алкогольного сп`яніння, а також зазначила, що не згодна з протоколом про адміністративне правопорушення у зв`язку з тим, що нею виявлено ряд процесуальних порушень, які суттєво впливають на можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім цього, цей факт не підтверджується і Актом огляду на стан сп`яніння, проведеним в Первомайській ЦРЛ, так і токсикологічним дослідженням біологічних зразків (сечі), що зробили в ХОБСМЕ, а сама процедура освідування особи на стан сп`яніння містила ряд грубих порушень.

Так, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, полягає в тому, що по-перше, порушник має перебувати в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а по-друге, обов`язково має керувати транспортним засобом, чого не доведено особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, т.я. на відеозапису з нагрудної камери поліцейського, долученого до протоколу, відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Також зазначила, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського є переривистим, та ще й до того розрив між записами становить більш ніж півгодини, що є також неприпустимим.

Окрім цього, поліцейські, при зупинці автомобіля, не вказали причини зупинки транспортного засобу, а послання на ознаки алкогольного сп`яніння як почервоніння очей чи запах алкоголю неспроможні, т.я. останні навряд чи могли це побачити та відчути у автомобілі що рухався. Тому, протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення Правил дорожнього руху України та подальшого притягнення до відповідальності), ставить під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія» за принципом «плодів отруєного дерева».

Щодо проведеного за допомогою технічного засобу Drager 6810 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, то зауважила наступне.

Працівники патрульної поліції, у разі наявності ознак, проводять огляд водія на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, які дозволені до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (спільний наказ МОЗ та МВС від 09.11.2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції). Правонаступником Держспоживстандарту є Міністерство економіки України. Отже, дозвіл МОЗ та Мінекономіки повинен бути у формі спеціального наказу про дозвіл до використання таких приладів як спеціальних технічних засобів.

Міністерство економіки України, а раніше Міністерство економічного розвитку і торгівлі на ряд адвокатських запитів неодноразово повідомляло, що не видавало наказів щодо затвердження переліку дозволених до застосування спеціальних технічних засобів для встановлення ознак сп`яніння у водія. Аналогічні відповіді надавало і МОЗ. При цьому є посилання на наказ МВС від 01.03.2010 року № 33 «Про затвердження переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху», який у п.З закріпив перелік засобів (але не спеціальних технічних засобів), які використовують поліцейські, в тому числі і газоаналізатор «Drager 6810». На даний час наказ МВС від 01.03.2010 року № 33 втратив чинність на підставі Наказу МВС № 1052 від 26.12.2018 року.

Враховуючи вищенаведене, прилад, який був застосований при огляді ОСОБА_1 , не є спеціальним технічним засобом.

Відповідно до ч.ч.5 та 6 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Разом з цим, зазначає, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п.п.8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу або незгоди з його результатами відповідно до встановленого порядку є обов`язковим. Однак направлення до медичного закладу в матеріалах справи відсутнє.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з тим, у статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, відповідно до ст. 280 КУпАП, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, проаналізувавши надані письмові докази, як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, дійшов наступного.

Пункт 1.3. розділу 1 Правил дорожнього руху (далі ПДР), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пункт 1.9. розділу 1 ПДР передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.9а ПДР України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.5. ПДРУкраїни передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктами 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За змістом ст. 266 КУпАП, Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок), зазначеної Інструкції - вимога з боку працівника поліції пройти огляд, зокрема, на стан алкогольного сп`яніння, може мати місце лише у випадку, коли є підстави вважити, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, ознаки якого перелічені у п. 3 Інструкції.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, доводи захисника про незаконність застосування приладу Drager Alkotest 6810 для визначення стану алкогольного сп`яніння, оскільки останній фактично не дозволений МОЗ та Держспоживчстандартом до застосування на території України, т.я. не є спеціальним технічним засобом, суд не приймає до уваги з огляду на таке.

Відповідно до листа Українського медичного центру сертифікації МОЗ України N 45 від 18 січня 2018 року, виріб медичний Drager Alkotest 6810 був зареєстрований в Україні згідно Порядку державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 09 листопада 2004 року N 1497 (далі Постанова КМУ N 1497), що підтверджується наявністю даних у архіві щодо свідоцтва про державну реєстрацію N 7261/2007 від 10 лютого 2010 року, термін дії до 10 лютого 2015 року.

01 липня 2015 року введений в дію Технічний регламент щодо медичних виробів (далі ТР), затверджений Постановою КМУ від 02 жовтня 2013 року N 753, згідно якого введення в обіг та/або в експлуатацію медичних виробів дозволяється після підтвердження відповідності їх вимогам цього ТР, а Постанова КМУ N 1497 втратила чинність. Реєстр медичної техніки та виробів медичного призначення згідно ТР не ведеться.

Використання медичних виробів "Газоаналізатори Drager Alkotest 6810", виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина, які були завезені та реалізовані на територію України та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10 лютого 2010 року по 10 лютого 2015 року є можливим, а закінчення терміну дії свідоцтва означало припинення можливості їх ввезення та введення в експлуатацію, але не впливало на вироби, які вже були введені в експлуатацію використовувались у практиці.

Згідно з п. п. 1.6 та 1.7 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.09.2009 року N 400/666, зазначений огляд проводиться: уповноваженою особою Державтоінспекції МВС на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно із положеннями ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Щодо відсутності в матеріалах справи направлення особи до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу або незгоди з його результатами відповідно до встановленого порядку, що є обов`язковим, то з цим твердженням захисника суд також не може погодитися враховуючи те, що ОСОБА_1 не відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також не виказав незгоди щодо результатів продуття газоаналізатора, що вбачається з відеозапису нагрудної камери поліцейського, тому у особи, уповноваженої на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не було підстав виписувати направлення до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Аналізом доданого до протоколу рапорту поліцейського вбачається, що підставою зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 слугувало виявлення ознак алкогольного сп`яніння у останнього (почервоніння осей та запах алкоголю), до чого суд ставиться критично, з урахуванням можливості поліцейським щось відчути в автомобілі що рухається, та відсутності в матеріалах справи протоколу про вчинене інше правопорушення чи постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, долученого до матеріалів справи, безперервна відеофіксація обставин вчинення, виявлення адміністративного правопорушення не проводилася (на диску два відео файли нагрудної камери поліцейського І початок/кінець запису 0721 - 0729, ІІ - 0800 0806). Отже, дійсно вбачається проміжок часу між записами в півгодини, що є неприпустимим.

Окрім цього, на камері зафіксована подія починається з передавання ОСОБА_1 , який стоїть на дорозі, поліцейському водійського посвідчення, і взагалі відсутній факт, де останній керував транспортним засобом.

В той час як у постанові від 20.02.2019 у справі № 404/4467/16-а (2-іс/811/3/17) Верховний Суд прийшов висновку, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі.

Таким чином, для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП поліцейський мав зафіксувати на службову відеокамеру безпосередньо рух транспортного засобу, зворушення з місця і, як наслідок, зупинення безпосередньо поліцейським транспортного засобу під час руху, і виключно за таких обставин вважається, що особа керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чого не зроблено в даному випадку.

З огляду на викладене, наявні в матеріалах справи докази (рапорт поліцейського, диск відеозапису нагрудної камери), досліджені судом, не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення за викладених у протоколі обставин.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння… здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Щодо наданих суду стороною захисту Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 26.04.2023, проведеного у Первомайцській ЦРЛ (час проведення 0928 години), та довідки ХОБСМЕ токсикологічного дослідження від 04.05.2023 (зразки біоматеріалу відібрано 26.04.2023 о 0930 годині) де зазначено про відсутність будь-яких ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , то суд також не може взяти їх до уваги, хоч і проведені останні у визначений законом час (не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення), виходячи з того, що направлення на відповідний огляд здійснюється поліцейським і проводиться в присутності поліцейського, чого дотримано не було.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 9 ч.1 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адмінправопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адмінправопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноважеими на те органами і посадовими особами заходів адімнвпливу провадиться в межах їх компетенції у точній відповідності з законом (ст. 7 КУпАП).

Окрім цього, сам по собі факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом та не звільняє від обов`язку щодо збирання доказів осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Аналіз зібраних у справ доказів дає підстави стверджувати те, що поліцейський при складанні протоколу про вчинення правопорушення, предбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зазначених вимог закону у повній мірі не дотримався.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 33, 245, 252 КпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

За таких обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284, 287 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Первомайський міськрайонний суд Харківської області.

Суддя:М. М. Босняк