Номер провадження: 33/813/887/23
Номер справи місцевого суду: 946/1610/23
Головуючий у першій інстанції Бурнусус О. О.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Сінько А.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 березня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 березня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання стосовно судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 лютого 2023 року о 21.20 годині в Одеській області у м. Ізмаїл, по вул. Судоремонтників, біля будинку №1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом "MAN TGX 18.400", д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alkotest Drager 6810 №0515, результат позитивний 1,66%. Тест №00664., чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1

ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження вказаної вище постанови суду від 10 березня 2023 року, оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Скарга обґрунтована тим, що справу судом розглянуто за відсутності апелянта, разом з цим, про дату, час і місце розгляду справи останній не повідомлявся належним чином, чим порушено його право щодо можливості надати суду особисті пояснення та заперечення з приводу складеного відносно нього 10 березня 2023 року протоколу про адміністративне правопорушення; суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки апелянт зазначає, що у його діях відсутня вина у вчиненні інкримінованого правопорушення, тому що транспортним засобом він не керував, поліцейськими вантажівка не зупинялася, а він лише знаходився у салоні транспортного засобу, і не керував ним, водночас зазначає, що доказів протилежного, а саме факту керування ним транспортним засобом у місці і час зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять, і фактично працівниками поліції складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення лише за те, що він знаходився біля цього транспортного засобу перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння; матеріали справи не містять пояснень свідків, у той час як у протоколі про адміністративне правопорушення формально зазначено прізвища працівників контрольно-пропускного пункту; відеозапис, що міститься в матеріалах цієї справи апелянт вважає є неналежним доказом, оскільки не є безперервним, що вважає вказує на те, що поліцейськими "вирізані" окремі епізоди з метою відображення подій, які не відповідають дійсності, а тому цей відеозапис не можна вважати належним та допустимим доказом у справі, при цьому посилається на правову позицію, що викладена у постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року у справі №216/5226/16-а; також зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту його відсторонення працівниками поліції від керування транспортним засобом.

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 10 березня 2023 року мотивовано тим, що апелянт про дату, час і місце розгляду справи судом не повідомлявся, розгляд справи відбувся без його участі, копію оскаржуваної постанови отримав поштою лише 24 квітня 2023 року, що призвело до пропуску строку на апеляційне оскарження.

В судове засідання апелянт ОСОБА_1 не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. У поданій 20 липня 2023 року до апеляційного суду заяві зазначив про неможливість взяти особисту участь у розгляді апеляційним судом цієї справи, вимоги та доводи апеляційної скарги підтримує, просив суд скаргу задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід задовольнити, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.294 КупАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може бути задоволене.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як убачається із матеріалів справи, судом першої інстанції розглянуто цю справу 10 березня 2023 року, і за відсутності ОСОБА_1 , при цьому у справі відсутні відомості щодо належного повідомлення останнього про дату, час і місце розгляду справи належним чином, копію оскаржуваної постанови апелянтом отримано лише 24 квітня 2023 року, тобто після спливу строку на апеляційне оскарження.

Вказане є підставою для задоволення клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження.

У відповідності до приписів ст.277-2КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Матеріали справи не містять відомостей на підтвердження виконання судом обов`язку, передбаченого ст. 277-2 КупАП щодо надіслання ОСОБА_1 повістки про виклик до суду чи б то сповіщення його про слухання справи у інший альтернативний спосіб.

Відтак, посилання суду у тексті оскаржуваної постанови про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце судового засідання є помилковими.

Стосовно інших доводів апеляційної скарги апеляційний суд зазначає про таке.

У відповідності до положень ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Так, апелянтом не оспорюється та обставина, що на момент проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння він перебував у стані алкогольного сп`яніння, результати отримані за наслідком проходження відповідного огляду на місці події з використанням спеціального технічного засобу під сумнів не ставить, як і не наводить аргументів щодо порушення працівниками поліції процедури (порядку) проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Також апелянт не заперечує і те, що події, за яких відносно нього 25 лютого 2023 року складено протокол про адміністративне правопорушення фіксувалися за допомогою технічного засобу.

Щодо доводів про відсутність доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом, а також не відсторонення апелянта від керування вантажівкою, апеляційний суд зазначає про таке.

У відповідності до приписів ст.245КупАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.280КупАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже під час розгляду справи, законодавець покладає на суд обов`язок, обумовлений з`ясуванням істотних обставин справи, перелік яких регламентовано законом, які слугують правовими підставами (підґрунтям) для прийняття рішення про визнання особи винуватою у скоєнні інкримінованого правопорушення та застосування до неї заходу державного примусу у вигляді накладення стягнення.

При цьому, законодавець у положеннях ст.7 КупАП констатує, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що:«будь-яка особа,яка володіє чи керує автомобілем,підпадає піддію спеціальних правил,оскільки володіння та використання автомобілів є таким,що потенційно може завдати серйозної шкоди.Ті,хто реалізували своє правоволодіти автомобіля мита їздити на них,тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (РішенніЄвропейського судуз правлюдини посправі "О`Галлоранта Франціс проти Сполученого Королівства"("O'Halloranand Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).

Відповідно до п.2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до приписів ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч.2 ст. 266 КУпАП).

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. (ч.3 ст. 266 КупАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч.5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.6ст. 266 КУпАП).

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, регламентовано розділом II Iнструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735 (далі -Інструкція).

Так розділом II указаної Інструкції визначено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (пункт 1).

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (пункт 5).

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7).

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (пункт 10).

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема до одних із таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, актом огляду, а також іншими докумнетами.

Згідно приписів ч.2 ст. 251 КупАП тягар доказування покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 поліцейськими надано до суду протокол про адміністративне правопоршення серії ААД №163970 від 25 лютого 2023 року, чек-роздруківку спеціального технічного засобу алкотестеру "Drager" від 25 лютого 2023 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, накротичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, довідки, клопотання ОСОБА_1 .

Вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_1 , як особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ч.3 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що у графі "пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення", ОСОБА_1 власноруч зазначив пояснення наступного змісту: "я відпочивав, подзвонили, сказали на погрузку", без будь-яких заперечень чи б то аргументів на спростування тієї обставини, що саме він керував транспортним засобом, як і не зазначає будь-яку конкретну, іншу особу, яка керувала вказаним вище транспортним засобом, а саме, вантажівкою.

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 без будь-яких зауважень засвідчив власним підписом і відомості, які зафіксовані та відображені у чеку-роздруківці спеціального технічного засобу алкотестеру "Drager" від 25 лютого 2023 року та в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто погодився з тим, що він як особа, яка керувала транспортним засобом на вимогу поліцейського пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, яким установлено в його крові 1,66 проміле, при максимально допустимій нормі 0,2 проміле.

Вказані події,відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП фіксувалися працівником поліції за допомогою технічного засобу відеофіксації, про що зроблено відмітку у протоколі про адміністративне правопорушення, а відеозапис, долучено до матеріалів цієї справи, із якого убачається, що під час спілкування поліцейських з ОСОБА_1 , зі слів останнього установлено, що саме він керував вантажівкою, стосовно чого надав пояснення про те, що він їхав на транспортному засобі зі стоянки у напрямку судноремонтного заводу, оскільки йому зателефонували і сказали, що потрібно їхати. Окрім цього, ОСОБА_1 підтвердив, що перед тим, як сісти за кермо вантажівки, вживав алкогольний напій, а саме горілку. На вимогу поліцейського ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру "Drager", з результатами проведеного огляду ОСОБА_1 також погодився, від проходження огляду у закладі охорони здоров`я відмовився.

У вказаний проміжок часу, так і протягом усього періоду часу, який зафіксовано відеозаписом, ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом, а навпаки повідомив поліцейських, що саме він керував цим транспортним засобом. Після складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, останнього відсторонено від керування транспортним засобом та роз`яснено необхідність передачі керування вантажівкою, виключено тверезому водієві.

За таких обставин доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, внаслідок чого не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є неспроможними та спростовуються наведеними вище доказами.

Отже зазначені вище доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і спростовуються матеріалами справи.

Щодо недопустимості відеозапису, як доказу, що міститься в матеріалах справи, апеляційний суд зазначає про таке.

Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключного національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.

Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі "будь - які фактичні дані". Також, на відміну від правил кримінального провадження, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів.

Посилання апелянта про те, що вказаний вище відеозапис не є безперервним, апеляційний суд оцінює критично, оскільки КУпАП не містить застережень щодо мінімальних чи то максимальних об`ємів відеозапису, який може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Водночас долучений до матеріалів справи відеозапис за своїм обсягом та повнотою відповідає критерію достатності, так як містить фіксацію подій, починаючи з моменту встановлення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, та перебігу подій щодо вимоги поліцейських до ОСОБА_1 щодо необхідності проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, та проходження останнім цього огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу алкотестеру "Drager" і до складення протоколу про адміністративне правопорушення, а також оголошення його змісту та ознайомлення ОСОБА_1 з цим протоколом.

Отже стосовно посилань апелянта, що матеріали справи не містять повний фрагмент відеозапису з нагрудних камер працівників поліції щодо події яка сталася, апеляційний суд зауважує, що на вказаному вище відеозаписі зафіксовані події, котрі мають істотне значення для встановлення істини у справі, і фактичні дані, що містяться на DVD-диску ( а.с.8) апелянтом не спростовані, тому апеляційний суд погоджується з оцінкою доказів, котра надана судом першої інстанції.

Посилання апелянта на правовий висновок Верховного Суду, сформований за результатами розгляду справи №216/5226/16-а за правилами КАСУ, апеляційний суд вважає є недоречним, оскільки під час апеляційного перегляду справи суд у якості основного джерела регулювання суспільних правовідносин застосовує положення КУпАП, з огляду на приписи ст. 2 КУпАП.

Вказуючи на необхідність врахування правового висновку касаційного суду, апелянт не врахував, що у зазначеній ним постанові від 18 липня 2019 року у справі №216/5226/16-а предметом касаційного перегляду була саме постанова про адміністративне правопорушення, винесена працівниками поліції за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, у порядку регламентованому ст. 283 КупАП.

Отже предметом перегляду суду касаційної інстанції було процесуальне рішення, винесене у формі постанови, а не протоколу про адміністративне правопорушення, що має місце у даному випадку, під час перегляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в апеляційному порядку, регламентованому нормами КУпАП.

Водночас як убачається з мотивувальної частини постанови, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанції, які не прийняли до уваги відеозапис з нагрудної камери поліцейського з тих підстав, що він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови.

Тобто у даній конкретній справі, суд касаційної інстанції не робив правових висновків щодо недопустимості відеозапису з підстав того, що він не є безперервним.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу апелянта на те, що оцінка допустимості доказів була здійснена Касаційним адміністративним судом за правила КАСУ, а не КУпАП, а тому твердження апелянта щодо недопустимості відеозапису, як окремого джерела доказів у даному випадку під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не заслуговують на увагу.

Щодо посилань апелянта про відсутності пояснень свідків, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд зауважує, що події проходження огляду ОСОБА_1 зафіксовано поліцейськими за допомогою технічних засобів, які долучені до матеріалів цієї справи, як того вимагають приписи ч.2 ст. 266 КУпАП, а тому сама по собі відсутність пояснення свідків, за умови наявності іншого джерела доказів, зокрема, відеозапису не впливає на обсяг наданої доказової бази, на підтвердження доведеності винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд враховує, що справу про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції розглянуто за відсутності ОСОБА_1 водночас, це не вплинуло на правильність висновку судді про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також апеляційний суд зауважує, що апелянта належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду апеляційним судом цієї справи, чим забезпечено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності брати участь у розгляді справи під час апеляційного перегляду, надавати пояснення з приводу обставин справи та на які посилається апелянт в обґрунтування доводів своєї скарги, чим відновлено його права, однак ОСОБА_1 таким правом не скористався.

Ураховуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст.247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 березня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 березня 2023 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко