Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 760/16831/22
Номер провадження 33/824/3217/2023
Головуючий у суді першої інстанції А.М. Педенко
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
14 липня 2023 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л. Д., розглянув у судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником Вознюком Андрієм Сергійовичем на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26 травня 2023 року про притягнення

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

РНОКПП НОМЕР_1 ,

громадянина України, працюючого

директором ТОВ «ББК Трейдінг»

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП закрито у звязку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення стягнення. За ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 підданий адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 536,80 грн судового збору.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2022 року о 19 годині 50 хвилин водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Subaru Tribeca», державний номер НОМЕР_2 , по бульв. В.Гавела, 75 в м. Києві, не врахував безпечного бокового інтервалу та здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Renault», державний номер НОМЕР_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, місце події залишив.

Крім того, 25 жовтня 2022 року о 20 год. 30 хв. по вул. Ак. Білецького, 16 А в м. Києві водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Subaru Tribeca", державний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю із порожнини рота, нестійка хода, виражене тремтіння пальців рук, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 122-4, ст. 124, та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_1 через свого захисника Вознюка А.С. подав апеляційну скаргу, просить її скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки під час розгляду даної справи суд неповно з`ясував усі фактичні обставини, не дослідив і не надав належної оцінки наявним у справі доказам, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними і допустимими доказами.

Апелянт зазначає, що під час судового розгляду в суді першої інстанції, свою вину та причетність до адміністративних правопорушень не визнав, надав свої пояснення, які повністю відповідають наявним матеріалам та узгоджуються з доказами у справі. В оскаржуваній постанові суд послався на пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є поліцейськими та складали протоколи про адміністративні правопорушення, а отже не могли свідчити у даній справі. На думку апелянта, виключно на показах свідків ґрунтується обвинувачення у вчиненні адмінітаративних правопорушень. По суті наданих пояснень, свідчення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були поставлені під сумнів стороною захисту під час судового розгляду, як такі, що не узгоджуються між собою та суперечать іншим матеріалім справи. На відміну від показань поліцейських, показання свідка ОСОБА_4 були логічними, послідовними, деталізованими та такими, що не суперечать матеріалам адміністративної справи.

Зазначачив, що з доданого до матеріалів відеозапису з б.к. 473601 вбачається, що доданий відеозапис є нечітким та «неякісним», постійно переривається. Камера на яку ведеться відеозапис розміщена так, що не дозволяє побачити обставини, які повинні фіксуватися. Віддалено на фоні відеозапису можливо почути розмову між поліцейськими, де звучать відомості, які суперечать тим, які було внесено до протоколів про адміністративні правопорушення. Окрім того, під час вручення поліцейськими апелянту протоколів про адміністративні правопорушення, йому не роз`яснено жодних прав та не надано можливість надати свої пояснення та зауваження.

Апелянт звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що суду першої інстанції було надано скаргу на дії працівників поліції з зазначеними порушеннями, в якій ним зазначено, що автомобілем керувала ОСОБА_4 , а також долучено відповідь на скаргу.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Вознюк А.С. підтримали апеляційну скаргу, просили задовольнити її з викладених підстав, наполягаючи на тому, що ОСОБА_1 не керував 25 жовтня 2022 року вказаним у протоколі автомобілем, за кермом автомобіля знаходилась його дружина. Оскільки він не був водієм, тому вимогу поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння вважає незаконною.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд, у відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2.3 б) Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 13.1 Правил дорожнього руху України визначено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Статтею 124 передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 , що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме:

- протоколами про адміністративні правопорушення, які складені у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та містять усі необхідні відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України внаслідок чого сталася ДТП; відмову водія від проходження медичного огляду на стан сп`яніння;

- схемою місця ДТП, що складена за місцем пригоди та містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження;

- відеозаписом з нагрудних бодікамер № 473601, доданим до матеріалів, де зафіксовано обставини події та відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння;

Відповідно до схеми ДТП, яке мало місце в районі вул. В.Гавела, 75 в м. Києві у автомобіля «Renault», державний номер НОМЕР_3 , зафіксовано вм`ятину та пошкоджено лаково-фарбове покриття переднього лівого крила, переднього бамперу, а у автомобіля «Subaru Tribeca», державний номер НОМЕР_2 , зафіксовано пошкодження лако-фарбового покриття переднього крила правої сторони транспортного засобу.

Зазначене у своїй сукупності свідчить про порушення водієм автомобіля «Subaru Tribeca», державний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_1 п. 13.1 Правил дорожнього руху, а отже і наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У схемі місця ДТП, ОСОБА_1 поставив свій підпис, будь-яких зауважень, заперечень не зазначив.

Також, у протоколах про притягнення особи до адміністративної відповідальності, складених відносно ОСОБА_1 , останній поставив свої підписи, водночас ніяких пояснень, заперечень про те, що не він керував автомобілем під час ДТП ним надано не було.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів керування ОСОБА_1 25.10.2022 транспортним засобом марки «Subaru Tribeca», державний номер НОМЕР_5 , за обставин викладених у протоколах про адміністративні aправопорушення, апеляційний суд оцінює критично, та вважає, що такі твердження ОСОБА_1 спрямовані на уникнення від відповідальності за скоєні правопорушення та їх наслідків.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши у чіткій відповідності з встановленою законом процедурою наявність усіх складових адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначена суть адміністративного правопорушення, тобто у даному випадку дії особи, які відповідають диспозиції статті ст. 122-4, ст. 124, частині першій статті 130 КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначених правопорушень.

Оскільки у відповідності до приписів ст. 254 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачено виключно у випадку його вчинення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені ст. 251 КУпАП, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З відеозапису з нагрудних камер поліцейских, долученого до справи, який є безперервним та відповідає вимогам КУпАП, а отже є належним доказом у справі, вбачається, що ОСОБА_1 надаючи пояснення поліцейському не запечечує факт керування саме ним автомобілем «Subaru Tribeca», державний номер НОМЕР_5 . ОСОБА_1 було повідомлено, що на нього буде складено три протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 122-4, ст. 124, та ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому ОСОБА_1 ніяких заперечень не висловлює та про ту обставину, що автомобілем керувала його дружина ОСОБА_4 не зазначає. Від проходження запропонованого поліцейським огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння відмовився.

Факт керування ОСОБА_1 автомобілем «Subaru Tribeca», державний номер НОМЕР_2 , також підтверджується письмовим поясненням та рапортом інспектора 1 взводу 2 роти батальйону тактико-активного реагування УПП в м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, який показав, що автомобілем «Subaru Tribeca», державний номер НОМЕР_5 керував чоловік і він бачив як зазначений автомобіль під час руху зачепив стоящий автомобіль.

Пояснення ОСОБА_1 є суперечливими, адже під час складання протоколів про адміністративне правопорушення, він ніяких заперечень не висловлював та не вказував, що автомобілем керувала його дружина.

Вже під час перебування справи в суді першої інстанції, після укладення договору про правничу допомогу з адвокатом, ОСОБА_1 усвідомив наслідки складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та почав надавати свої пояснення та стверджувати, що за кермом автомобіля перебула його дружина ОСОБА_4 .

З відеозапису з нагрудних камер поліцейских вбачається відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Пояснення ОСОБА_1 у тому, що 25 жовтня 2022 року близько 18 годині 00 хвилин він разом зі своєю дружиною повертались додому на автомобілі «Subaru Tribeca», державний номер НОМЕР_2 , при цьому за кермом перебувала його дружина ОСОБА_4 , апеляційний суд визнає неспроможними та такими, що повінстю спростовуються наявними у справі належними та допустими доказами, яким суддя суду першої інстанції надав належну оцінку.

Досліджуючи докази у справі суддя суду першої інстанції вірно врахувала пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які однозначно вказували на те, що за кермом автомобіля «Subaru Tribeca», державний номер НОМЕР_2 , під час ДТП перебував саме ОСОБА_4 .

Зокрема свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що перебуваючи на роботі, під час патрулювання перебував на перехресті вул. В. Гавела та вул. Ак. Білецького, так як оформлював дорожньо-транспортну пригоду, автомобіль марки «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 був припаркований поряд. У цей час проїжджаючий автомобіль марки «Subaru Tribeca», НОМЕР_2 зачепив крило службового поліцейськогоавтомобіля, після чого проїхавши приблизно 10 метрів зупинився, водій вимкнув світлоавтомобіля, підвищив швидкість та намагався зникнути з місця вчинення ДТП через двори будинків. Працівники поліції відразу поїхали за вказаним автомобілем та автомобіль було заблоковано у дворі за адресою вул. Ак. Білецького, 16А у м. Києві, водій вийти із автомобіля не встиг та у салоні був сам. Коли водій вийшов із автомобіля працівники поліції були вже біля автомобіля, водій був з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода та запах алкоголю із ротової порожнини, на місці вчинення ДТП, покинення місця ДТП та перебування в стані алкогольного сп`яніння визнав. Тоді патрульними було викликано другий патруль по Інструкції, для оформлення адміністративних матеріалів. Вказував, що потім на місце підійшла жінка, яка представилась дружиною.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні також пояснила, що прибувши на місце події побачила працівника поліції ОСОБА_2. та ОСОБА_1 , його дружини ОСОБА_4 на місці не було.

Такі пояснення свідків узгоджуються із наявними у матеріалах справи доказами та встановленими судом обставинами справи. Суд першої інстанції вірно врахував їх при визначенні наявності підстав притягнення ОСОБА_1 до адміністравтиної відповідальності. Зазначені особи дійсно є працівниками поліції, але вони були свідками зазначених подій, раніше не були знайомі з ОСОБА_1 і тому у них відсутні підстави для дачі неправдивих показань щодо факту керування саме ОСОБА_1 автомобілем під час ДТП та під час зупинення працівниками поліції автомобіля, за кермом якого знаходився саме ОСОБА_1 .

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 372919 від 25.10.2022 вбачається, що 25 жовтня 2022 року о 19 год. 50 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Subaru Tribeca», д.н.з. НОМЕР_2 , порушив пп. 2.10 та 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме не врахував безпечного бокового інтервалу та здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Renault», д.н.з. НОМЕР_3 ,внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, місце події залишив.

Також з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 371256 від 25.10.2022 вбачається, що 25 жовтня 2022 року о 19 год. 50 хв. здійснив наїзд на транспортний засіб «Renault», д.н.з. НОМЕР_6 та залишив місце ДТП. Авто було виявлено за адресою м. Київ, вул. А. Білецького, 16 А.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 372919 від 25 жовтя 2022 вбачається, що 25 жовтя 2022 року о 20 год. 30 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; нестійка хода; виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

На підтвердження такого обвинувачення уповноваженою особою органу поліції суду надано відеозапис з місця події, з якого вбачається відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до відеозапису, на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповів відмовою.

З урахуванням викладеного вище, доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд відхиляє, оскільки вони повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Апеляційний суд визнає надані ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (яка є дружиною ОСОБА_1 та яка, відповідно, заінтересована у результатах розгляду цієї справи) пояснення неспроможними, оскільки вони повністю спростовуються встановленими суддею суду першої інстанції обставинами справи, які знайшли своє підтвердження під час перегляду справи апеляційним судом. Апеляційний суд зауважує, що вказуючи на те, що автомобілем керувала ОСОБА_4 жодних доказів на підтвердження зазначеного ОСОБА_1 суду не надав.

Факт відмови ОСОБА_1 проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння повністю підтверджується записом з нагрудної бодікамери поліцейського, оскільки він був зобов`язаний виконати вимогу працівника поліції про проходження огляду незалежно від його згоди чи незгоди із діями поліції. Таким чином відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також суд апеляційної інстанції враховує, що відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, є грубим і досить поширеним правопорушенням. Дії вчинені ОСОБА_1 характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.

Доводи апеляційної скарги у тому, що у поліцейських були відсутні підстави вимагати від нього проходження огляду на стан сп`яніння не впливають на доведеність вини ОСОБА_1 , оскільки надавши поліцейським посвідчення водія він підтвердив факт керування ним транспортним засобом, а отже був зобов`язаний виконати вимогу працівника поліції про проходження огляду незалежно від його згоди чи незгоди із діями поліції. При цьому, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він був складений не за перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, а саме за відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є окремою складовою диспозиції ч.1 ст.130 КупАП.

В матеріалах справи наявний відеозапизапис із нагрудної камери працівника поліції, що відповідає вимогам ст. 266 КУпАП, а тому посилання на ту обставину, що не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви до уваги не приймаються.

Протоколи про адміністративні правопорушення відповідають встановленим законодавством вимогам та є належними доказами у справі.

Апеляційний суд вважає, що суддею суду першої інстанції належним чином були досліджені докази, що містяться у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким суддя надав належну правову оцінку, з такою оцінкою доказів погоджується і суд апеляційної інстанції.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 251, 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду відеозапис з місця пригоди на предмет його достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати його як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ці відеофайли містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці відеофайли підтвердили також відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Протоколи про адміністративні правопорушення та додані до них матеріали по документуванню адміністративних правопорушень складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 2 статті 19 Конституції України декларовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до пункту 11 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Уповноважені підрозділи органів Національної поліції наділені владними управлінськими функціями, та вжиттям відповідних заходів, а тому оскарження їх дій та прийнятих ними рішень носить публічно-правовий характер та має розглядатись адміністративним судом в порядку визначеному КАС України.

Таким чином, перевіркою матеріалів справи не встановлено порушень працівниками поліції Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, що могли стати підставою невиконання ОСОБА_1 законних вимог працівників поліції про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Усі матеріали справи зібрані працівниками патрульної поліції, які діяли в межах своїх повноважень.

Отже, апеляційний суд вважає, що будь-яких порушень при складанні протоколів про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування судового рішення судді суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено.

Аналізуючи зазначені вимоги матеріального права в їх сукупності та досліджені в судовому засіданні докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав вірну правову оцінку вказаним доказам, правильно застосував норми матеріального права, які регулюють вказані правовідносини та прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124,ст.122-4, ч.1 ст. 130 КУпАП, так як, керуючи транспортним засобом, маючи ознаки алкогольного сп`яніння, він скої ДТП, залишив місце ДТП та після зупинення працівниками поліції відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Слід зазначити, що предметом дослідження у даній справі є відповідність дій ПДР України саме водія ОСОБА_1 , оскільки протоколи про адміністративні правопорушення, що є предметом розгляду даної справи, складені відносно ОСОБА_1 , а суд здійснює судовий розгляд лише щодо особи, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд враховує, що викладені в постанові висновки та їх мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону та повністю доводять вину водія ОСОБА_1 у порушенні пунктів 13.1, 2.10, 2.5 Правил дорожнього руху України та наявності в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст.122-4 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, то вони також не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Такі доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення, проте висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні вказаних правопорушень не спростовують.

В своєму рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні щодо ОСОБА_1 протоколів про адміністративні правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги норм матеріального та процесуального права.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколах обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами пояснень та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ст. 122-4 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином мотивованою.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 пунктів 13.1, 2.10, 2.5 Правил дорожнього руху України та наявності в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26 травня 2023 року стосовно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою. Підстави для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, про що заявляються вимоги в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись статею 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Вознюка Андрія Сергійовича залишити без задоволення.

Постанову судді Солом`янського районного сдуду м. Києва від 26 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. Д. Поливач