Справа № 567/375/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2023 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Назарук В.А.

при секретарі Гічиновській Я.В.

за участю

особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

встановив:

27.02.2023 близько 20:28 год. в с.Вельбівно по вул.Залучанська Рівненського району (Острозька ОТГ) Рівненської області ОСОБА_1 , керував автомобілем Citroen Berlingo, реєстраційний номер НОМЕР_2 та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав.

Пояснив, що 27.02.2023 близько 20 год. він дійсно керував автомобілем Citroen Berlingo, реєстраційний номер НОМЕР_2 в с.Вельбівно та був зупинений працівниками поліції, які зауважили, що в нього бліда шкіра.

Під час огляду його автомобіля працівниками поліції було виявлено його пристрій для куріння канабісу, яким він користувався за декілька тижнів до цього.

В подальшому працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в м.Рівне, на що він погодився, хоча такий огляд мав поводитись в м.Острог.

В медичному закладі він мав намір пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, але не зміг здати достатньої кількості сечі протягом двох годин і у зв`язку з цим працівники поліції щодо цього склали протокол про адміністративне правопорушення.

Зазначив, що наркотичних засобів не вживав і в стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом не перебував.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, надавши оцінку всім доказам в їх сукупності та взаємозв`язку, доходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та необхідності притягнення його до адміністративної відповідальності з огляду на наступне.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735.

Згідно з ст.266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції здійснюється в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції (наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

В судовому засіданні встановлено, що стосовно водія ОСОБА_1 , щодо якого такі ознаки сп`яніння були встановлено, зазначені вимоги закону поліцейськими було виконано.

При цьому, на думку суду для вирішення цієї справи не має суттєвого значення та обставина, що працівниками поліції ОСОБА_1 для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння було направлено не в медичний заклад, який знаходиться в м.Острог, оскільки за матеріалами справи КП «Острозька обласна психіатрична лікарня» не мала технічної можливості провести такий огляд і сам ОСОБА_1 погодився на проведення огляду в РОЦПЗН.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, а також іншими документами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена протоколом про адміністративне правопорушення від 27.02.2023 року серії ААД №119451 в якому зазначені ознаки наркотичного сп`яніння наявні в ОСОБА_1 (блідість шкіряного покриву обличчя, тремтіння пальців рук, зіниці ока не реагують на світло) та зафіксовано факт його відмови від проходження огляду для визначення стану сп`яніння, а також іншими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що 27.02.2023 щодо ОСОБА_1 було видано направлення на огляд водія з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виданого щодо ОСОБА_1 , встановлено що 27.02.2023 він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Водночас, з відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) працівників поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , вбачається, що 27.02.2023 ОСОБА_1 від проходження огляду для визначення наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився, оскільки відмовився здати біологічне середовище.

З зазначеного відеозапису вбачаються, що працівниками медичного закладу ОСОБА_1 роз`яснювалась необхідність здати біологічне середовище сечу та наслідки невчинення таких дій та йому для вчинення таких дій було надано достатньо часу.

Під час розгляду справи судом з`ясовано обставини вчиненого правопорушення на підставі зібраних доказів в їх сукупності, що узгоджуються між собою і не мають протиріч.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. Підстав вважати їх недопустимими суд не вбачає.

Отже, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується зібраними доказами, які повністю узгоджуються між собою.

Водночас, пояснення ОСОБА_1 про те, що він не зміг пройти огляд для визначення стану сп`яніння, оскільки не мав фізіологічної потреби для здачі біологічного матеріалу, суд вважає способом захисту та такими, що спрямований на ухилення від проходження огляду для визначення стану сп`яніння і уникнення відповідальності.

При цьому в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 біля двох годин проходив медичне обстеження в частині здачі біологічного середовища з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, що він підтвердив в судовому засіданні, а тому суд приходить до висновку, що протягом цього часу він мав об`єктивну можливість здати біологічне середовище.

Аналізуючи прийнятність даних доводів ОСОБА_1 , суд виходить з загально-правового принципу розумності строків. Даний принцип передбачає, що певна дія повинна бути зроблена протягом розумного строку. Разом з тим, положеннями ст.266 КУпАП законодавчо передбачено процедуру щодо доставлення до закладу охорони здоров`я водія, щодо якого в поліцейських є підстави вважати, що він перебуває в стані сп`яніння протягом двох годин. Дана процедура регламентована в положеннях КУпАП з мотивів проведення достовірного дослідження без спотворення відповідних результатів подальшого дослідження внаслідок спливу часу. За таких підстав, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 було належним чином забезпечено проходження огляду для визначення стану сп`яніння та дії працівника медичного закладу охорони здоров`я відповідали положенням закону та були проведені з урахуванням медичної специфіки обстеження осіб на стан сп`яніння.

Оскільки ОСОБА_1 впродовж двох годин свідомо не здав біологічне середовище (сечу), посилаючись на відсутність фізіологічної потреби, суд вважає, що висновок про те, що він умисно відмовився від проходження медичного обстеження є правильним.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_1 в законному порядку було надано можливість реалізації його обов`язків, встановлених Правилами дорожнього руху, однак останній їх не використав.

З зазначених доказів вбачається, що ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, однак ОСОБА_1 таких дій не вчинив.

Водночас, п.7 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини при проведенні такого огляду обов`язкове. Таким чином, проведення лабораторних досліджень під час процедури виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є обов`язковим етапом такого огляду, а отже відмова від здачі біологічного середовища водієм транспортного засобу є відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння.

Застосовуючи вид адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

При накладенні адміністративного стягнення судом взято до уваги те, що ОСОБА_1 за віком та станом здоров`я є працездатною особою, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності.

Суд вважає, що для перевиховання ОСОБА_1 та запобігання вчиненню ним нових правопорушень необхідним є накладення стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, також суд враховує, що альтернативи відповідному стягненню, за вчинення даного правопорушення закон не передбачає.

Одночасно, застосовуючи такий вид адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, оскільки становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для його учасників.

Відповідно до ч.5 ст.283 КУпАП постанова судді про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Таким чином, відповідно до ст.40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, керуючись ст.24, 221, 276, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

визнати ОСОБА_1 таким, що вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

У разі несплати штрафу в 15-ти денний термін, штраф підлягає примусовому стягненню з ОСОБА_1 в порядку ст.308 КУпАП у подвійному розмірі, а саме в сумі 34000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.