Справа № 366/1790/23
Провадження №3/366/1263/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.08.2023 року смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділу поліції № 1 Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (смт. Іванків) про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, працює продавцем у ФОП « ОСОБА_2 », проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

14.06.2023 року до Іванківського районного суду Київської області надійшли матеріали зазначеної справи про адміністративне правопорушення.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 933827 від 06.06.2023 року, по суті правопорушення зазначено наступне:

05.06.2023 року близько 11 год. 30 хв. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ухиляється від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо забезпечення належного догляду та виховання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого ОСОБА_3 незаконно проник на територію земельної ділянки (домоволодіння), яка належить ОСОБА_4 , так користувався речами, які викрали з господарської будівлі, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Судове засідання з розгляду справи призначене на 23.06.2023 року, у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні відкладене на 01.08.2023 року.

У зазначене судове засідання ОСОБА_1 за викликом суду не з`явилась. Про дату, час і місце судового засідання повідомлялась вчасно та належним чином, причин своєї неявки не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи, а також інших клопотань, заяв, пояснень тощо від неї не надходило. Таку поведінку суддя розцінює як обраний спосіб реалізації своїх прав.

Враховуючи положення ст. 268 КУпАП, суддя приходить до висновку про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступного.

Відповідальність за ч. 3 ст. 184 КУпАП настає у разі вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

З наведеного слідує, що доказуванню в таких справах підлягає подія вчинення неповнолітнім правопорушень, які визначені статтями КУпАП.

Проте, у цьому випадку, зі змісту інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення неможливо встановити, які саме діяння, відповідальність за які передбачена КУпАП вчинив її неповнолітній син ОСОБА_3 , що і стало підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Проникнення на територію земельної ділянки та користування викраденим майном, тобто дії, які інкримінуються ОСОБА_3 не підпадають під жодну статтю КУпАП. Проте, які саме визначенні статтями КУпАП правопорушення вчинив ОСОБА_3 як неповнолітній у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що свідчить про невідповідність змісту інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення за ч. 3 ст. 184 КУпАП.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Отже, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

За встановлених обставин справи, суддя приходить до висновку що провина інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є недоведеною, а зібрані на підтвердження її винуватості докази є сумнівними.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на встановлені обставини справи, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, а тому, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Питання судових витрат суддя вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.

Оскільки у цьому випадку провадження у справі підлягає закриттю, відповідно судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 24, 40-1, 184, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у її діях події і складу зазначеного адміністративного правопорушення, закрити провадження у справі.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області.

Суддя Н.П.Слободян