КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/3074/23 Головуючий у 1 інстанції: Буцмак Ю.Є. Провадження № 33/824/3069/2023 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року Суддя Київського апеляційного суду Шебуєва В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Сови Віталія Анатолійовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Білоцерківського міськрайнного суду Київської області від 02 травня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Постановою Білоцерківського міськрайнного суду Київської області від 02 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 40800,00 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Посилається на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне дослідження обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що до протоколу про адміністративне правопорушення не додані докази, що протягом року ОСОБА_1 вчиняв правопорушення, передбачене частинами 2-4 ст. 126 КУпАП. Наявна у матеріалах справи постанова серії ЕАР № 5527654 на думку апелянта не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки не підписана працівником поліції. Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, оскільки є військовослужбовцем і 11 березня 2023 року не маючи посвідчення водія керував транспортним засобом, у зв`язку з необхідністю терміново прибути до військової частини для виконання завдань, спрямованих на усунення небезпеки.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування такої постанови суду першої інстанції.

Відповідно до наданого суду першої інстанції протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 066145 від 11 березня 2023 року , ОСОБА_1 11 березня 2023 року о 14 год 52 хв. здійснював рух на т.з. ВАЗ 21074 д.н.з. НОМЕР_1 в м.Біла Церква, вул. Київська, 96, не маючи права керування транспортними засобами. Правопорушення вчинено повторно протягом року, оскільки25червня 2022 року постановою серії ЕАР № 5527654 ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, чим порушив вимоги п. 2.1.А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучені письмові пояснення ОСОБА_1 від 11 березня 2023 року, письмове зобов`язання ОСОБА_1 від 11 березня 2023 року, копія постанови від 11 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення п. 12.4 ПДР, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5527654 від 25 червня 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, рапорт поліцейського від 11 березня 2023 року та диск з відеозаписом події.

У наданих на місці події письмових поясненнях від 11 березня 2023 року ОСОБА_1 зазначив, що він 11 березня 2023 року керував т.з. ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 та був зупинений працівниками патрульної поліції за адресою м. Біла Церква, вул. Київська, 96. Під час перевірки документів поліція виявила відсутність у нього посвідчення водія. Дійсно, посвідчення водія у нього на не має, але він проходить навчання у автошколі «Автогід» м. Біла Церква для отримання посвідчення водія. 11.03.2023 року він був вимушений керувати транспортним засобом, оскільки є військовослужбовцем, проходить військову службу у м. Васильків та отримав терміновий наказ з`явитись на службу по тривозі.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5527654 від 25 червня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 протягом року правопорушення вчинив повторно, даною постановою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Посилання захисника ОСОБА_1, що до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено доказів вчинення ОСОБА_1 передбаченого ч.2-4 ст. 126 КУпАП правопорушення протягом року, спростовуються матеріалами справи.

Апеляційний суд враховує, що захисник ОСОБА_1 не надав доказів на спростування факту притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП 25 червня 2022 року. Посилання на вказану постанову містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 066145 від 11 березня 2023 року. Підписуючи протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не навів заперечень щодо її змісту.

Доводи апелянта , що ОСОБА_1 є військовослужбовцем і 11 березня 2023 року керував транспортним засобом, не маючи посвідчення водія, у зв`язку з необхідністю терміново прибути до військової частини для виконання завдань, спрямованих на усунення небезпеки, яка загрожувала державному порядку, не підтверджені належними та допустимими доказами.

До матеріалів справи захисник ОСОБА_1 долучив копію довідки ВЧ НОМЕР_2 від 14 вересня 2022 року №185, в якій зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 02 серпня 2022 року. Проте довідка не доводить, що 11 березня 2023 року ОСОБА_1 терміново був вимушений на автомобілі їхати до військової частини за наказом свого командира. Також суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 не міг дістатися військової частини, не використовуючи автомобіль особисто.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга захисника Сови В.А., який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення, а постанова Білоцерківського міськрайнного суду Київської області від 02 травня 2023 року без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Залишити апеляційну скаргу захисника Сови Віталія Анатолійовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайнного суду Київської області від 02 травня 2023 року без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Шебуєва В.А.