ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 рокусмт ПетровеСправа № 941/540/23
Провадження № 3/941/278/23

Суддя Петрівського районного суду Кіровоградської області Шаєнко Ю. В., розглянувши матеріали, які надійшли від Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Богданівка Петрівського району Кіровоградської області, мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , не працюючого,

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Петрівського районного суду Кіровоградської області надійшли матеріали від Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, мотивуючи тим, що 30 квітня 2023 року о 23 годині 20 хвилин в смт.Петрове Олександрійського району Кіровоградської області по вулиці Святкова, 10 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Сітроен С3, державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою алкотесту «Драгер 6810».

В судове засідання водій ОСОБА_1 не з`явився, письмовою заявою просив справу слухати без його участі, надав суду письмове клопотання про закриття провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності зач.1 ст.130 КУпАП, суду пояснив, що за змістом ч.ч.1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Наявними у справі доказами не підтверджено наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Враховуючи вищевикладене просив провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу в його діях вказаного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, матеріали відеозапису, що був доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, письмове клопотання ОСОБА_1 , оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази по справі, вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

З доданого до матеріалів справи DVD-диску вбачається, що він містить п`ять відео файлів: X700000__0005, X700000__0006, NO1543-000142F, NO1843-000143F та NO2143-000144F. На 43-45 секунді відеозапису NO1543-000142F, вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 перетинає перехрестя вулиць Святкова-Центральна в смт.Петрове, після цього відразу на 48 секунді розпочинає рух автомобіль патрульної поліції, проїхавши декілька десятків метрів, було подано сигнал зупинки, де ОСОБА_1 відразу зупинився. Після зупинки автомобіля підійшов працівник поліції та представився "патрульна поліція старший сержант поліції Яковенчук", після чого запитав, чому той рухається після комендантської години, після чого запропонував вийти з автомобіля. Однак, відповідно до ч.3 ст.35 ЗУ "Про національну поліцію", поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті, а враховуючи те, що поліцейський не вказав конкретну причину зупинки транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, то зупинення транспортного засобу ОСОБА_1 було безпідставним.

Крім цього, керування транспортними засобами під час дії комендантської години не є підставою зупинки поліцією оскільки такий перелік причин зупинки не був доповнений ст.35 "Про національну поліцію", а також відсутнє таке адміністративне правопорушення та відповідно адміністративне стягнення за керування транспортним засобом після комендантської години. Також патрульний поліцейський не повідомив, чи уповноважений він на зупинку та перевірку транспортних засобів під час дії комендантської години, оскільки відповідно до п.16 постанови КМУ №573 від 08.07.2020 року "Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану", патрулям на території, де запроваджено комендантську годину та встановлено спеціальний режим світломаскування, в установленому законодавством порядку надано право:

1) затримувати і доставляти в органи або підрозділи Національної поліції осіб, які вчинили або вчиняють правопорушення;

2) перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, або паспортні документи іноземця, особи без громадянства, документи, що підтверджують законність перебування на території України, та перепустки або свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю або посвідчення адвоката України та скановану копію доручення регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги для надання безоплатної вторинної правової допомоги, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи; за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться;

3) вилучати в осіб предмети, які є знаряддям, засобом або предметом правопорушення, і передавати їх органам або підрозділам Національної поліції;

4) тимчасово обмежувати або забороняти на вулицях та дорогах, окремих ділянках місцевості та в інших громадських місцях перебування або пересування осіб, рух транспортних засобів, зокрема транспортних засобів іноземних, консульських установ чи представництв міжнародних організацій; виводити осіб з окремих ділянок місцевості та об`єктів, евакуйовувати транспортні засоби;

5) входити (проникати) на територію та у приміщення підприємств, установ і організацій, у житлові та інші приміщення, на земельні ділянки, що належать особам, під час припинення кримінального правопорушення та в разі переслідування осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, якщо зволікання може створити реальну загрозу життю чи здоров`ю осіб;

6) використовувати із службовою метою засоби зв`язку і транспортні засоби, що належать особам (за їх згодою), підприємствам, установам і організаціям, за винятком транспортних засобів іноземних консульських установ чи представництв міжнародних організацій, для запобігання вчиненню кримінального правопорушення, переслідування та затримання осіб, що підозрюються у вчиненні злочину, або для доставки до лікувальних закладів осіб, які потребують медичної допомоги, проїзду до місця злочину;

7) застосовувати відповідно до законодавства заходи фізичного впливу, зброю і спеціальні засоби.

Відповідно до підпукту 3 пукту 3 вищевказаної постанови, патруль - спільний рухомий наряд, до складу якого входять поліцейські Національної поліції та військовослужбовці Збройних Сил і можуть залучатися військовослужбовці Національної гвардії та Держприкордонслужби, що виконує покладені на нього обов`язки на маршруті патрулювання, визначеному комендантом на території, де запроваджено комендантську годину.

Тобто з вищевикладеного вбачається, що патрульні поліцейські не є в розумінні вищевказаної постанови КМУ патрулем, а отже в них відсутні і підстави для зупинки транспортних засобів під час комендантської години, якщо вони не перебувають на маршруті патрулювання у складі спеціального патруля.

За увесь час спілкування та складання протоколу про адміністративне правопорушення, патрульні поліцейські так і не повідомили ОСОБА_1 в чому була причина зупинки транспортного засобу, лише о 23 годині 59 хвилин, на 8 хвилині 00 секунд відеозапису X700000__0006, патрульний поліцейський зачитав постанову про вчинення адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом в темну пору доби з неосвітленими номерним знаком позаду, чим правопорушник порушив п.30.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.121 КУпАП. Слід наголосити, що вказаним п.30.1 Правил дорожнього руху України, відсутнє таке порушення правил, оскільки вищевказаний пункт звучить, як "30.1. Власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів". Також, вказане правопорушення спростовується відеозаписом NO1543-000142F, де ОСОБА_1 на 43-45 секунді проїжджає перехрестя, і відповідно вбачається, що номерний знак освітлюється, крім цього, він не є забрудненим, а отже зазначення такого правопорушення патрульним поліцейським було лиш формальною підставою для безпідставної зупинки транспортного засобу.

Виходячи з вищевказаного, вбачається, що безпідставна зупинка водія поліцією не є законною, тому всі подальші вимоги поліції до водія, зокрема й проходження огляду на стан сп`яніння, водій виконувати не зобов`язаний. Такого висновку дійшов Чернівецький апеляційний суд у рішенні від 13 жовтня 2022 року по справі №718/1824/22.

Як встановлено матеріалами справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм таких положень Правил дорожнього руху, які б відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього. Отже, на думку апеляційного суду, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Такі висновки апеляційного суду узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17.

Отже, на підставі вищевикладеного, можна дійти висновку, що зупинка транспортного засобу ОСОБА_1 є безпідставною та такою, що не породжує за собою негативних наслідків.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Суть адміністративного правопорушення, зазначена в протоколі, повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол, а до протоколу повинні бути додані докази вчиненого правопорушення. При цьому, суть адміністративного правопорушення має бути конкретною за змістом, викладеною з урахуванням суб`єктивних та об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого в даному випадку ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.7 розділу ІІ Інструкції №1376 не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено. А з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №157274 від 30.04.2023 року, вбачається що мається виправлення в графі суть порушення, що "30.04.2023 року , закреслено цифру потім йде 3 год. 20 хв....", що у відповідності до вище вказаної Інструкції є недопустимим.

У відтвореному відеофайлі X700000__0005, на 2 хвилині 29 секунд водій ОСОБА_1 заперечує вживання алкогольних напоїв, на 3 хвилині 30 секунд йому пропонують обрати мундштук-трубочку для продуття алкотестера, однак, правопорушник в клопотанні вказує на те, що враховуючи темну пору доби не міг розгледіти чи була герметична упаковка та чи вона могла піддаватися сторонньому впливу. Він, розуміючи, що не перебуває в алкогольному сп`янінні, дав згоду на продуття алкотестера запропонованим патрульними поліцейськими, однак, після продуття він був здивований тим, що алкотестер показав позитивний результат 0,81 проміле. ОСОБА_1 вказує на те, що його слова, про те, що він випив пляшку пива не відповідають дійсності, оскільки він злякався такого результату та думав так залагодити ситуацію, оскільки не міг зрозуміти, як міг бути такий результат. ОСОБА_1 зазначає, що оскільки процес проходження на стан сп`яніння проходив в темну пору доби, він не міг розгледіти герметичність упаковки мундштука-трубочки, так само, як і процесу встановлення її в алкотестер, тому враховуючи вищевказане, він допускає, що упаковка з-під мундштук-трубочки могла піддаватись зовнішньому впливу та в неї могли потрапити пари алкоголю.

Вбачається, що після продуття алкотестера, працівником поліції ОСОБА_1 не було роз`яснено порядок згоди чи незгоди з результатом, чим порушено п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Сам правопорушник зазначає, що був шокований результатом огляду на стан сп`яніння, по суті не знав як себе вести, оскільки дана ситуація в нього була вперше, а тому визнав свою вину, хоча насправді алкогольні напої не вживав.

Вищевказане узгоджується з постановою Верховного Суду України від 08.07.2020 року у справі №177/525/17, де зазначено, що сам факт визнання особою вини у порушенні, не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Крім цього, відповідно до ч.7 ст.266 КУпАП, у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом можливість керування цим транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом. Слід зазначити, що ні матеріали справи, ні відеозаписи не містять відомостей, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом, а навпаки, після складання всіх матеріалів справи, він поїхав далі, а отже результати огляду на стан сп`яніння піддаються сумніву.

Долучене до матеріалів справи пояснення ОСОБА_1 є також недопустимим доказом з огляду на те, що у верхній частині пояснення зазначено, що "Поліцейський... (нерозбірно написано)напевно, ОСОБА_2 опитав ОСОБА_1 ", при цьому відсутні відомості, чому пояснення відібрано поліцейським, який відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи не є процесуальною особою у даній справі, так як складання протоколу та проведення огляду на стан сп`яніння здійснювалося поліцейським Яковенчуком О.В, а інші докази участі у справі поліцейського Бурлак Ю. відсутні. Крім зазначеного, ОСОБА_1 вказує на те, що пояснення не писалося ним власноручно чи з його слів, він особисто його не писав, а підписав його на вимогу поліцейського під моральним тиском ситуації в темну пору доби, не читаючи його.

Крім цього, як вже зазначалось, до матеріалів справи долучено DVD-диск, який містить п`ять відео файлів: X700000__0005, X700000__0006, NO1543-000142F, NO1843-000143F та NO2143-000144F. Що стосується відеофайлів X700000__0005 та X700000__0006 то вони здійснені на портативний реєстратор (бодікамеру), що стосується відеозаписів NO1543-000142F, NO1843-000143F та NO2143-000144F, то вони здійснені автомобільним відеореєстратором марки Xiaomi 70mai, однак вказані відеозаписи не можуть бути прийняті як докази, оскільки є неналежними та недопустимим, зважаючи на наступне.

Порядок використання технічного засобу відеозапису деталізовано «Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису", затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року №1026), відповідно до п.2 розділу І якої, застосування працівниками поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення; охорони громадської безпеки та власності; забезпечення безпеки осіб; забезпечення публічної безпеки і порядку. Ця Інструкція містить чіткий перелік пристроїв, з допомогою яких працівникам поліції надано право проводити відеофіксацію. Зокрема дозволено застосовувати портативні відеореєстратори на форменому одязі поліцейського, встановлені відеореєстратори на службових транспортних засобах, стаціонарні відеокамери в цілодобовому режимі, а також системи відеозапису на безпілотних літальних апаратах. Основною ознакою та особливістю є те, що всі ці прилади повинні бути службовими. Такі прилади та карти пам`яті мають перебувати на обліку в органах МВС, повинні зберігатись в органах МВС та мати інвентарні номери. Вони повинні видаватись і повертатись суто під розписку у спеціальному журналі. Передбачено облік у спеціальних журналах навіть самих відеозаписів та заборонене будь-яке несанкціоноване їх поширення (пункти 2, 3 Розділу II Інструкції).

Як вбачається, з доданих до матеріалів справи копії Журналу обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації СПД №1(смт.Петрове) Олександрійського РВП ГУНП, поліцейському ОСОБА_3 видавався портативний реєстратор (бодікамера) з інвентарним номером обладнання №12, яким відповідно вищевказаним поліцейським проводилась відеофіксація.

Стосовно доданих до матеріалів справи відеозаписів з автомобільного реєстратора марки Xiaomi 70mai, то слід зазначити що даний доказ не може бути належним та допустимим, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що такий відеореєстратор видавався працівникам поліції на чергування, а також, чи він перебуває на обліку та чи має свій інвентарний номер.

З урахуванням вищевказаного, слід зробити висновок, що працівники поліції не можуть використовувати будь-який пристрій, який відповідає вказаному переліку Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», і вести на нього відеофіксацію, а лише той, який перебуває на обліку в органах МВС та має свій інвентарний номер, в іншому випадку його можна кваліфікувати як власний приватний засіб відеофіксації, такий як "мобільний телефон" чи "смартфон".

Сьомий апеляційний адміністративний суд у справі №679/625/21 від 21.07.2021 року дійшов висновку, що Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18 грудня 2018 року, містить чіткий перелік пристроїв, з допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію, та не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію власними мобільними пристроями.

Таким чином, надані поліцейським із власного мобільного телефону відеозаписи не можуть бути належними доказами у справі. При цьому поліцейський не був позбавлений можливості зафіксувати правопорушення за допомогою нагрудної камери, однак такою можливістю не скористався.

Окремо необхідно наголосити, що Верховний Суд України у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 року, заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 року, заява №3 6673/04).

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини. У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з урахуванням первісного визначення принципу поза розумним сумнівому справі Авшар проти Туреччини) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином, висновок особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення є необгрунтованим належним чином та суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого, такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.

Вважаю, що доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є об`єктивними, а тому відповідно до вищевикладеного в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що відповідно до ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження в справі.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

В притягненні до адміністративної відповідальності водія ОСОБА_1 відмовити, а провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення - закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя (підпис) Ю. В. Шаєнко

Згідно з оригіналом

Виготовлено шляхом роздруківки копії постанови, збереженої в електронному вигляді в

автоматизованій системі документообігу суду.

Постанова не набрала законної сили.

Помічник судді Петрівського районного суду

Кіровоградської області В.В. Платонова

Дата засвідчення копії 25 липня 2023 року.