БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/818/23
Провадження № 3/730/499/2023
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2023 р. м. Борзна

Суддя Борзнянського районного суду Чернігівської області Ріхтер В.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від ВП № 1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , яка народилася в с. Монастирщина, російська федерація, громадянки України, не працюючої, проживаючої на території України без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст.178 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, «20.07.2023 року близько 12-00 год. ОСОБА_1 перебувала в громадському місці в с. Прохори по вул. Партизанській в стані алкогольного сп`яніння: мала хитку ходу, нерозбірливу мову, неохайний вигляд та різкий запах алкоголю з порожнини рота, чим ображала людську гідність та громадську мораль».

Оскільки дії ОСОБА_1 носять ознаки правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.178 КУпАП, справу направлено для розгляду до суду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість не визнала, категорично заперечивши викладене у протоколі. Пояснила, що дійсно 20.07.2023 року до неї в гості приїхала її сестра, вони вжили алкогольні напої вино, після чого їй стало погано та вона заснула. Прокинулася від того, що в її будинку були сторонні люди, працівники поліції, які склали щодо неї протокол. Заперечує факт порушення громадської моралі та людської гідності, оскільки перебувала виключно у себе вдома, жодних скарг на неї не було та немає.

Вважає, що працівники поліції зловживають своїм правом на складання протоколів щодо неї, оскільки вона не вміє читати та писати, є беззахисною, оскільки в неї немає чоловіка, а працівники поліції на неї тиснуть та насміхаються з неї.

Що стосується інших постанов за ст. 178 КУпАП, то зазначила, що дійсно одну таку підписувала на прохання працівників поліції, оскільки їх боялася, зміст постанови їй не відомий, оскільки таку їй не оголошували, а самостійно прочитати вона її не могла. Іншу постанову взагалі не бачила, про її існування вона дізналася лише у суді, факт, викладений у постанові, не підтверджує.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а ст. 245 цього Кодексу передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до п. 4.2 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, щодо часу, місця, способу настання обставин, вказаних у протоколах про адміністративні правопорушення, та безпосередньо його ролі в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов таких висновків.

Статтею 178 КпАП визначено адміністративну відповідальність за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.

Тобто, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Громадський порядок слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі в публічних (громадських, людних) місцях, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні, але здебільшого, ці дії позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки (див. з цього питання постанову ВСУ від 04.10.2012 у справі № 5-7к12).

Що стосується характеристики поняття «громадська мораль» ужите у вказаній статті наведеного Кодексу, то судом зауважується, що за визначенням, наведеним у ст.1 Закону України «Про захист суспільної моралі», суспільна мораль - система етичних норм, правил поведінки, що склалися у суспільстві на основі традиційних духовних і культурних цінностей, уявлень про добро, честь, гідність, громадський обов`язок, совість, справедливість.

В постанові від 29 жовтня 2021 року в справі № 480/85/19 Верховний Суд в т.ч. зауважив, що поняття суспільної моралі є оціночним і у кожному випадку порушення (не порушення) суспільної моралі має оцінюватися, виходячи з фактичних обставин. Також варто враховувати, що протягом останніх десятиліть у суспільстві змінювалися традиції, культурні цінності, які формують суспільну мораль.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у появі в громадських місцях у п`яному вигляді.

Громадське місце - це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Об`єктивна сторона діяння у формі «появи в громадських місцях у нетверезому стані», що ображає людську гідність і громадську мораль, під якою необхідно розуміти: поведінку особи у стані сп`яніння, яка явно порушує загальновизнані норми (непристойні висловлювання або жести, грубі вигуки, нав`язливе ставлення до громадян тощо); коли порушник має непристойний зовнішній вигляд, що викликає відразу (брудний, мокрий, розстебнутий одяг тощо); через сп`яніння особа повністю чи значною мірою втратила орієнтування (безцільно стоїть чи безцільно пересувається з місця на місце, у неї порушена координація рухів, звідси - нестійкість, хитка хода); п`яний повністю безпорадний (у непритомному стані).

З рапорту, що долучений до протоколу, убачається, що 20.07.2023 року надійшло повідомлення зі служби 102, що за адресою: АДРЕСА_1 , начальник служби у справах дітей Комарівської ОТГ повідомила, що при відвідуванні сім`ї виявили дитину віком до 1 року без нагляду. Мати ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння, просять направити наряд поліції.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що дійсно, на прохання начальника ССД, з метою перевірки умов життя дитини, 20.07.2023 року вона з ще одним свідком, зайшли до будинку, що розташований у АДРЕСА_1 , де мешкає з дитиною ОСОБА_1 . Спочатку вони стукали у двері та вікна, бо хата була закрита, їх не пускали. У подальшому, коли вони потрапили до будинку, вони побачили, що сама ОСОБА_1 та її сестра сплять, перебувають у стані сп`яніння. ОСОБА_1 була майже без свідомості, оскільки не реагувала на присутніх. Поруч була дитина. Було прийнято рішення викликати працівників поліції, які склали щодо ОСОБА_1 протокол.

На додаткові запитання суду свідок пояснив, що дійсно, усі події відбувалися у будинку, за місцем мешкання ОСОБА_1 .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона працює фельдшером. 20.07.2023 року її було запрошено до будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_1 . Там вона побачила, ОСОБА_1 , яка спала. Поруч був її малий - ОСОБА_4 . Як лікар, може сказати, що малий був повністю здоровий, але брудний. Загалом, характеризує ОСОБА_1 як добру, нормальну мати, яка доглядає за дитиною, оскільки остання завжди бере ліки, коли дитина хворіє, у дитини зроблені усі вакцини. Як у лікаря, у свідка до ОСОБА_1 питань немає. Підкреслила суду, що ОСОБА_1 вона знає досить довгий термін, однак таке бачила вперше, щоб остання була у такому стані у стані сп`яніння.

На додаткові запитання суду свідок пояснив, що дійсно, усі події відбувалися у будинку, за місцем мешкання ОСОБА_1 .

При цьому, суд звертає увагу, що свідки, кожен окремо, не зазначили взагалі про те, щоб ОСОБА_1 , навіть перебуваючи у себе вдома, хоч якось порушувала порядок, чи вживала ненормативну лексику чи заважала присутнім. Навпаки, свідки пояснили, що ОСОБА_1 спала та її ледь розбудили.

Таким чином, викладене у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідає матеріалам справи. Фабула, викладена у протоколі, не розкриває об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 178 КУпАП, є неконкретною: у протоколі взагалі не зазначено місце вчинення правопорушення (зазначено лише у громадському місці в с. Прохори), хоча свідки пояснили суду, що все відбувалося в будинку, де мешкає ОСОБА_1 .

Також, до протоколу не долучено взагалі жодного доказу, в частині образи ОСОБА_1 людської гідності та громадської моралі у матеріалах справи відсутні будь-які пояснення будь-кого з приводу таких порушень. Також, до поліції відсутні звернення громадян з приводу таких порушень.

Самі по собі наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, не можуть бути достатньою підставою для висновку про вчинення правопорушення.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, обставини, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, суб`єктом, який його склав, повинні підтверджуватись іншими зібраними цим суб`єктом доказами.

Таким чином, суд не визнає протокол про адміністративне правопорушення як доказ у цій справі, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, без підтвердження його іншими доказами у справі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, слід відмітити, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді, і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності.

У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

У такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вони не є самостійними беззаперечними доказами, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви у суду.

За таких обставин, аналізуючи зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 178 КУпАП, а тому суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно п. 1) ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин, визначених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Також, за результатами розгляду справи, суд вважає звернути увагу на таке.

Як пояснила у судовому засіданні ОСОБА_1 , вона вважає, що дії працівників поліції щодо складання відносно неї протоколів та постанов є незаконними, а викладене у постановах не відповідає дійсності. У ОСОБА_1 , за її словами, немає освіти, вона не може читати та писати, зміст постанов їй не відомий. Як оскаржити такі постанови, їй незрозуміло та ніхто їй цього не пояснював. Як себе захистити від таких дій поліції, вона не знає, що робити, не знає.

З урахуванням зазначеного у судовому засіданні свідком ОСОБА_3 , яка пояснила, що працює фельдшером, досить тривалий час вона наглядає за дитиною та ОСОБА_1 та жодного разу не бачила ОСОБА_1 у стані сп`яніння, викладене у постановах, що долучені до справи викликає обґрунтований сумнів. Однак, такі постанови не є предметом розгляду суду (судом не оцінюються факти, викладені у постановах) у даній справі. Проте, з метою захисту прав особи, суд вважає за необхідне направити копію даної постанови до Чернігівського місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги для організації правової допомоги ОСОБА_1 , як малозабезпеченої особи.

Одночасно про вказану ситуацію, вважаю за необхідне повідомити Ніжинську окружну прокуратуру та Ніжинський РВП ГУНП в Чернігівській області для відому.

Також, як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_1 , на сьогоднішній день, ані вона, ані її дитина не зареєстровані на території України. Це сталося тому, що вона придбала будинок у селі Комарівка, однак такий будинок виявився без адреси, а тому вона не змогла реалізувати свої права на декларування місця проживання. Додатково пояснила, що будинок придбала за гроші, це відбувалося у сільській раді, аби були свідки, оформили придбання будинку розписками, однак, після того, як виявилося, що будинок не має адреси, їй ніхто не допомагає, гроші не повертають, сільрада не реагує. Тому зараз вона шукає на придбання новий будинок, аби мати змогу зареєструвати себе та свою дитину, а поки тимчасово проживає у с. Прохори.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року № 265 затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування). Цей Порядок визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів. Пункт 5 Порядку передбачає, що громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його.

Суддя зауважує, що декларування місця реєстрації, в тому числі дитини, необхідне також для захисту та реалізації її прав, як-то, медичний супровід та інше, а тому, враховуючи відсутність допомоги з боку сільської ради, а також державних органів, у реалізації такого права ОСОБА_1 , вважаю за необхідне направити копію цієї постанови до Комарівської сільської ради для з`ясування ситуації, надання допомоги ОСОБА_1 у реалізації нею права на декларування місця реєстрації нею та її дитиною.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 27, 34, 35, 178, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 178 КУпАП щодо ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови направити: до Чернігівського місцевого центру з надання безоплатної правової вторинної правової допомоги (14005, м. Чернігів, пр-кт. Миру, буд. 49а, офіс 709, 14007) та Комарівської сільської ради для виконання; до Ніжинської окружної прокуратури, Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області, ОСОБА_1 - для відому.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Ріхтер В.В.