КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №379/547/23
Провадження № 33/824/3063/2023 Категорія: ч. 1 ст. 130
Головуючий в суді першої інстанції: Музиченко О.О.
Головуючий в апеляційній інстанції: Матвієнко Ю.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2023 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Таращанського районного суду Київської області від 16 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Таращанського районного суду Київської області від 16 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 14.04.2023 року о 18 год. 25 хв. в м. Тараща по вул. Білоцерківська керував транспортним засобом ВАЗ 21011, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху. За вказаним фактом працівником поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення від 14.04.2023 року серії ААБ № 230681 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, у якій посилався на те, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з'ясування судом усіх фактичних обставин справи та ненадання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. При цьому суд підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що відеозапис виконаний з порушенням п. 5 Розділу ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом МВС України 18 грудня 2018 року № 1026, в частині невідповідності часу проведення зйомки часу, що зазначений в протоколі та направленні. Тому, за таких обставин, відеозапис має бути визнаний судом як недопустимий доказ, оскільки вчинений з порушенням Інструкції.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі також посилається на те, що мала місце провокація вчинення адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 після розмови з поліцейським був впевнений, що відмовитись від огляду - це його право, а не обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР України.

Також апелянт у скарзі посилається на те, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що міститься в матеріалах справи, є недопустимим доказом, оскільки на місці вказане направлення не складалось та ОСОБА_1 не надавалось.

Крім того, в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан сп`яніння, який, як вбачається з відеозапису, працівником поліції не складався.

Також в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що в матеріалах справи не містяться докази того, що ОСОБА_1 порушив ПДР України до моменту його зупинки, а підстави зупинки були надуманими.

Вищенаведене у своїй сукупності, на думку апелянта, є підставою для висновку про те, що його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Так, зібраними у справі доказами є: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 230681 від 14.04.2023 року (а.с.1); направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.04.2023 року (а.с.2); копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 338118 від 14.04.2023 року (а.с.3); розписка ОСОБА_2 про відсторонення від керування автомобілем (а.с.4); диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с.7).

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність особи настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так само за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову осіб, які керують транспортними засобами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, диспозицією ч. 1 статті 130 КУпАП охоплюються одразу три склади адміністративного правопорушення: по-перше, керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє, відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Кожен склад складає окреме правопорушення.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, абз. 2 п. 27 роз`яснено, що якщо водій ухиляється від огляду, це є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку із виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у Таращанській міській лікарні, на що отримує відмову ОСОБА_1 , після чого інспектор зазначає, що на ОСОБА_1 буде складено протокол за відмову від проходження огляду.

Таким чином, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, винуватість особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, повністю доведена у розумінні ст. 251 КУпАП належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 230681 від 14.04.2023 року, складеним та підписаним уповноваженою на це особою та самим ОСОБА_1 ; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; диском з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, при перегляді якого підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; розпискою про відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. У графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 зазначив «від дачі пояснення відмовляюся».

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення координації рухів, виявлені працівниками поліції 14.04.2023 року у ОСОБА_1 в розумінні п.п. 2, 3 п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 , який реалізував своє право володіти і керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , який 14 квітня 2023 року у м. Тараща Київської області, по вул. Білоцерківська керував транспортним засобомз ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на вимогу працівника поліції відмовився.

За таких обставин суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було вручено направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, і на місці вказане направлення не складалось, не спростовують доведеності факту відмови ОСОБА_1 від запропонованого йому огляду на стан алкогольного сп`яніння, що становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 порушив ПДР України, а підстави зупинки були надуманими, спростовуються наявним у справі відеозаписом, на якому зафіксовано, що після зупинки автомобіля працівник поліції повідомила ОСОБА_1 причини зупинки, вказавши, що на автомобілі відсутнє ліве дзеркало заднього виду. Також, доказом того, що ОСОБА_1 порушив ПДР України є постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 338118 від 14.04.2023 року, де зазначено, що ОСОБА_1 порушив п.п. 31.4.5 г ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1. ст. 121 КУпАП.

Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що відеозапис виконаний з порушенням п.5 Розділу ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису» в частині невідповідності часу проведення зйомки та часу, що зазначений в протоколі, оскільки розбіжності в часі не спростовують події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вчиненні якого ОСОБА_1 визнано винним. Крім того, ОСОБА_1 , підписуючи протокол, не був позбавлений можливості викласти в ньому свої зауваження чи заперечення щодо його складання та змісту, проте такої інформації протокол не містить. Крім того, під час розгляду справи Таращанським районним судом Київської області, сам ОСОБА_1 підтвердив те, що час і дата в протоколі відповідає фактичним обставинам події.

При цьому, суд першої інстанції прийшов до висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не лише на підставі одного відеозапису, а на підставі всіх зібраних у справі доказів, яким було надано повну та всебічну оцінку.

Не беруться до уваги і доводи скарги про те, що в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий огляд не проводився у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 проходити даний огляд як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я.

Відповідно до п. 4 розділу 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння складається поліцейським на місці зупинки за результатами проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів. У разі, якщо був проведений медичний огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, лікар складає акт медичного огляду, на підставі якого складається висновок щодо результатів огляду. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці, так і у медичному закладі, що складає самостійний склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, наслідком чого є складання протоколу за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, і складання акту огляду на стан сп`яніння у даному випадку не передбачено.

Необгрунтованими є і доводи скарги з приводу того, що мала місце провокація вчинення адміністративного правопорушення з боку поліцейських, а саме відмови від проходження огляду, виходячи з наступного.

З відеозапису із нагрудної відеокамери працівника патрульної поліції чітко вбачається, що 14 квітня 2023 року було зупинено автомобіль марки «ВАЗ 21011», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 . Працівник поліції попросила надати документи для перевірки та зазначила, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння і запропонувала пройти огляд на стан сп`яніння, на що спочатку ОСОБА_1 погодився, а згодом після уточнюючого запитання та телефонної розмови, водій категорично відмовився пройти огляд як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я. Інспектор поліції чітко роз`яснила наслідки відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, на що останній зазначив: «я знаю». На відеозаписі не зафіксовано жодного тиску на водія з боку поліцейських чи схиляння ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду.

Оцінюючи сукупність наявних у справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження апелянта про відсутність в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст.279, 280 КУпАП допущено не було, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були б підставами для її скасування та закриття провадження у справі, як про те ставилось питання в апеляційній скарзі, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Таращанського районного суду Київської області від 16 травня 2023 року є законною та обґрунтованою, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Таращанського районного суду Київської області від 16 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Ю.О. Матвієнко