Справа № 443/795/23 Головуючий у 1 інстанції: Равлінко Р.Г.
Провадження № 33/811/921/23 Доповідач: Урдюк Т.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю захисника Чорненького Я.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Чорненького Ярослава Богдановича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на постанову судді Жидачівського районного суду Львівської області від 15 червня 2023 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 , 02.05.2023 о 01 год. 00 хв. в м. Жидачів на вул. Січових Стрільців, 3, керував транспортним засобом марки Daimler-Benz 201, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка мова. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу з допомогою газоаналізатора Drager та в медичному закладі охорони здоров`я відмовився. Своїми діями порушив п. 2.5 ПДР, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із цим рішенням, адвокат Чорненький Я.Б. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Жидачівського районного суду Львівської області від 15 червня 2023 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що працівниками поліції порушено право на захист ОСОБА_1 , оскільки йому не було роз`яснено права скористатися допомогою адвоката та не було забезпечено захисника.

На переконання адвоката, протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом вини особи, а викладені у ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів.

Як зазначає апелянт, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Всупереч наведеному, лікар КНП «Ходорівська міська лікарня» ОСОБА_2 , яка 2 травня 2023 року проводила медичний огляд ОСОБА_1 , тематичного удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством не проходила.

Також захисник зазначає, що досліджений судом відеозапис не містить відомостей про те, що лікар ОСОБА_2 пропонувала ОСОБА_1 визначити стан алкогольного сп`яніння за допомогою проходження тестів на координацію рухів (поза Ромберга, пальце-носова проба); чи пройти огляд із застосуванням технічних засобів.

Покликається на відсутність у матеріалах справи доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, у таке не з`явився.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвокат Чорненький Я.Б. у судовому засіданні підтримав свої апеляційні вимоги та просив апеляційну скаргу задовольнити. Проти розгляду апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 не заперечив.

Заслухавши пояснення адвоката Чорненького Я.Б., перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею суду першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Поряд з цим, статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.

Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З протоколу серії ААД №016903 від 2 травня 2023 року (а.с. 5) та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 6) вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_1 , були: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови.

З огляду на наведені ознаки, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, наслідком чого стало висловлення поліцейським вимоги до ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

Наявним у матеріалах справи відеозаписом з камер спостереження патрульних підтверджується, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, такий погодився пройти огляд у закладі охорони здоров`я, однак після приїзду у КНП «Ходорівська міська лікарня» він відмовився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Таким чином, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , який отримав посвідчення водія та знає Правила дорожнього руху, порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Окрім цього, наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння додатково були роз`яснені ОСОБА_1 поліцейським.

Твердження апелянта про порушення права на захист ОСОБА_1 , оскільки йому не було роз`яснено право скористатись допомогою адвоката та не забезпечено захисника, є безпідставними, оскільки працівники поліції роз`яснили останньому його права, передбачені ст. 68 Конституції України та ст. 268 КУпАП. При цьому нормами чинного КУпАП не передбачено присутності захисника під час складення протоколу про адміністративне правопорушення. Водночас, ч. 1 ст. 271 КУпАП встановлено, що у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Як слідує з матеріалів справи, захист інтересів ОСОБА_1 у судах першої та апеляційної інстанції здійснювала адвокат Чорненький Я.Б., тим самим право останнього на захист було дотримано.

Не ґрунтуються на вимогах закону і доводи апелянта про недопустимість як доказу протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №016903 від 2 травня 2023 року, оскільки згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення.

Окрім зазначеного протоколу, всупереч тверджень апеляційної скарги, вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими у судовому засіданні: рапортом поліцейського СРПП ВП №1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області Лика І. від 2 травня 2023 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Ходорівська міська лікарня» від 2 травня 2023 року №40; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Ходорівська міська лікарня» від 2 травня 2023 року; відеозаписом з камер спостереження патрульних, які у своїй сукупності та логічному взаємозв`язку доводять вину ОСОБА_1 в інкримінованому адміністративному правопорушенні.

Згідно з п. 3 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року за № 1452/735 (далі Інструкція) огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Як вбачається з листа КНП «Ходорівська міська лікарня» Ходорівської міської ради Львівської області №350/01-02/-23 від 5 червня 2023 року, лікар-терапевт ОСОБА_2 , котра мала проводити огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 , відповідно до додатку №1 до наказу №30 від 2 січня 2023 року включена у список лікарів, яким надається право проведення медичного огляду водіїв для виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Таким чином той факт, що лікар ОСОБА_2 станом на 2 травня 2023 року не пройшла курсів тематичного удосконалення, не спростовує висновків того, що вона уповноважена проводити огляд на стан сп`яніння, оскільки має вищу медичну освіту.

Більше того, ОСОБА_1 вміняється відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не перебування у стані алкогольного сп`яніння, відтак проходження чи не проходження лікарем курсів з тематичного удосконалення жодним чином не впливає на факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР та на обсяг його вини.

При цьому п.п.12-13 розділу ІІІ Інструкції наділяють лікаря правом вибору виду біологічного середовища, яке освідуваній особі слід надати для дослідження, серед яких: слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, в окремих випадках кров. Наведеним спростовуються доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 на вимогу лікаря міг пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою тестів на координацію рухів.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом після складення протоколу, як на підставу скасування оскарженої постанови, апеляційний суд оцінює критично, адже вказаний факт жодним чином не впливає на обсяг вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

постанову судді Жидачівського районного суду Львівської області від 15 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката Чорненького Юрія Мирославовича в його інтересах - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк