Справа № 461/3288/23 Головуючий у 1 інстанції: Мироненко Л.Д.
Провадження № 33/811/952/23 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Мацієвської Анни Іванівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 1 червня 2023 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536,80 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 23 квітня 2023 року, о 07 год. 41 хв., у м. Львові на вул. Коперника, 42, керував транспортним засобом «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку проводився у медичному закладі у лікаря-нарколога. Висновком лікаря було підтверджено перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що розгляд справи було проведено 31 травня 2023 року, а не 1 червня 2023 року, що підтверджується матеріалами справи, а саме розпискою адвоката про дату судового засідання та пам`яткою про права та обов`язки.

Наголошує, що висновок місцевого суду, щодо наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є помилковим та не ґрунтується на об`єктивних даних.

Жодних даних, що підтверджують керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 в матеріалах справи немає, окрім того з рапорту працівника поліції вбачається, що вони під`їхали до припарованого автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_1 .

Наголошує, що він не керував даним транспортним засобом, а лише сидів у салоні на місці водія та чекав майстра, окрім того зазначає, що з ним були інші особи, серед яких був водій. Також, зазначає, що він повідомляв про це працівників поліції, окрім того у їх присутності він спілкувався по телефону з механіком.

Наголошує, що не заявляв клопотання про допит водія даного транспортного засобу, оскільки йому не було відомо його місце проживання на момент розгляду справи судом першої інстанції.

Працівниками поліції не було запропоновано надати письмові пояснення водію ОСОБА_1 , не залучено свідків.

Наголошує, що з показання приладу «Драгер» він не погоджується, оскільки на місці події в нього було виявлено показник 0,58 проміле, а в медичному закладі 0,61 проміле, хоча алкоголю він не вживав та нікуди не відлучався.

Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №284579 від 23 квітня 2023 року (а.с. 3), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі;

- інформацією з роздруківки приладу «Drager Alcotest 6820» (а.с. 1,2), відповідно до якої огляд було проведено о 7 год. 59 хв., 23 квітня 2023 року, результат огляду 0,58 проміле, з результатом водія ознайомлено;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 6), відповідно до якого у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук), проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» (результат 0,58 проміле);

- висновком, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000843 від 23 квітня 2023 року (а.с. 5), відповідно до якого у водія ОСОБА_1 діагностовано стан алкогольного сп`яніння;

- відомостями, що містяться у рапорті працівника поліції (а.с. 7), відповідно до якого, під час патрулювання, було виявлено припаркований автомобіль «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , під час опитування було встановлено, що саме ОСОБА_1 керував даним транспортним засобом, запропоновано водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, за допомогою приладу «Драгер», результат 0,58 проміле, направлено водія в медичний заклад, де було діагностовано лікарем стан алкогольного сп`яніння,

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено в судовому засіданні, де зафіксовано пояснення водія ОСОБА_1 , про те, що автомобіль поламався. Під час опитування водія працівник поліції зазначав, що з автомобіля чути запах алкоголю, у водія наявне почервоніння обличчя, запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, роз`яснено порядок проведення такого огляду, результат огляду 0,58 проміле, ОСОБА_1 зазначив, що вживав алкоголь напередодні ввечері, працівниками поліції запропоновано водієві пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, водій ОСОБА_1 виявив бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, у лікарні проведено клінічне обстеження та тестування на приладі «Драгер» (результат 0,61 проміле), лікарем діагностовано стан алкогольного сп`яніння. Окрім того, працівник поліції переглянув відеозапис з камер відеоспостереження на якому зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу, видно, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 . Також водієві було роз`яснено права та обов`язки, ознайомлено з протоколом про адміністративне правопорушення та відсторонено від керування транспортним засобом.

Аргументи сторони захисту, що судом першої інстанції всебічно не з`ясовано усіх обставин події, не знайшли свого підтвердження апеляційним судом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Як вбачається з постанови Галицького районного суд м. Львова від 1 червня 2023 року ( а.с. 24-26) місцевим судом дотримано зазначених вимог закону в повному обсязі.

Доводи сторони захисту, що матеріали справи не містять даних, які підтверджують, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, саме по собі керування транспортним засобом необхідно розуміти як технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, автомобіль «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 стояв на проїзджій частині дороги, окрім того на відео зафіксовано, як працівник поліції переглядав відео з камер відеоспостереження, на якому було зафіксовано рух транспортного засобу та ОСОБА_1 , який виконував функції водія даного автомобіля..

Твердження апелянта, що ОСОБА_1 повідомляв працівників поліції, що він не був водієм автомобіля «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Як вбачається з відеозапису, долученому до матеріалів справи, водій ОСОБА_1 повідомляв працівникам поліції, що у автомобіля несправний та йому не належить, погодився пройти огляд на стан сп`яніння та не заперечував, що саме він здійснював рух даним транспортним засобом до його поломки.

Аргументи апелянта, що йому не було надано можливості надати письмові пояснення, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі спрямовані на ухилення водія від адміністративної відповідальності, окрім того ОСОБА_3 надав свої пояснення в суді першої та апеляційної інстанції.

Що стосується показників приладу «Драгер», апеляційний суд зазначає, що діагноз лікаря, який вноситься до акта медичного огляду, і на підставі якого в подальшому лікарем видається висновок, встановлюється не тільки на підставі результатів газоаналізатора, а лікар звертає увагу на клінічну картину, тобто на те, як водій себе поводить і на наявність ознак алкогольного сп`яніння (серед яких також є запах алкоголь з порожнини рота, та інші), які вказують на можливий стан сп`яніння.

Клінічні дані в поєднанні із результатом газоаналізатора, дають можливість визначити, чи знаходиться людина в стані сп`яніння.

Як встановлено з відеозапису, з нагрудних камер працівників поліції, водій пройшов огляд на приладі «Драгер» на місці події та в медичному закладі, окрім того в медичному закладі було проведено клінічне обстеження, після чого лікарем було діагностовано стан алкогольного сп`яніння.

Покликання апелянта на те, що розгляд справи було проведено 31 травня 2023 року, а не 1 червня 2023 року, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки ОСОБА_1 та його адвокат були присутні в судовому засіданні, надали свої пояснення, окрім того матеріали справи не містять даних, що 31 травня 2023 року було прийнято та проголошено судове рішення, згідно даних ЄДРСР рішення постановлено 1 червня 2023 року.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Галицького районного суд м. Львова від 1 червня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.