№ 3/229/4564/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2023 р. м. Дружківка

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Грубник О.М., розглянувши матеріали, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Моївка, Чернівецького району Вінницької області, військовослужбовця, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно- господарської діяльності) від 09.10.2023 №3049 було призначено службове розслідування за фактом не прибуття до військової частини НОМЕР_2 з лікувального закладу військовослужбовця військової служби призваного за мобілізацією, який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_2 .

В ході проведення службового розслідування встановлено факт, що солдат ОСОБА_2 безпідставно відсутній на військовій службі з 21.11.2022 року по теперішній час, та факт недбалого ставлення до військової служби посадовою особою медичного пункту військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

Відповідно до частини 4 статті 2 Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ " Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим і та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами".

Відповідно до статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV" Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями".

Відповідно до статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця" додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів".

Відповідно до пункту 2.3 додатку 13 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) 16.05.2023 №3дск «Про затвердження функцій (завдань) та функцій обов`язків (посадових осіб) структурних підрозділів 122 окремого аеромобільного батальйону НОМЕР_3 окремої аеромобільної бригади медична (далі - Функціональні обов`язки) фельдшер медичного пункту зобов`язана в тому числі "виконувати завдання з внутрішнього контролю шляхом управління ризиками в процесах, які виконує в рамках функціональних обов`язків (посадових інструкцій) покладених на нього".

Відповідно до пункту 1 Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 01 листопад 2021 року (далі - Контракт) ОСОБА_1 зобов`язана в тому числі "свято і неухильно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів (начальників)".

Відповідно до статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV солдат зобов`язаний: " виконувати розпорядок дня військової частини: точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників)".

Відповідно до статті 83 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV начальник медичної служби полку зобов`язаний " вести облік і складати звітність у встановленому порядку, щомісяця проводити з підрозділами і підпорядкованим складом бригади звірку облікових даних, в установлені терміни проводити перевірку підрозділів відповідно до своїх обов 'язків із складанням відповідних актів".

Відповідно до статті 87-1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV " начальник медичної служби полку зобов`язаний: організовувати якісне проведення медичного огляду та обстеження особового складу, особисто брати участь в амбулаторному прийомі, оглядати хворих, що перебувають у медичному пункті і направляються до закладів охорони здоров`я; знати стан хворих, що залишаються в медичному пункті, і контролювати їх лікування; знати стан хворих, що перебувають в інших закладах охорони здоров`я, і періодично їх відвідувати".

Відповідно до статті 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV " Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку".

З пояснень отриманих в рамках інших службових розслідувань де була встановлена недбалість до військової служби посадових осіб медичного пункту, зокрема, ОСОБА_1 та матеріалів службового розслідування, які додані до протоколу серії НОМЕР_1 №289 вбачається, що спосіб та порядок в який посадові особи медичного пункту НОМЕР_1 на виконання вимог статті 87-1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, повинні були контролювати перебіг лікування військовослужбовців, в тому числі, солдата ОСОБА_2 , був встановлений усним наказом начальника медичної служби-начальником медичного пункту військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом медичної служби ОСОБА_3 , а саме: один раз в місяць зв`язуватися засобами телефонного зв`язку з військовослужбовцями, які перебувають на стаціонарному лікуванні, а у разі, якщо військовослужбовець не виходить на зв`язок, доповісти про це начальнику медичної служби, та до лікувальних закладів спрямовувати офіційні запити, якщо військово службовець убув у військову установу запит спрямовувався через систему електронного документообігу, якщо цивільний заклад охорони здоров`я то через Укрпошту. Після отримання відповіді на запит приймається відповідне рішення. У випадку відсутності даних про факт стаціонарного лікування хворого (пораненого) такий військовослужбовець подається рапортом як такий, що самовільно залишив частину (факт віддання такого наказу підтверджується поясненнями відібраними у капітана медичної служби ОСОБА_4 , молодшого сержанта ОСОБА_1 , молодшого сержанта ОСОБА_5 в рамках багатьох службового розслідування (пояснення додаються) (надалі усний наказ про порядок контролю).

Також відповідно до статті 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV " Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно".

Відповідно до абзацу 5 пункту 1.1 розділу 1 Настанови з медичного забезпечення Збройних Сил України на особовий період, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 11.02.2019 року №60 (надалі - Настанова з медичного забезпечення Збройних Сил України) " Настанова призначена для органів військового управління Збройних Сил України всіх рівнів, органів управління медичним забезпеченням Збройних Сил України, керівників військово-медичних закладів, начальників медичних служб усіх рівнів, начальників медичних підрозділів військових частини.

Також, відповідно до пункту 9.1 розділу 9 Настанови з медичного забезпечення Збройних Сил України " Під військово-медичним обліком та звітністю в особовий період слід розуміти розроблену на основі військово-медичної статистики, інформатики і кібернетики систему збору, обробки та аналізу інформації про санітарні втрати, здоров я військовослужбовців та стан медичного забезпечення військ.

Головним принципом військово-медичного обліку та звітності є оформлення документів за обв`язкою для дотримання спеціально розробленою формою, регламентованою відповідними директивами (наказами), та обов`язковим поданням їх у встановлені терміни до визначених посадових осіб (органів управління). Завданнями медичного обліку в особовий період є зокрема, облік руху, результатів та тривалості лікування поранених і хворих на етапах медичної евакуації. Обов`язковими вимогами до медичного обліку та звітності є їх достовірність, повнота, можливість порівняння та своєчасність подання". Більше того відповідно до пункту 9.3 Настанови з медичного забезпечення Збройних Сил України " Відповідно до завдань медичного обліку, основними одиницями медико-статистичного обліку на особовий період, які знаходять відображення в облікових та звітних медичних документах, є зокрема, пролікований (госпіталізований) поранений або хворий; визначений результат лікування пораненого (хворого); тривалість лікування пораненого (хворого); стан етапу медичної евакуації (медичного підрозділу або військово-медичного закладу)".

Тому, молодший сержант ОСОБА_1 проходячи військову службу за контрактом, перебуваючи на посаді фельдшера медичного пункту військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) в результаті недбалого ставлення до військової служби в період часу з 21.11.2022 року по 06.05.2023 року не виконала усний наказ про порядок контролю (жодного разу не зв`язалась з військовослужбовцем, який вибув на стаціонарне лікування та не вжила інших дій та заходів, які передбачені усний наказ про порядок контролю), не забезпечила своєчасне (надання інформації) внесення записів про зміни в облікових даних особового складу у відповідні облікові документи, які ведуться у штабі військової частини НОМЕР_1 відносно солдата ОСОБА_2 , що призвело до відсутності контролю за місцем перебування під час дії правового режиму «воєнний стан» солдата ОСОБА_2 (відсутній на військовій службі з 21.11.2022 року), що призвело до безпідставного нарахування та виплаті солдата ОСОБА_2 грошового забезпечення чим заподіяно матеріальну шкоду державі у розмірі 59947,57 (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сорок сім) грн. 57 копійок, що підтверджується матеріалами службового розслідування (додається).

Тому, молодший сержант ОСОБА_1 проходячи військову службу за контрактом, перебуваючи на посаді медичної сестри медичного пункту військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) в період часу з 21.11.2022 року по 06.05.2023 року виконуючи обов`язки фельдшера медичного пункту військової частини НОМЕР_1 передбачені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" та іншими законами (Статутами Збройних Сил України), відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (в тому числі Настанови з медичного забезпечення Збройних Сил України), поставившись байдуже, без належної старанності до своїх службових обов`язків не виконала усний наказ про порядок контролю (порушив статтю 16, 83, 87-1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статтю 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, функціональні обов`язки ), продовжуючи свою протиправну діяльність також не скористалась наданим їй правом запитати і отримати документи, матеріали та інформацію, необхідні для виконання своїх посадових обов`язків (порушив Функціональні обов`язки) не піклуючись та не турбуючись про наслідки невиконання усного наказу про порядок контролю, не доповіла командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові) про неможливість виконати наказ (порушивши статтю 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України), не надавши відповідної інформації керівнику служби персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 про факт відсутності військовослужбовця на стаціонарному лікуванні (порушивши положення Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України та статті 83 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).

Більше того дії (бездіяльність) молодшого сержанта ОСОБА_1 не відповідали головному принципу військово-медичного обліку та звітності а саме: молодший сержант ОСОБА_1 не оформила документи за спеціально розробленою формою, регламентованою відповідними директивами (наказами), та обов`язковим поданням їх у встановлені терміни до визначених посадових осіб (органів управління) (порушила пункт 9.1 розділу 9 Настанови з медичного забезпечення Збройних Сил України та статтю 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України ).

Також молодший сержант ОСОБА_1 не виконала завдання медичного обліку в особовий період зокрема, щодо обліку руху, результатів та тривалості лікування поранених і хворих на етапах медичної евакуації.

Дії молодшого сержанта ОСОБА_1 не відповідають обов`язковими вимогами до медичного обліку та звітності якими є їх достовірність, повнота, можливість порівняння та своєчасність подання", (порушила завдання та принципи Настанови з медичного забезпечення Збройних Сил України та статтю 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України ).

Тобто, недбалим ставлення до військової служби в період часу з 21.11.2022 року по 06.05.2023 року в формі бездіяльності молодший сержант ОСОБА_1 , яка проходить військову службу за контрактом, перебуваючи на посаді фельдшера медичного пункту військової частини НОМЕР_1 порушивши: статтю 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 1 -4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статті 16, 35, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, усний наказ про порядок контролю, положення Настанови з медичного забезпечення Збройних Сил України, Функціональні обов`язки та ч.2 статті 172-15 КУпАП, що призвело до відсутності контролю за місцем перебування під час дії правового режиму «воєнний стан» солдата ОСОБА_2 (відсутній на військовій службі з 21.11.2022 року), що призвело до безпідставного нарахування та виплаті солдату ОСОБА_2 грошового забезпечення чим заподіяно матеріальну шкоду державі у розмірі 59947,57 (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сорок сім) гри. 57 копійок, що підтверджується матеріалами службового розслідування (додасться).

Більше тогу з пояснень молодшого сержанта ОСОБА_1 за фактом не повернення солдата ОСОБА_2 , вбачяться бажання уникнути відповідальності за не виконання усного наказу про порядок контролю, оскільки в поясненнях які надавались в попередніх службових розслідувань з аналогічним предметом службового розслідування ОСОБА_6 не заперечувала факт доведення усного наказу про порядок контролю. Така різниця в поясненнях свідчить про бажань скриши факт видання та доведення усного наказу про порядок контролю та бажання уникнути відповідальності за не виконання цього наказу

Відповідно до пункту 7 Контракту "При вирішенні питань, не передбачених цим Контрактом, сторони керуються вимогами законів та інших нормативно-правових актів".

Також відповідно до пункту 8 Контракту" У разі порушення умов, визначених Контрактом, сторони несуть відповідальність згідно із законом", чим вчинила правопорушення, передбачене ст.172-15 ч.2 КУпАП.

Крім того, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно- господарської діяльності) від 09.10.2023 №3048 було призначено службове розслідування за фактом не прибуття до військової частини НОМЕР_2 з лікувального закладу військовослужбовця військової служби призваного за мобілізацією, який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_7 .

В ході проведення службового розслідування встановлено факт, що солдат ОСОБА_7 безпідставно відсутній на військовій службі з 29.12.2022 року по теперішній час, та факт недбалого ставлення до військової служби посадовою особою медичного пункту військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

Відповідно до частини 4 статті 2 Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ " Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами".

Відповідно до статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV" Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями".

Відповідно до статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця" додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів".

Відповідно до пункту 2.3 додатку 13 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) 16.05.2023 №3дск «Про затвердження функцій (завдань) та функцій обов`язків (посадових осіб) структурних підрозділів 122 окремого аеромобільного батальйону НОМЕР_3 окремої аеромобільної бригади медична (далі - Функціональні обов`язки) фельдшер медичного пункту зобов`язана в тому числі " виконувати завдання з внутрішнього контролю шляхом управління ризиками в процесах, які виконує в рамках функціональних обов`язків (посадових інструкцій) покладених на нього".

Відповідно до пункту 1 Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 01 листопад 2021 року (далі - Контракт) ОСОБА_1 зобов`язана в тому числі " свято і неухильно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів (начальників)".

Відповідно до статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV солдат зобов`язаний: " виконувати розпорядок дня військової частини: точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників)".

Відповідно до статті 83 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV начальник медичної служби полку зобов`язаний " вести облік і складати звітність у встановленому порядку, щомісяця проводити з підрозділами і підпорядкованим складом бригади звірку облікових даних, в установлені терміни проводити перевірку підрозділів відповідно до своїх обоє 'язків із складанням відповідних актів;".

Відповідно до статті 87-1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV " начальник медичної служби полку зобов`язаний: організовувати якісне проведення медичного огляду та обстеження особового складу, особисто брати участь в амбулаторному прийомі, оглядати хворих, що перебувають у медичному пункті і направляються до закладів охорони здоров`я; знати стан хворих, що залишаються в медичному пункті, і контролювати їх лікування; знати стан хворих, що перебувають в інших закладах охорони здоров`я, і періодично їх відвідувати".

Відповідно до статті 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV " Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. ".

З пояснень отриманих в рамках інших службових розслідувань де була встановлена недбалість до військової служби посадових осіб медичного пункту, зокрема, ОСОБА_1 та матеріалів службового розслідування, які додані до протоколу серії НОМЕР_1 №286 вбачається, що спосіб та порядок в який посадові особи медичного пункту НОМЕР_1 на виконання вимог статті 87і Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, повинні були контролювати перебіг лікування військовослужбовців, в тому числі, солдата ОСОБА_7 , був встановлений усним наказом начальника медичної служби- начальником медичного пункту військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом медичної служби ОСОБА_3 , а саме: один раз в місяць зв`язуватися засобами телефонного зв`язку з військовослужбовцями, які перебувають на стаціонарному лікуванні, а у разі, якщо військовослужбовець не виходить на зв`язок, доповісти про це начальнику медичної служби, та до лікувальних закладів спрямовувати офіційні запити, якщо військовослужбовець убув у військову установу запит спрямовувався через систему електронного документообігу, якщо цивільний заклад охорони здоров`я то через Укрпошту. Після отримання відповіді на запит приймається відповідне рішення. У випадку відсутності даних про факт стаціонарного лікування хворого (пораненого) такий військовослужбовець подається рапортом як такий, що самовільно залишив частину (факт віддання такого наказу підтверджується поясненнями відібраними у капітана медичної служби ОСОБА_4 , молодшого сержанта ОСОБА_1 , молодшого сержанта ОСОБА_5 в рамках багатьох службового розслідування (пояснення додаються) (надалі-усний наказ про порядок контролю).

Також відповідно до статті 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV " Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.".

Відповідно до абзацу 5 пункту 1.1 розділу 1 Настанови з медичного забезпечення Збройних Сил України на особовий період, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 11.02.2019 року №60 (надалі - Настанова з медичного забезпечення Збройних Сил України) " Настанова призначена для органів військового управління Збройних Сил України всіх рівнів, органів управління медичним забезпеченням Збройних Сил України, керівників військово-медичних закладів, начальників медичних служб усіх рівнів, начальників медичних підрозділів військових частини.

Також, відповідно до пункту 9.1 розділу 9 Настанови з медичного забезпечення Збройних Сил України " Під військово-медичним обліком та звітністю в особовий період слід розуміти розроблену на основі військово-медичної статистики, інформатики і кібернетики систему збору, обробки та аналізу інформації про санітарні втрати, здоров 'я військовослужбовців та стан медичного забезпечення військ.

Головним принципом військово-медичного обліку та звітності є оформлення документів за обов`язкою для дотримання спеціально розробленою формою, регламентованою відповідними директивами (наказами), та обов`язковим поданням їх у встановлені терміни до визначених посадових осіб (органів управління). Завданнями медичного обліку в особовий період є зокрема, облік руху, результатів та тривалості лікування поранених і хворих на етапах медичної евакуації. Обов`язковими вимогами до медичного обліку та звітності є їх достовірність, повнота, можливість порівняння та своєчасність подання". Більше того відповідно до пункту 9.3 Настанови з медичного забезпечення Збройних Сил України " Відповідно до завдань медичного обліку, основними одиницями медико-статистичного обліку на особовий період, які знаходять відображення в облікових та звітних медичних документах, є зокрема, пролікований (госпіталізований) поранений або хворий; визначений результат лікування пораненого (хворого); тривалість лікування пораненого (хворого); стан етапу медичної евакуації (медичного підрозділу або військово-медичного закладу).".

Тому, молодший сержант ОСОБА_1 проходячи військову службу за контрактом, перебуваючи на посаді фельдшера медичного пункту військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) в результаті недбалого ставлення до військової служби в період часу з 29.12.2022 року по 06.05.2023 року не виконала усний наказ про порядок контролю (жодного разу не зв`язалась з військовослужбовцем, який вибув на стаціонарне лікування та не вжила інших дій та заходів, які передбачені усний наказ про порядок контролю), не забезпечила своєчасне (надання інформації) внесення записів про зміни в облікових даних особового складу у відповідні облікові документи, які ведуться у штабі військової частини НОМЕР_1 відносно солдата ОСОБА_7 , що призвело до відсутності контролю за місцем перебування під час дії правового режиму «воєнний стан» солдата ОСОБА_7 (відсутній на військовій службі з 29.01.2023 року), що призвело до безпідставного нарахування та виплаті солдата ОСОБА_7 грошового забезпечення чим заподіяно матеріальну шкоду державі у розмірі 57685,01 (п`ятдесят сім тисяч шістсот вісімдесят п 'ять) гри. 01 копійка, що підтверджується матеріалами службового розслідування (додається).

Тому, молодший сержант ОСОБА_1 проходячи військову службу за контрактом, перебуваючи на посаді медичної сестри медичного пункту військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) в період часу з 29.12.2022 року по 06.05.2023 року виконуючи обов`язки фельдшера медичного пункту військової частини НОМЕР_1 передбачені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" та іншими законами (Статутами Збройних Сил України), відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (в тому числі Настанови з медичного забезпечення Збройних Сил України), поставившись байдуже, без належної старанності до своїх службових обов`язків не виконала усний наказ про порядок контролю (порушив статтю 16, 83, 87-1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статтю 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, функціональні обов`язки ). продовжуючи свою протиправну діяльність також не скористалась наданим їй правом запитати і отримати документи, матеріали та інформацію, необхідні для виконання своїх посадових обов`язків (порушив Функціональні обов`язки) не піклуючись та не турбуючись про наслідки невиконання усного наказу про порядок контролю, не доповіла командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові) про неможливість виконати наказ (порушивши статтю 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України), не надавши відповідної інформації керівнику служби персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 про факт відсутності військовослужбовця на стаціонарному лікуванні (порушивши положення Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України та статті 83 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).

Більше того дії (бездіяльність) молодшого сержанта ОСОБА_1 не відповідали головному принципу військово-медичного обліку та звітності а саме: молодший сержант ОСОБА_1 не оформила документи за спеціально розробленою формою, регламентованою відповідними директивами (наказами), та обов`язковим поданням їх у встановлені терміни до визначених посадових осіб (органів управління) (порушила пункт 9.1 розділу 9 Настанови з медичного забезпечення Збройних Сил України та статтю 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України ).

Також молодший сержант ОСОБА_1 не виконала завдання медичного обліку в особовий період зокрема, щодо обліку руху, результатів та тривалості лікування поранених і хворих на етапах медичної евакуації.

Дії молодшого сержанта ОСОБА_1 не відповідають обов`язковими вимогами до медичного обліку та звітності якими є їх достовірність, повнота, можливість порівняння та своєчасність подання.". (порушила завдання та принципи Настанови з медичного забезпечення Збройних Сил України та статтю 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України ).

Тобто, недбалим ставлення до військової служби в період часу з 29.12.2022 року по 06.05.2023 року в формі бездіяльності молодший сержант ОСОБА_1 , яка проходить військову службу за контрактом, перебуваючи на посаді фельдшера медичного пункту військової частини НОМЕР_1 порушивши: статтю 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статті 16, 35, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, усний наказ про порядок контролю, положення Настанови з медичного забезпечення Збройних Сил України, Функціональні обов`язки та ч.2 статті 172-15 КУпАП, що призвело до відсутності контролю за місцем перебування під час дії правового режиму «воєнний стан» солдата ОСОБА_7 (відсутній на військовій службі з 29.12.2022 року), що призвело до безпідставного нарахування та виплаті солдата ОСОБА_7 грошового забезпечення чим заподіяно матеріальну шкоду державі у розмірі 57685,01 (п`ятдесят сім тисяч шістсот вісімдесят п 'ять) гри. 01 копійка, що підтверджується матеріалами службового розслідування (додається).

Більше тогу з пояснень молодшого сержанта ОСОБА_1 за фактом не повернення молодший сержант ОСОБА_1 , вбачається бажання уникнути відповідальності за не виконання усного наказу про порядок контролю, оскільки в поясненнях які надавались в попередніх службових розслідувань з аналогічним предметом службового розслідування ОСОБА_1 не заперечувала факт доведення усного наказу про порядок контролю. Така різниця в поясненнях свідчить про бажань скриши факт видання та доведення усного наказу про порядок контролю та бажання уникнути відповідальності за не виконання цього наказу Відповідно до пункту 7 Контракту " При вирішенні питань, не передбачених цим Контрактом, сторони керуються вимогами законів та інших нормативно-правових актів. ".

Також відповідно до пункту 8 Контракту "У разі порушення умов, визначених Контрактом, сторони несуть відповідальність згідно із законом", чим вчинила правопорушення, передбачене ст.172-15 ч.2 КУпАП.

До суду ОСОБА_1 з`явилась, факт правопорушення не визнала, просила закрити протокол у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення, передбачених ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що посада, яку вона обіймає, не пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків. Доручення повноважного командування щодо здійснення контролю за особовим складом військової частини НОМЕР_1 , які вибули з військової частини на лікування до лікувальних закладів та прибули з лікувальних закладів до військової частини їй не надавалось.

Суддя, дослідивши матеріали справ про адміністративні правопорушення, дійшов до наступних висновків.

Згідно ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Правила, встановлені ст.36 КУпАП, допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень.

Пунктом 6 розділу ІІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814 визначено, що у разі об`єднання судових справ (матеріалів кримінального провадження) в одну їй присвоюється єдиний унікальний номер тієї з об`єднаних справ (матеріалів), яка надійшла до суду першою.

Із урахуванням вищенаведеного та зважаючи на те, що адміністративні протоколи складені відносно однієї особи за вчинення кількох адміністративних правопорушень та одночасно розглядаються в одному суді, то дані справи про адміністративні правопорушення: ЄУН 229/8828/23 (провадження №3/229/4564/2023), ЄУН 229/8831/23 (провадження №3/229/4567/2023), підлягають об`єднанню в одне провадження.

Положеннями ч.2 ст.7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачає наступні склади адміністративного правопорушення: недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

У зв`язку з відсутністю в КУпАП тлумачення поняття «недбале ставлення до військової служби», для вирішення даних спірних правовідносин суд застосовує аналогію закону.

Згідно статті 425 КК України, а саме коментарю до неї - недбале ставлення до військової служби полягає у невиконанні або неналежному виконанні військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування.

Під невиконанням обов`язків розуміють невиконання дій, які входять у коло службових обов`язків, під неналежним виконанням нечітке, формальне або неповне здійснення обов`язків.

Відповідно до Примітки 1 ст.172-13 КУпАП та Примітки 1 ст. 425 КК України під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Виконання спеціальних доручень службового характеру, не пов`язаних зі здійсненням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, не дає підстав розглядати такого військовослужбовця як військову службову особу.

Відповідно до роз`яснень Національного агенства з питань запобігання корупції № 11 від 29.12.2021 року, адміністративно-господарські функції (обов`язки) - це обов`язки з управління або розпорядження державним, комунальним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальницьких, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

Організаційно-розпорядчі функції (обов`язки) - це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, комунальних підприємств, установ або організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

Згідно п.7 Розділу ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення до протоколу долучаються матеріали (докази), що підтверджують факт вчинення військового адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків правопорушення, інші документи, які стосуються правопорушення).

Матеріали, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства.

Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про військове адміністративне правопорушення покладається на уповноважену посадову особу, яка складає протокол.

Виходячи з аналізу п.9.1, п.9.3 розділу 9 Настанови з медичного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого Наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 11.02.2019 р. №60, не вбачається віднесення обов`язку щодо ведення медичного обліку до посади фельдшера медичного пункту (на момент подій, які вказані в протоколі, ОСОБА_1 , перебувала на посаді фельдшера), яку обіймає молодший сержант ОСОБА_1 . Посада фельдшера не передбачає обов`язку ведення медичного обліку хворих/поранених осіб та не пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, і такі обов`язки не були їй доручені командуванням військової частини. Відповідно, якщо командування військової частини НОМЕР_1 бажає довести наявність вини в діях молодшого сержанта ОСОБА_1 , їм необхідно довести наявність в неї, як в фельдшера медичного пункту, обов`язку щодо здійснення медичного обліку. Підтверджуючих документів, які могли б довести віднесення обов`язок щодо ведення медичного обліку до посади фельдшера медичного пункту, командуванням військової частини НОМЕР_1 не було надано.

Зазначені "усні накази про порядок контролю", які, нібито, були надані молодшому сержанту ОСОБА_1 , також не знаходять свого підтвердження у матеріалах службового розслідування, які додані до протоколу серії НОМЕР_1 №288. У разі відсутності підтвердження видачі наказів, які були видані в усному форматі, їх видача піддається сумніву.

Відповідно до п.7 Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони України №329 від 23.10.2021р., до протоколу долучаються матеріали (докази), що підтверджують факт вчинення військового адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків правопорушення, інші документи, які стосуються правопорушення). Матеріали, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про військове адміністративне правопорушення покладається на уповноважену посадову особу, яка складає протокол.

У вищезазначеному протоколі командування військової частини НОМЕР_1 посилається на те, що ОСОБА_1 "не скористалась наданим їй правом запитати і отримати документи, матеріали та інформацію, необхідні для виконання своїх посадових обов`язків". Водночас, не вказано, яким документом передбачені вищезазначені права запитати та отримати документи, матеріали та інформацію, необхідну для виконання своїх посадових обов`язків, а також яким документом передбачені посадові обов`язки. Міститься лише посилання на Функціональні обов`язки, проте у Витязі з функцій (завдань) та функціональних обов`язків (посадової інструкції) медичного пункту 122 окремого аеромобільного батальйону вказані основні завдання медичного пункту, та проведення військово-медичного обліку вказане як одне з завдань самого медичного пункту, а не конкретно посади фельдшера медичного пункту. Водночас вказано, що фельдшер відповідає за: надання медичної допомоги; роботу медичного пункту; проведення лікувально-профілактичних і протиепідемічних заходів та здійснення контролю за виконанням санітарно-гігієнічних вимог; правильне використання та утримання в порядку і справності санітарної техніки та медичного майна; бойову та мобілізаційну готовність, бойову підготовку, виховання, військову дисципліну і морально-психологічний стан особового складу медичного пункту. Здійснення військово-медичного контролю не віднесено до компетенції фельдшера медичного пункту, та не прописано серед його обов`язків, відповідно, випливає те, що здійснення військово-медичного контролю відноситься до компетенції іншої посади в медичному пункті.

Молодший сержант ОСОБА_1 не визнає своєї вини у недбалому ставленні до військової служби, оскільки медичний контроль не відноситься до її посадових обов`язків як фельдшера. Обов`язки, передбачені для посади фельдшера, молодший сержант ОСОБА_1 виконувала відповідально та в повному обсязі.

Відповідно, оскільки командуванням військової частини НОМЕР_1 не надано доказів, які підтверджують віднесення обов`язку щодо ведення медичного обліку до посади фельдшера медичного пункту, а також відсутні підтверджуючі докази щодо видачі усних наказів про порядок контролю, в діях молодшого сержанта ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, оскільки відсутні вина особи, яка притягається до адмін. відповідальності, та обов`язок щодо ведення медичного обліку.

Крім того, надані матеріали були отримані в рамках службового розслідування по факту неприбуття до військової частини НОМЕР_1 військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 (службові розслідування були проведені відповідно до наказів Командира військової частини НОМЕР_1 ). Повноваження молодшого сержанта ОСОБА_1 не відносяться до здійснення контролю щодо прибуття військовослужбовців до військової частини. Утворення зв`язку між діями молодшого сержанта ОСОБА_1 , а також законодавчо не аргументоване віднесення обов`язку щодо ведення військово-медичного обліку до її посадових обов`язків як фельдшера медичного пункту, та наслідком у вигляді неприбуття до військової частини НОМЕР_1 військовослужбовців є фіктивним та, ймовірно, було здійснено задля перекладання відповідальності з відповідальних посадових осіб військової частини.

Положенням ч. 2 ст. 7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основні суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори", ст. 17 Закону України "Про виконання застосування практики Європейського суду з прав людини" вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування як джерело права.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyevav v. Russia", рішення від 30.05.2013), "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не має всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення на захисту та принципу рівності сторін процесу.

Диспозиція ст. 172-15 КУпАП визначає склад правопорушення: недбале ставлення військової посадової особи до військової служби, ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачено діяння визначене в ч. 1 цієї статті в умовах особливого періоду.

В примітках до ст. 172-13 КУпАП наведено поняття "військові службові особи", під якими розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків або виконують такі обов`язки за спеціальним доручення повноважного командування.

ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні молодший сержант на посаді фельдшера медичного пункту (на момент подій, описаних у поданому протоколі, ОСОБА_1 перебувала на посаді фельдшера). Відповідно, ОСОБА_1 не є військовим начальником або військовослужбовцем, який постійно чи тимчасово обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, а отже не відноситься до військових службових осіб в розумінні приписів ст. 173-13 КУпАП і відповідно не є суб`єктом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 172-15 КУпАП.

Керуючись ст.ст.221, 245, 247, 280, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Об`єднати в одне провадження справи про адміністративне правопорушення: ЄУН 229/8828/23 (провадження №3/229/4564/2023), ЄУН 229/8831/23 (провадження №3/229/4567/2023 відносно ОСОБА_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності ст.172-15 ч.2 КУпАП.

Присвоїти номер об`єднаній справі про адміністративне правопорушення ЄУН 229/8828/23 (провадження №3/229/4564/2023).

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-15 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністратвиного правопорушеня.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня винесення постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: О. М. Грубник