Березівський районний суд Одеської області
26.07.2023
Справа № 494/1109/23
Провадження № 3/494/657/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2023 р. м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Березівського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року зі змінами та доповненнями (далі - КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

21.06.2023 року до Березівського районного суду Одеської області від Березівського РВП ГУНП в Одеській області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана справа надійшла в провадження судді Римар І.А.

Згідно протоколу серії ААД №129223 від 18.06.2023 року встановлено, що 18.06.2023 року о 08.05 годині в м. Березівка Одеської області по вул. Миру водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом КІА BESTA д/н НОМЕР_1 наближаючись до перехрестя не надав перевагу в русі автомобілю ВАЗ 2105 д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався праворуч , в результаті чого відбулося зіткнення та автомобілі отримали механічні пошкодження.

Під час судових засідань особа, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 надав пояснення, в якому винним себе не визнав. Також вказав, що поліцейські неправомірно склали на нього протокол про адміністративне правопорушення, оскільки він не порушував правила дорожнього руху, а правильно керував автомобілем та проїжджав з його слів по головній дорозі. Під час судового розгляду справи надав фотознімки з яких вбачається про встановлення дорожнього знаку «Дати дорогу» на вул. Володарського при виїзді на вул. Миру.

Постановою суду від 13.07.2023 року у судове засідання викликані поліцейський Березівського РВП Ткаченко М.В, який складав вказаний адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 і схему ДТП, та потерпілий по справі ОСОБА_2

Допитаний в судовому засідання поліцейський ОСОБА_3 пояснив, що 18.06.2023 року він знаходився на добовому чергуванні в Березівському РВП ГУНП в Одеській області. В цей день він виїджав на місце ДТП, яке сталося на перехресті вул. Володарського та Миру в м. Березівка Одеської області. При огляду місця події було встановлено, що водій ОСОБА_1 не надав перевагу в русі автомобілю ВАЗ 2105 д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та внаслідок чого сталося зіткнення цих автомобілів. На підставі цього відносно ОСОБА_1 був складений адміністративний протокол за ст 124 КУпАП. Також вказав, що дійсно на даній ділянці на той час був відсутній знак «Дати дорогу», який розташовувався на вул. Володарського та після ДТП його було встановлено.

Потерпілий ОСОБА_2 у судове засідання 26.07.2023 року не з`явився. Зі слів його дружини на даний час він хворіє.

Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, додані до протоколу матеріали, а також інші докази, зібрані у справі, дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення надані наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №129223 від 18.06.2023 року, схема місця ДТП з фототаблицею, письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Разом з тим, суд не погоджується з висновками інспектора поліції про наявність в діях ОСОБА_1 порушень вимог п.п. 2.3 ,16.12 ПДР України та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи з наступних підстав.

Так, ст. 124 КУпАП, встановлює адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем КІА BESTA рухався по вул. Миру в м. Березівка, а водій автомобіля ВАЗ 2105 д/н НОМЕР_2 ОСОБА_2 рухався по вул. Володарського в м. Березівка.

Згідно п.1.10 ПДР України, перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Таким чином, для визначення правил проїзду перехрестя вул. Миру та вул. Володарського в м. Березівка необхідно встановити, чи це перехрестя рівнозначних чи нерівнозначних доріг.

Відповідно до п.16.11 ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Відповідно до п.п. 16.12 ПДР України, на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Згідно ПДР України, знак 2.3 "Головна дорога" надає право першочергового проїзду нерегульованих перехресть. Знак встановлюється безпосередньо перед перехрестям, а також на початку головної дороги. Знак обов`язково повторюється з табличкою 7.8 (напрямок головної дороги на перехресті) перед перехрестям, на якому головна дорога змінює свій напрямок, а також перед перехрестям зі складним плануванням. Знак 2.4 "Кінець головної дороги" скасовує право першочергового проїзду нерегульованих перехресть. Знак встановлюється в кінці головної дороги. При знаку 2.1 «Дати дорогу» водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 (напрямок головної дороги на перехресті) - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі. Знак встановлюється безпосередньо перед перехрестям або вузькою ділянкою дороги. Знаки 2.1.-2.3, 2.5.і.2.6. встановлюються безпосередньо перед перехрестям або вузькою ділянкою дороги, крім того, знак 2.3. на початку, а знак 2.4. в кінці головної дороги. Знак 2.3 з табличкою 7.8 обов`язково повторюється перед перехрестям, на якому головна дорога змінює свій напрямок.

Згідно пункту 33.2 Правил дорожнього руху, знак пріоритету 2.1. «Дати дорогу» водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

Відповідно до пункту 33.2 Правил дорожнього руху, знак пріоритету 2.3. «Головна дорога» надається право першочергового проїзду нерегульованих перехресть. Знаки 2.1. «Дати дорогу» та 2.3 «Головна дорога» встановлюються безпосередньо перед перехрестям або вузькою ділянкою дороги, крім того знак 2.3 «Головна дорога» на початку, а знак 2.4. «Кінець головної дороги» - в кінці головної дороги.

Як заначив водій ОСОБА_1 , що він вважав, що він рухається по головній дорозі, на якій відсутні інформаційні знаки.

Крім того, з фототаблиці, доданої до справи, вбачається що в зустрічному напрямку вул. Володарського при виїзді на вул.Миру (після перехрестя) на стовпі перед перехрестям з вул. Миру присутній знак 2.1 «Дати дорогу».

Проте, з вказаної фототаблиці вбачається, що знак 2.1 «Дати дорогу» не було встановлено при виїзді з вул.Володарського на вул. Миру.

Водночас, під час перебування справи у суді на вул. Володарського встановлений знак «Дати дорогу».

Вказане підтверджує, що дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» мав бути встановлений на перехресті з вул. Володарського при виїзді з вказаної вулиці на вул. Миру.

Водій ОСОБА_1 не знав та не повинен був знати, що на перехресті з вул. Володарського відсутній дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», оскільки розраховував, що посадові особи, відповідальні за утримання вулиць і доріг, належним чином виконують свої обов`язки та перехрестя обладнане дорожніми знаками відповідно до ПДР України та ДСТУ.

Судом встановлено, що саме внаслідок неналежного виконання обов`язків посадовою особою, відповідальною за утримання вулично-дорожньої мережі м. Березівці сталась ДТП. Про відсутність даного знаку, також під час судового засідання повідомив поліцейський ОСОБА_3 , який вказав, що раніше він там перебував. Також, вищевказане підтверджується відповіддю Виконкому Березівської міської ради від 29.05.2023 року, що знак «Дати дорогу» розміщений безпосередньо перед перехрестям з одного напрямку руху (коли авто рухається по вул. Володарського зі сторони вул. Героїв України).

Відповідно до правової позиції ВС, яка наведена в постанові від 24.04.2019 року у справі №127/12081/17 неналежна організація дорожнього руху не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суд доходить висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, отже, суд, враховуючи вищезазначене, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не здобуто достатніх, належних і допустимих доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а доводи останнього щодо його невинуватості не спростовані.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Враховуючи викладене, а також обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, вважаю за необхідне закрити провадження у вищевказаній справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 124, 247, 251, 283, 284, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ :

Справу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за статтею 124 КУпАП - закрити на підставі пункту сьомого частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 28.07.2023 року.

Суддя І.А. Римар