ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/352/23 Справа № 703/821/23 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Крива Ю. В. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №703/821/23 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Смілянського міськрайонного суду Черкаської області за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Охременка А.В., -

в с т а н о в и л а:

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 травня 2023 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; постановлено стягнути на користь держави судовий збір у сумі 536 гривень 80 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , 15 лютого 2023 року об 11 год. 40 хв., в м. Сміла по вул. Перемоги, керував транспортним засобом Опель, д.н.з НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, млява мова, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, вважаючи її незаконною, представник ОСОБА_1 адвокат Охременка А.В. подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04.05.2023 відносно ОСОБА_1 та закрити адміністративне провадження на підставі ч.1 ст.247 КУпАП.

Апеляційні вимоги обгрунтував тим, що суд при розгляді справи допустив однобічність, неповноту, та необ`єктивно з`ясував обставини справи.

Так, огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 поліцейськими не проводився, що є порушенням вимог ст.266 КУпАП, а тому на думку апелянта є недійсим. Ознака «зіниці очей, які не реагують на сітло», не могла бути виявлена поліцейським, оскільки ним не було застосовано ніякого технічного засобу з метою виявлення реакції зіниць ОСОБА_1 на світло. Також і ознака «млява мова» не могла бути виявлена працівниками поліції у ОСОБА_1 , та є суб`єктивним припущенням поліцейського.

Вважає, що ОСОБА_1 поводив себе спокійно та адекватно, і відеозаписом , який було здійснено працівниками поліції з місця події, не підтверджено жодної з ознак сп`яніння, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення. Твердження поліцейського про перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння грунтується лише на його припущеннях та заздалегідь сформованій позиції.

Апелянт зазначає, що оскільки на його думку поліцейським не було виявлено у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, тому у поліцейського не було підстав направляти ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я з метою огляду на стан сп`яніння, отже обставини, зазначені у протоколі, не відповідають дійсності та не підтверджуються іншими належними та допустимими доказами у справі. Вважає, що протокол про адміністративе правопорушення не відповідає вимогам закону і не може бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, апелянт посилається на порушення праціниками поліції Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічих приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 №1026, а саме відеозапис, який додано до матеріалів адміністративної справи, не є безперервним.

Обгрунтовуючи свої апеляційі вимоги, апелят послався на КУпАП, Конституцію України, судову практику ЄСПЛ та інші нормативно-правові акти.

Разом з апеляційною скаргою представник ОСОБА_1 адвокат Охременко А.В. подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду від 04.05.2023, як пропущений з поважних причин, оскільки ОСОБА_1 не був присутнім у судовому засіданні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та не отримав копію оскаржуваної постанови в день її винесення. 09.05.2023 копія оскаржуваної постанови надійшла представнику ОСОБА_1 адвокату Охременку А.В. у підсистемі «Електронний суд». ОСОБА_1 з 15.05.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у в/ч НОМЕР_3 , де йому було здійснено оперативне втручання, 23.05.2023 він завершив лікування, отже строк на апеляційне оскарження ним було пропущено з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та його представник адвокат Охременко А.В. повідомлялися належним чином про день, час та місце розгляду справи апеляційним судом, однак неодноразово не з`являлися, 01.08.2023 представник ОСОБА_1 адвокат Охременко А.В. надіслав на електронну пошту Черкаського апеляційного суду клопотання про розгляд справи без його участі, та без участі ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За наведених обставин апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 та адвоката Охременка А.В.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі щодо якої її винесено.

З матеріалів справи вбачається, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 проте копія оскаржуваної постанови була йому направлена судом лише 10.05.2023, відомості про отримання ним надісланої копії судом відсутні, апеляційний суд вважає справедливим визнати названі скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду поважними, а також вбачає необхідним його поновити.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення, що підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №186701 від 15.02.2023 року, в якому викладені обставини вчинення ОСОБА_1 15.02.2023 року адміністративного правопорушення;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.02.2023 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 15.02.2023 року;

- письмовими поясненнями свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 15.02.2023 року;

- актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 15.02.2023 року;

- довідками ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області згідно яких ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_4 від 18.03.2010 року та протягом року до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не притягувався;

- відеозаписом на компакт диску.

Згідно сукупності досліджених судом доказів, які узгоджуються між собою, судом вірно встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. №1452/735 та зареєстрованої в МЮУ 11.11.2015 за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно пункту 4 Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Пунктом 12 Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Для об`єктивного розгляду справи та встановлення істини апеляційним судом був переглянутий диск з відеофіксацією події від 15.02.2023 за участю ОСОБА_1 , і на ньому зафіксовано визнання ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом Опель, д.н.з НОМЕР_2 , та відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Свою відмову від проходження вказаного огляду ОСОБА_1 мотивував простим небажанням. Йому було роз`яснено, що у разі відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Сумнівів щодо достовірності та допустимості відеозапис не викликає, оскільки на ньому відображено подію, що зафіксована у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому слід зауважити, що підстав відмовлятись від такої законної вимоги працівників поліції або ставити її під сумнів у правопорушника ОСОБА_1 не було, а тому суд апеляційної інстанції вважає доводи апелянта про відсутність підстав щодо медичного огляду безпідставними.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №186701 від 15.02.2023, встановивши у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння : зіниці очей не реагують а світло, млява мова, поведінка не відповідає обстановці, йому було запропоновано пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, однак останній відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. Зі змістом протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, та поставив свій підпис, чим фактично погодився з викладеним у протоколі. Будь-яких заперечень щодо змісту протоколу, чи щодо неправомірних дій працівників поліції ОСОБА_1 в протоколі не зазначав.

Доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та фактично визнання своєї вини за відмову від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння є письмові пояснення самого ОСОБА_1 , який пояснив, що він в м.Сміла по вул.Перемоги керував автомобілем Опель, д.н.з НОМЕР_2 , близько 11 год. він був зупинений працівниками поліції, які під час перевірки повідомили про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння та запропонували пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння в ЧОНД, на що він - ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від медичного огляду, мотивуючи це тим, що це довга процедура, йому шкода марнувати свій час. Вказав, що про відповідальність за відмову пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння він був повідомлений в присутності двох свідків (а.с.3).

Беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, на думку апеляційного суду, є пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 15.02.2023 року, які пояснили, що ОСОБА_1 мав явні ознаки наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження медичного огляду у ЧОНД (а.с.4,5).

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Відтак, доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію апелянта слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути установленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Що стосується доводів апелянта про те, що його огляд на стан сп`яніння був проведений працівниками поліції з порушенням вимог ст.266 КУпАП, зокрема, не вівся безперервний відеозапис, тобто наданий запис є фрагментований, є неспроможними, оскільки суд при розгляді справи аналізує лише той об`єм доказів, який наданий суду. Факт відсутності безперервного відео, не змінює відомостей та даних в тій частині, які були надані для дослідження суду та узгоджуються з іншими доказами у справі в їх сукупності. Окрім того, обов`язок поліцейського вести відеозйомку безперервно не є абсолютним та відповідно до вимог п. п. 5, 8 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису поліцейський має право відступити від цих вимог за певних умов.

Щодо доводів апеляційної скарги про закриття провадження у справі, то апеляційний суд вважає, що у діяхОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова останнього, який керував транспортним засобом, від проходження у встановленому законом порядку огляду на встановлення стану сп`яніння, а тому відсутні підстави для закриття провадження у даній справі.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння.

А тому, відмовляючись від проходження огляду на стан наркотичого сп`яніння, ОСОБА_1 , як особа, яка має водійське посвідчення та знає Правила дорожнього руху, порушив вимоги п.2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, фактичні обставини щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені вірно.

Будь-які докази відсутності вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і апелянтом суду апеляційної інстанції не надані.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена зібраними та перевіреними по справі доказами, яким дана належна юридична оцінка, та які узгоджуються між собою та у своєму взаємозв`язку і у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_1 .

Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст.33, 34, 35 КУпАП, з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника, є розмірним до вчиненого і справедливим.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що постанова Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04.05.2023 відносно ОСОБА_1 є законною та обгрунтованою, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Поновити представнику ОСОБА_1 адвокату Охременку А.В. строк на апеляційне оскарження постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 травня 2023 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Охременка А.В. - залишити без задоволення.

Постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка