ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/1616/23 Головуючий в 1 інст. Звєздова Н.С.
Провадження № 33/807/549/23 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 липня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі захисника ОСОБА_1 - адвоката Уткіна О.Є., потерпілого ОСОБА_2 , представника потерпілого - адвоката Шутака Ю.В., за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 6 квітня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка працює економістом на АТ «Мотор Січ», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 850,00 гривень, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 14.02.2023 о 15.15 годині в м. Запоріжжі, Шевченківський район, на перехресті пр. Моторобудівників та вул. Омельченка, біля буд. 11, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем CHEVROLET TRAX, номерний знак НОМЕР_1 , на другорядній дорозі не надала дорогу транспортному засобу ВАЗ 211540, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі. У наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмованих немає. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 16.11 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що суд першої інстанції формально розглянув справу. Фактичні данні, які містяться в протоколі, не дають можливості встановити наявність в її діях порушення вимог ПДР України.

Протокол та інші матеріали справи не містять жодного доказу, який би вказував на те, що її діями була створена аварійна ситуація, внаслідок якої інші учасники руху були вимушені різко змінити напрямок руху, швидкість, здійснити екстрене гальмування.

Суд першої інстанції не витребував та не дослідив докази використання працівником поліції відеозапису з боді-камери.

Апелянт вважає, що в її діях відсутній склад інкримінованого порушення, оскільки саме водій ОСОБА_2 не встиг загальмувати на вологому асфальті та лівою передньою частиною свого автомобіля зіткнувся з лівою задньою частиною її автомобіля.

Суд першої інстанції проігнорував клопотання про повернення матеріалів на доопрацювання, тим самим істотно порушив процесуальні вимоги КУпАП.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повний текст судового рішення було отримано 5 червня 2023 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження.

Також просить апеляційний суд постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі закрити.

Заслухавши в судовому засіданні апеляційного суду захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Уткіна О.Є., потерпілого ОСОБА_2 , його представника - адвоката Шутака Ю.В.; перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Щодо поновлення строків апеляційного оскарження.

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

В клопотанні апелянт вказує, що повний текст судового рішення було отримано 5 червня 2023 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження.

Суд апеляційний інстанції, враховуючи, що вказані доводи не спростовані матеріалами справи, дійшов до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження і про наявність підстав для його поновлення.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті апеляційних доводів, суд дійшов до таких висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію сторони захисту і апеляційні доводи про те, що дії ОСОБА_1 не перебувають в причинному зв`язку із ДТП, її вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №409241 (а.с.1) за с т.124 КУпАП (а.с.1), яким ОСОБА_1 звинувачено в тому, що вона що 14.02.2023 о 15.15 годині в м. Запоріжжі, Шевченківський район, на перехресті пр. Моторобудівників та вул. Омельченка, біля буд. 11, керуючи автомобілем CHEVROLET TRAX, номерний знак НОМЕР_1 , на другорядній дорозі, не надала дорогу транспортному засобу ВАЗ 211540, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі. У наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмованих немає. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.16.11 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП;

- схемою місця ДТП (а.с.2), якою зафіксовано розташування транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Встановлено, що автомобіль ОСОБА_1 здійснював рух на другорядній дорозі, а потерпілий ОСОБА_2 поголовній дорозі. Місце ДТП відбулося на лінії руху автомобіля ОСОБА_2 ;

- письмовими поясненнями водія ОСОБА_2 (а.с.3), в яких він пояснив, що він здійснював рух по головній дорозі, а автомобіль під керуванням ОСОБА_1 виїхав з другорядної дороги, через що відбулось зіткнення;

- письмовими поясненнями водія ОСОБА_1 (а.с.4), в яких вона пояснила, що вона здійснювала рух по вул. Омельченко. А отже не спростовувала, що на перехрестя виїхала по другорядній дорозі.

Пунктом 16.11 Правил дорожнього руху України визначено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та обґрунтованість притягнення її до адміністративної відповідальності.

Неспроможними є доводи сторони захисту про те, що дії ОСОБА_1 не знаходяться в причинному зв`язку та матеріали справи не містять доказів її винуватості, оскільки вказані доводи спростовують дослідженими доказами, з яких можливо встановити, що саме ОСОБА_1 здійснював рух по другорядній дорозі та саме вона виїхали на головну дорогу, внаслідок чого відбулося ДТП.

Крім того, посилання захисника на те, що потерпілий здійснював рух на великій швидкості і не встиг загальмувати є безпідставним, оскільки обов`язок дати дорогу і уникнути зіткнення перебувають у зв`язку з виконанням ОСОБА_1 обов`язку відповідно до п.16.11 ПДР України.

Щодо посилання про те, що водій автобусу «Ікарус» подав сигнал ОСОБА_1 здійснювати рух, то вони теж є безпідставним, оскільки вказане не може виключати винуватості ОСОБА_1 в порушенні п.16.11 ПДР України. Оскільки водій в даному випадку ОСОБА_1 повинна була пересвідчитися в безпеці свого маневру.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що відсутні підстави для призначення експертизи в справі, оскільки матеріали справи надають можливість суду встановити всі обставини справи, в тому числі причинний зв`язок між діями ОСОБА_1 та наслідками у вигляді ДТП без залучення експертів,оскільки встановлені обставини за вказаною справою не потребують спеціальних знань для встановлення істини в справі, а з матеріалів справи вбачається, що саме ОСОБА_1 здійснювала рух по другорядній дорогі, не виконала вимоги п.16.11 ПДР України, внаслідок чого відбулося зіткнення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП повністю доведена в судовому засіданні.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Дослідивши вказані докази і оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 доведена.

Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу, відповідає санкції ст.124 КУпАП, вимогам ст. ст. 33, 34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення .

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова районного суду щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, як того просить захисник, відсутні.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 6 квітня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/1616/23