КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2023 року

справа № 761/25474/23

провадження № 33/824/5326/2023

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Музичко С.Г., розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2023 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 (вісімдесят) коп.

Не погоджуючись із постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2023 року, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції не забезпечив належного дослідження обставин справи в їх сукупності, не врахував наданих пояснень та не співставив обох учасників зі схемою ДТП.

Вказує, що оскаржувана постанова не містить жодних доводів його винуватості, не містить опису схеми ДТП, опису технічних пошкоджень і доведеності того, що вони виникли внаслідок порушень пункту 13.1 Правил дорожнього руху України.

Разом з тим, зазначає про ігнорування клопотання щодо витребування відеозапису з камер відеонагляду м. Києва, що був у розпорядженні представника поліції під час складання протоколу та фіксації події, яка сталася 12 липня 2023 року. Наголошує, що правил дорожнього руху не порушував, їхав з допустимою швидкістю, дотримувався безпечного інтервалу та дистанції.

Переконаний що ДТП сталося з вини іншого учасника дорожнього руху - ОСОБА_2 , пояснення якого суперечать схемі місця пригоди.

Також зазначає, що ДТП сталось на лівій смузі, де рухався автомобіль «Мерседес», внаслідок чого вказаний автомобіль отримав пошкодження у правий задній кут, задню стійку кузова та задній габаритний ліхтар. З аналізу ушкоджень видно, що автомобіль «Тойота» отримав ушкодження, що властиві при зіткненні під кутом при випередженні з правого боку автомобіля «Мерседес», який рухався в попутному напрямку.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисник Притуляк О.В. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Згідно з п.13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

При цьому згідно п.1.10 ПДР України, безпечний інтервал - відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 501317 від 12 липня 2023 року о 18 год 15 хв. ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Глибочицька 7, в м. Києві, не врахував дорожньої обстановки та не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальності за ст. 124 КУпАП. Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Пунктом 2.3б ПДР України встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 1.4. Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, матеріали справи містять:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 501317 від 12 липня 2023 року;

- схема місця ДТП, яка сталася 12 липня 2023 року о 18 год 15 хв. у м. Києві по вул. Глибочицька 7;

- письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вказані докази отримані з додержанням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року.

До протоколу про адміністративне правопорушення додані належно оформлені матеріали, передбачені розділом ІХ «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КупАП» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року.

Протокол підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_1 .

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, грунтується на наявних у провадженні доказах.

Враховуючи обставини справи, зміст схеми місця ДТП, характер пошкодження автомобілів суд вірно вбачав в діях водія ОСОБА_1 порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху України, які призвели до настання дорожньо-транспортної пригоди, та прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 вчинено правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Довід апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги клопотання щодо витребування відеозапису з камер відеонагляду м. Києва, що був у розпорядженні представника поліції під час складання протоколу та фіксації події, яка сталася 12 липня 2023 року, суд апеляційної інстанції приймає, проте апелянтом не було заявлено даного клопотання в суді апеляційної інстанції.

Аналіз наявних доказів в матеріалах справи, пояснень учасників пригоди не дають підстав для висновку про те, що саме дії ОСОБА_2 стали наслідком виникнення дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана постанова не містить жодних доводів його винуватості, не містить опису схеми ДТП, опису технічних пошкоджень і доведеності того, що вони виникли внаслідок порушень пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, суд апеляційної інстанції відхиляє оскільки в матеріалах справи наявна схема ДТП, яка спростовує ці доводи.

Обґрунтування того, що ДТП сталось на лівій смузі, де рухався автомобіль «Мерседес», внаслідок чого вказаний автомобіль отримав пошкодження судом до уваги прийняті бути не можуть, оскільки дорожня розмітка, яка позначає межі смуг руху, відсутня. Зі схеми ДТП слідує, що ширина дороги є нерівномірною, а відтак змінюються межі смуг руху. Тому, встановити, що автомобіль «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 , виїхав на ліву смугу руху не вбачається за можливе.

Крім того, з характеру пошкоджень автомобіля «Мерседес», а саме: правий задній кут, задня стійку кузова та задній габаритний ліхтар, та характеру пошкоджень автомобіля «Тойота», а саме: ліве оглядове дзеркало, передні ліві двері, слідує, що автомобіль «Тойота»

рухався позаду автомобіля «Мерседес» та саме внаслідок руху останнього здійснено механічний тиск на автомобіль «Тойота», який збільшувався в бік оглядового дзеркала автомобіля «Тойота».

Відтак, апеляційної суд приходить до висновку, що дії водія ОСОБА_1 знаходились у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2023 року є законною та обґрунтованою, а тому, апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2023 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя