Провадження 3/557/525/2023
Справа 557/790/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Пацко Д.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП НП України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце роботи: військовослужбовець, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2023 року о 00 год. 23 хв. на а/д М-06 Київ-Чоп, 302 км, поблизу н.п. Горбаків Рівненського району, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: а саме поведінка, що не відповідає обстановці, розширені зіниці очей, що не реагують на світло, підвищена жвавість, та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, від проходження медичного огляду у медичному закладі на визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився.

Вказані дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник адвокат Верес М.Я. не з`явився, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином у передбаченому законом порядку.

26.06.2023 року адвокат Верес М.Я. подав клопотання про закриття адміністративного провадження, так як вважає, що складення адміністративних матеріалів супроводжувалось з чисельними порушеннями матеріального та процесуального права.

Зокрема вказує, що 00:41 год. по 01:06 год. 24.04.2023, працівник поліції пропонував пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння, але не роз`яснював наслідків не проходження медичного огляду, а саме, що не проходження медичного огляду породжує ті самі правові наслідки.

Вказує, що наявний в матеріалах справи DVD диск містить 11 відео файлів, на якому відображено не той час щодо складення адміністративних матеріалів та відеозапис не є безперервним, у зв`язку з цим доданий до протоколу відео диск просить суд визнати неналежним та недопустимим доказом по справі.

На підставі вищенаведеного просив провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, подані заперечення, суддя прийшов до наступних висновків.

Згідно ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність наступає, як за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1 , про що у письмових запереченнях ствердив захисник, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стверджується даними наступних досліджених у судовому засіданні доказів:

- відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №430842 від 24.04.2023 року;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 24.04.2023 року;

- актом огляду на стан наркотичного сп`яніння від 24.04.2023, у якому вказано, що огляд не проводивсь (з особистим підписом ОСОБА_1 );

- зобов`язання про відсторонення від керування транспортним засобом на 24 години;

- постановою серії ЕАС №6880191 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Із дослідженого судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, вбачається, що на відео зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

Таким чином, на переконання судді, поліцейським дотримано вимоги ч. ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння.

А тому, відмовляючись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддею звертається увага на тому, що об`єктивних причин відмови ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння в ході дослідження доказів не встановлено.

Що стосується доводів захисника з приводу неправильного відображення часу і дати на відеофайлах, що не співпадають з протоколом про адміністративне правопорушення, то суддя вважає, що дана похибка не є істотним порушенням.

При цьому суддею взято до уваги те, що досліджені матеріали відеофіксації відносяться до обставин події за участю ОСОБА_1 , на них зафіксовані обставини, зазначені у протоколі, тому такі відеофайли оцінюються у сукупності із дослідженими в ході судового розгляду справи доказами.

З огляду на означене доводи захисника про відсутність в матеріалах справи безперервного відео з нагрудної камери поліцейського та порушення правил відеофіксації суддею відхиляються і розцінюються, як обраний спосіб захисту.

Таким чином, докази, які долучені працівниками поліції до матеріалів справи є достатньо переконливі, чіткі та узгоджені між собою.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» ( рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини» ). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» ( рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» ( Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Під час накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП не враховуються, а тому в разі встановлення вини особи суддя лише накладає стягнення, передбачене санкцією відповідної статті.

Оцінюючи обставини справи, вважаю за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу позбавленням права керування транспортними засобами, в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП штраф з позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі статі 40-1 КУпАП підлягає стягненню з правопорушника на користь держави судовий збір.

Керуючись ст.ст.40-1, 221, 280, 283, ч.1 ст.130 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, та підлягає зарахуванню на рахунок № UA0017001, отримувач коштів ГУК у Рівнен.обл./Рівнен.обл./21081300, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 21081300, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в доход держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок на рахунок № UА0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), за кодом класифікації доходів бюджету - 22030106.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, а саме в сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень;

витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Д.В. Пацко