Справа №346/3956/23
Провадження №3/346/2055/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Валігурська Л.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Козавчин, Гайворонський район, Кіровоградська область, РНКОПП не відомо, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №786128 ОСОБА_1 ухилилася від передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній 13.07.2023 близько 09:00 години в с. Великий Ключів пішов до лісу, де в нього розрядився телефон, не повідомивши при цьому матір або когось іншого. Дані прогулянки без дозволу батьків вчиняються не вперше.

Дії ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення кваліфіковано за ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме: ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні визнала частково, зазначивши, що дійсно 13.07.2023 близько 09:00 її син без дозволу дорослих пішов до лісу, проте це він з дому не тікає і завжди повертається. Оскільки телефон сина був поза зоною досяжності її чоловік зателефонував в поліцію з приводу зникнення дитини.

Так на обґрунтування обставин, інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суду було надано наступні досліджені та перевірені докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №786128 від 14.07.2023, який містить відомості щодо дати, часу, місця та обставин вчинення адміністративного правопорушення;

- письмові пояснення неповнолітнього ОСОБА_3 від 13.07.2023, який зазначив, що він проживає разом з матір`ю та її співмешканцем. 13.07.2023 близько 09:10 години він пішов в ліс по гриби, де в нього розрядився мобільний телефон. Додому повернувся близько 12:00 години;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 14.07.2023, яка поснювала, що 13.07.2023 близько 03:00 години вона поїхала на роботу, а діти залишилися вдома спати. До неї зателефонували зі школи для того, щоб її син прийшов за довідкою на обстеження, однак до сина вона не змогла додзвонитися, оскільки його номер телефону був поза зоною досяжності. Близько 13:00 години син подзвонив їй та повідомив, що знаходиться вдома. Згодом вона від працівників поліції дізналася про те, що її колишній чоловік зателефонував до них з приводу зникнення сина;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 від 13.07.2023, якому зі слів колишньої дружини йому стало відомо, що їх сина близько трьох днів не було вдома. Так як його мобільний телефон був поза зоною досяжності, він попросив товариша ОСОБА_5 зателефонувати з даного приводу в поліцію;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_6 від 13.07.2023, який 13.07.2023 близько 10:00 години він перебував разом з товаришем ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 . В цей час до ОСОБА_7 зателефонувала його колишня дружина та повідомила, що їхнього сина близько трьох днів не було вдома. Так як до останнього не можливо було додзвонитися, оскільки номер телефону був поза зоною досяжності, на прохання товариша він зателефонував в поліції з даного приводу;

- свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 від 31.10.2015, відповідно до якого матір`ю зазначена ОСОБА_1 .

Інших доказів на обґрунтування винуватості ОСОБА_1 матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Дослідивши наведені вище докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, кваліфікуючою ознакою правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП є ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, тобто при складанні протоколу уповноважена особа повинна встановити, від виконання яких саме обов`язків по відношенню до дітей ухиляються батьки.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків від виконання передбачених законодавством обов?язків. Отже диспозиція цієї статті є бланкетною (відсилочною), не конкретизованою, а такою, що скеровує до норм законодавства України, які регулюють обов?язки батьків по відношенню до дітей.

Обов?язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначено ст. 150 Сімейного кодексу України, відповідно до вимог якої батьки зобов?язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім?ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов?язані піклуватися про здоров?я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов?язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов?язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов?язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 №2402-III батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов?язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров?я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Отже, можна зробити висновок, що об?єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, а об?єктивна сторона вказаного правопорушення полягає в діях, пов?язаних з ухиленням від виконання покладених на батьків обов?язків, передбачених вищезазначеними нормами. Неналежне виконання обов?язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов?язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов?язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей. Суб?єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Разом з тим, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №786128 не долучено жодних доказів, які б свідчили про ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 . Сам факт тимчасової відсутності дитини протягом певного періоду часу за місцем проживання та обставини, які їх зумовили, не можуть свідчити про неналежне виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків, оскільки відсутня систематичність таких дій з боку останньої.

Крім того слід звернути увагу на ту обставину, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV вільний вибір місця проживання обмежується щодо осіб, які не досягли 14-річного віку. У свою чергу неповнолітньому ОСОБА_8 станом на 13.07.2023 виповнилось 15 років, а тому останній є вільним у виборі місці перебування.

Також суд вважає за необхідне зауважити і про те, що факт звернення батька ОСОБА_4 до органів національної поліції у зв?язку з залишенням його неповнолітнім сином місця проживання, автоматично не має своїм наслідком висновок про неналежне виконання батьківських обов`язків з боку матері дитини, а є передумовою використання органом національної поліції можливих заходів та важелів з метою врегулювання конфлікту та превентивної діяльності, а у разі необхідності встановлення місця перебування неповнолітнього.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумнів щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 184 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 23, 184, 247, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: Людмила ВАЛІГУРСЬКА