Справа № 731/196/23 Головуючий у 1 інстанції Савенко А. І.
Провадження № 33/4823/522/23
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2023 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Варвинського районного суду Чернігівської області від 14 червня 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави536,80 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 25 березня 2023 року, о 14 год. 50 хв., по вул. Довженка, в с. Гнідинці, Прилуцького району, ОСОБА_1 керував мотоблоком, б/н, в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатом огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, проведеного на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Алкофор 505» (результат огляду 2,239 проміле), чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення. Посилається на те, що він не визнавав результати тестування, отримані на місці зупинки, про що повідомляв під відеозапис, та здійснив запис у роздруківці, а тому помилковим є посилання у протоколі на п. 2.9 «а» ПДР України. Крім того, у протоколі неправильно вказана фабула порушення. Вказує, що він не керував мотоблоком за обставин, зазначених у протоколі, а перебував на пасажирському сидінні та лише допомагав водію звернути на узбіччя. Зазначає, що протокол не містить посилання на технічний засіб, за допомогою якого було здійснено фіксацію порушення, а тому відеозапис є недопустимим доказом. Також зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що поліцейський Васільєв Є.Б. взагалі має повноваження складати протоколи про адміністративні правопорушення.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив здійснювати розгляд справи без його участі.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 038292 від 25.03.2023, ОСОБА_1 , 25 березня 2023 року, о 14 год. 50 хв., по вул. Довженка, в с. Гнідинці, керував мотоблоком, б/н, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Алкофор 505» під відеофіксацію. Результат огляду позитивний - 2,239 проміле, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України (а.с.3).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Як слідує з інформації з роздруківки приладу Алкофор 505 № 13417, результат продування ОСОБА_1 зазначеного спеціального технічного приладу становить 2,239 проміле, з результатом останній погодився та поставив свій підпис (а.с.2).

Доводи апелянта про те, що він не керував мотоблоком, є непереконливим, та спростовується переглянутим апеляційним судом відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому відображено, як ОСОБА_1 керував мотоблоком по дорозі загального користування, буксирував причеп та перевозив пасажира, зупинився на вимогу поліції, при цьому мав явні ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Алкофор 505», на що він погодився; результат огляду позитивний. Будь-яких зауважень з приводу проведеного огляду на стан сп`яніння та отриманого результату огляду ОСОБА_1 не висловлював, а лише відмовся ставити підпис у роздруківці тестування. Окрім цього, за увесь час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 жодного разу не вказав, що за кермом перебувала інша особа (а.с.5).

Крім того, згода ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння також побічно підтверджує той факт, що саме він перебував за кермом мотоблока та як водій погодився пройти такий огляд.

Той факт, що відеофіксація не здійснювалася безперервно, не є підставою для скасування постанови суду, оскільки на відеозаписі чітко зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, і підстави піддавати сумніву зміст даного відеозапису відсутні.

Твердження апелянта з приводу відсутності даних щодо технічного засобу, за допомогою якого здійснювалась відеофіксація, є необґрунтованими, оскільки ст. 256 КУпАП та інші норми закону не містять вимоги до засобу відеофіксації.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність відомостей роз`яснення його прав, є непереконливими, з огляду на таке.

Згідно абз. 4 п. 2 Р. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395, під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, про що робиться відмітка у протоколі.

Як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення, у ньому міститься відмітка про те, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, але в зв`язку з відмовою останнього від надання пояснень та ознайомлення з протоколом його підпис відсутній.

Твердження апелянта з приводу того, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння у лікарні, не ґрунтуються на законі, так як дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Зокрема, вищенаведений пункт 6 розділу І даної Інструкції передбачає альтернативний порядок проведення огляду на стан сп`яніння, або на місці зупинки, або у закладі охорони здоров`я. Крім того, будь-яких зауважень з приводу проведеного огляду на стан сп`яніння та отриманого результату огляду ОСОБА_1 не висловлював, а лише відмовся ставити підпис у роздруківці тестування.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час медичного огляду та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Відтак, доводи ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання уникнути ним установленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Варвинського районного суду Чернігівської області від 14 червня 2023 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний