Справа № 366/1896/23
Провадження №3/366/1361/23

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2023 року смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла зі служби у справах дітей Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

20.06.2023 року до Іванківського районного суду Київської області надійшли матеріали зазначеної справи про адміністративне правопорушення.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення (без серії та номеру) від 18.06.2023 року, по суті правопорушення зазначено наступне:

ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 184 КУпАП, 18.06.2023 року об 11 год. 15 хв. за адресою АДРЕСА_1 , порушивши рішення органу опіки та піклування щодо участі у вихованні та утриманні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не дозволила батьку ОСОБА_3 у відведений час забрати дитину.

Судове засідання з розгляду справи призначене на 05.07.2023 року, за клопотанням ОСОБА_1 відкладене на 31.07.2023 року.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась. Подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, у якому просила врахувати її заперечення на протокол про адміністративне правопорушення.

У запереченні, яке надійшло до суду 19.07.2023 року ОСОБА_1 просила закрити провадження у справі. Заперечення мотивоване тим, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення доводи є неконкретні та незрозумілі, не відповідають змісту ч. 5 ст. 184 КУпАП. Дитина проживає разом з нею, а до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП може бути притягнутий лише той з батьків, який проживає окремо від дитини. Також ОСОБА_1 посилається на те, що матеріали справи не містять відомостей, який саме відведений час є таким, в який вона має віддавати дитину батьку.

Розглянувши справу та дослідивши наявні в їй матеріали, суддя приходить до наступного.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Отже, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідальність за ч. 5 ст. 184 КУпАП настає у разі невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Суддею встановлено, що дитина, ОСОБА_2 проживає разом з матір`ю, ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області від 21.09.2023 року.

Отже, у цьому випадку ОСОБА_1 не є суб`єктом вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП.

Крім цього, зі змісту інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення слідує, що остання не дозволила батьку ОСОБА_3 у визначений час забрати дитину.

Згідно з долученим до протоколу про адміністративне правопорушення рішенням виконавчого комітету Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області від 19.09.2022 року № 221, вбачається, що участь ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_2 визначена таким чином, що дитина перебуватиме з батьком тиждень (7 днів), через тиждень (7 днів).

При цьому, пп. 2.1 п. 2 цього рішення ОСОБА_3 (батька) зобов`язано попередньо ставити до відома ОСОБА_1 (матір дитини) щодо наміру забрати дитину у встановлені тижні.

Проте, з доданих до протоколу про адміністративне правопорушення доказів неможливо достовірно встановити, чи було 18.06.2023 року саме днем тижня, у якому дитина мала перебувати разом з ОСОБА_3 а не днем тижня, у якому дитина мала перебувати з ОСОБА_1 .

Крім цього, долучені докази не містять відомостей про те, що ОСОБА_3 попередньо поставив до відома ОСОБА_1 про намір забрати дитину, як це визначено пп. 2.1 п. 2 рішення виконавчого комітету Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області від 19.09.2022 року № 221.

Таким чином, зібрані докази достовірно та за принципом доказування «поза розумним сумнівом» не свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 ознак поді і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП та є сумнівними, тим більше, суддею встановлено, що у цьому випадку ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП, а тому, провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі ст.ст. 19, 62 Конституції України, керуючись ст.ст. 7, 184, 245, 247, 251, 256, 268, 280, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області.

Суддя Н.П. Слободян