КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/6323/23
Провадження № 33/824/3066/2023
Головуючий в суді першої інстанції: Скуба А.В.
Доповідач: Трясун Ю.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника Білінського Богдана Петровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 19 травня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника Білінського Б.П.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 19 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, 07 квітня 2023 року о 22 год. 20 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Фольксваген» з номерним знаком НОМЕР_1 по проспекту Бажана у м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Білінський Б.П. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову Дарницького районного суду міста Києва від 19 травня 2023 року та закрити провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За доводами апеляційної скарги захисник зазначає, що не погоджується із постановою суду першої інстанції, вважає її незаконною та такою що постановлена з істотним порушенням норм процесуального та матеріального права.

Як пояснює апелянт, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» оскільки хвилювався за герметичність упаковки, крім того повідомив працівникам поліції, що в нього є симптоми Covid-19, у зв`язку з чим просив пройти огляд у закладі охорони здоров`я.

Однак, у закладі охорони здоров`я лікар також запропонувала ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», проігнорувавши вимоги останнього пройти огляд за допомогою будь-якого іншого способу, за виключенням приладу «Драгер».

Захисник, посилаючись на Інструкцію «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» вважає, що огляд у закладі охорони здоров`я повинен проводитись виключно за допомогою лабораторного дослідження.

Поряд з цим, апелянт вважає, що наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського є неналежним доказом, оскільки відеозапис працівниками поліції не вівся безперервно.

Захисник зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення також є недопустимим доказом, оскільки в ньому не вказано суті правопорушення.

Крім того, захисник звертає увагу на поведінку працівників поліції, які після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не представились та не повідомили водію, що ведеться відеофіксація на боді-камеру.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Білінського Б.П., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

Оскаржуючи постанову суду першої інстанції захисник зазначає, що ОСОБА_1 погодився на проходження огляду для визначення стану сп`яніння у закладі охорони здоров`я, однак, виключно за допомогою проведення лабораторних досліджень, однак лікар та працівники поліції розцінили це як відмову від проходження огляду.

Так, апеляційний суд зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29 червня 2007 року суд зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При цьому, відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення, зокрема, стану алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, однак в медичному закладі ОСОБА_1 повідомляє лікарю, що не згоден дихати в прилад, але згоден здати кров та сечу, оскільки він не впевнений в стерильності трубки для приладу «Драгер». При цьому лікар роз`яснила ОСОБА_1 порядок проходження медичного огляду, зокрема, зазначила, що медичний огляд може розпочатись лише за його добровільної згоди, яку він повинен засвідчити своїм підписом на окремому бланку. Крім того лікар пояснила, що після проходження огляду за зовнішніми ознаками йому буде запропоновано пройти огляд за допомогою приладу «Драгер», але оскільки він не згоден видихати повітря у трубку приладу, то він може здати біологічну речовину - сечу. Однак, після неодноразового прохання лікаря надати письмову згоду на проходження огляду, ОСОБА_1 підписати бланк зі згодою на проходження медичного огляду, відмовився, при цьому повідомив, що може розписатись в журналі.

Апеляційний суд вважає, що як працівниками поліції так і судом першої інстанції обґрунтовано розцінені такі дії ОСОБА_1 як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, не наділений правом встановлювати лікарю чи працівникам поліції умови, за яких він готовий пройти огляд, зокрема ставити підписи на згоду в документах, в яких такий підпис непередбачений.

Отже, не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння із проведенням лабораторних досліджень.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського є неналежним доказом, оскільки відеозапис не вівся безперервно, а також, що ОСОБА_1 не було повідомлено про таку відеофіксацію апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Відповідно до наданого відеозапису, на ньому повністю відображена подія вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, а саме, як на пропозицію лікаря пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, крім того працівники поліції повідомляли ОСОБА_1 про те, що ними ведеться відеофіксація.

Отже, зафіксована на відеозаписах інформація є достатньою та підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджується з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про те, що відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) поліцейського слід вважати належним та допустимим доказом.

Оскаржуючи постанову суду захисник також вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам КУпАП, оскільки у ньому не зазначена суть правопорушення. Апеляційний суд звертає увагу на те, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, про що вказано в протоколі, і є тією суттю правопорушення, яке інкримінується останньому.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Підсумовуючи викладене апеляційний суд вважає, що сукупність доказів, досліджених судом давали законні підстави дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що суд цих вимог закону дотримався в повній мірі та ухвалив рішення, яке є вмотивованим, а викладені в ньому висновки відповідають фактичним обставинам справи, тому підстав для скасування оскаржуваної постанови немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Білінського Б.П. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 19 травня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р. Трясун