Номер провадження: 33/813/655/23
Номер справи місцевого суду: 521/3509/23
Головуючий у першій інстанції Мирончук Н. В.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді - Князюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 15 березня 2023 року у справі відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 15 березня 2023 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду 06.04.2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу відповідно до вимог якої, просить суд скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 15 березня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким визнати винним ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апелянт зазначає, що при розгляді справи судом першої інстанції упереджено прийнято рішення про відсутність події і складу адміністративного правопорушення ОСОБА_2 передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, відповідно оскаржуваної до постанови суд посилається на протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №264239 від 27.01.2023 р., та вказує: «Як вже було встановлено судом, згідно до складеного протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 264239, від 27.01.2023 року, ОСОБА_2 інкримінується порушення вимог п. п. 6.6.13, 11.14 ПДР України.

Проте, суд зазначає, що вказаного у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 264239, від 27.01.2023 року, пункту 6.6.13 ПІДР не існує». Однак з цим твердженням суду першої інстанції, не можна погодитись оскільки в протоколі вірно вказано п.6.6 В ПДР України, з чого суд першої інстанції було взято що в протоколі вказано п.6.6.13 апелянту невідомо та не зрозуміло.

Оскільки саме п. 6.6 в) ПДР України забороняє велосипедисту рухатися по тротуарах і пішохідних доріжках (крім дітей до 7 років на дитячих велосипедах під наглядом дорослих).

Відповідно до п. 11.14 ПДР України, рух по проїзній частині на велосипедах, мопедах, гужових возах (санях) і вершникам дозволяється лише в один ряд по правій крайній смузі якомога правіше, за винятком випадків, коли виконується об`їзд.

Поворот ліворуч та розворот дозволяється на дорогах з однією смугою для руху в кожному напрямку і без трамвайної колії посередині. Дозволяється рух по узбіччю, якщо це не створить перешкод пішоходам.

В даному випадку ОСОБА_2 рухався на велосипеді по пішохідному переходу де і скоїв зіткненням з автомобілем з Tovota Corolla, p.н. НОМЕР_2 .

Тому апелянт вважає, що в діях ОСОБА_2 було порушення п.6.6 (в ПДР України, в наслідок якого сталося зіткнення.

Що стосується кваліфікації дій водія автомобіля Toyota Corolla, p.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , слід зауважити, що, а ні при розгляді адміністративних матеріалів в УПП в Одеській області, а ні при розгляді справи в суді першої інстанції, жодних порушень ПДР України, які б були у причино-наслідковому зв?язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди встановлено не було.

Крім того, судом першої інстанції, при розгляді справи, та при винесені постанови позбавив потерпілого його законних прав передбачених ст. 269 КУпАП, а саме під час розгляду справи не було повідомлено про дату та час розгляду справи, не надано можливості ознайомитись з матеріалами справи, а в подальшому потерпілий був позбавлений можливості заявляти клопотання про витребування та надання відповідних доказів, які мають значення при розгляді такого роду справ, що є безспірним порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, розглядаючи справу, суд першої інстанції допустив спрощений підхід розгляду справи та не забезпечив повноту, всебічність і об`єктивність судового розгляду, що призвело до не вірного висновку, який суперечить фактичним обставинам справи та приписам Правил дорожнього руху, тому постанова Малиновського районного суду м. Одеси не може вважатись обґрунтованою та законною.

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає, що постанова Малиновського районного суду м. Одеси від 15.03.2023 р. про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного є незаконною та необґрунтованою та підлягає скасуванню.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Колесник О.В., Чістіков О.В. особисто підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_2 адвокат Воронюк М.О. у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення. Постанову суду першої інстанції просив залишити без змін.

Свідок - патрульний поліцейський Ястреб В.І., який склав відносно ОСОБА_2 вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення, у судовому засіданні пояснив, що він не був присутнім на місці ДТП в момент його скоєння. Вживши заходи щодо перегляду відеозапису з камер відеоспостереження дійшов до висновку, що ОСОБА_2 , всупереч правил дорожнього руху, їхав пішохідним переходом зі сторони вул. Івана та Юрія Лип в бік вул. Кордонна, допустив зіткнення з т/з Toyota Corolla, р. н. НОМЕР_3 , чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу, впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, 04.01.2023 року о 17 годині 08 хвилин, в місті Одесі по вул. М. Малиновського, буд. 71/1, гр. ОСОБА_2 , керуючи велосипедом Profi, рухаючись пішохідним переходом зі сторони вул. Івана та Юрія Лип в бік вул. Кордонна, в порушення вимог п. 11.14, 6.6.13 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306, від 10 жовтня 2001 року, допустив зіткнення з т/з Toyota Corolla, р. н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався зі сторони вул. Малиновського в бік пл. Дерев`янко, чим порушив вимоги п. п. 11.14, 6.6.13 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306, від 10 жовтня 2001 року, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення додані: протокол огляду місця ДТП; схема місця ДТП; письмові пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди; інші матеріали.

Зі змісту пояснень ОСОБА_2 , від 27.01.2023 року, вбачається, що останній «04.01.2023 року о 17 годині рухався у напрямку будинку по вул. Малиновського, на вул. Кордонна, минуючи пішохідний перехід через вул. Бабаджаняна, по якому потрапив у ДТП. Перехрестя я переходив на свій зелений мигаючий світлофор. Мене збила машина яка поворачивала з вул. Кордонна на вул. Бабаджаняна. В результаті зіткнення я отримав тілесні ушкодження, обидва т/с отримали механічні пошкодження. Мене було доставлено в лікарню. Водій з місця ДТП скрився.».

Крім того, в матеріалах справи містяться пояснення іншого учасника ДТП гр. ОСОБА_1 , згідно яких «04.01.2022 року приблизно о 17 годині 10 хв., керуючи автомобілем Toyota Corolla, р. н. НОМЕР_3 , здійснював рух по вул. М. Малиновського, з боку вул. Спартаківської та наближаючись до перехрестя з вул. І. Рабіна, проїзд якої регулюється світлофорним об`єктом. При наближенні до перехрестя переконався, що в напрямку мого руху включений зелений сигнал світлофора, тому знизив швидкість приблизно до 15 км. в годину почав виконувати маневр правого повороту у бік пл. Дерев`янка. Попереду мого руху був пішохідний перехід, на якому пішоходів не було. Коли в`їхав на пішохідний перехід раптово перед моїм автомобілем з`явився велосипедист, який переїжджав проїзну частину зліва направо відносно мого руху на великій швидкості, яку в чисельному виражені вказати не можу.

В момент виявлення велосипедиста, одразу застосував засоби до екстреного гальмування. В цей момент відбулося зіткнення з велосипедом, автомобіль одразу зупинився, а велосипедист через капот впав на асфальт і одразу ж піднявся. Я вийшов з автомобіля та почав оглядати хлопця і виясняти його почуття, на що він відповів, що з ним все гаразд. Пошкоджень яких було б видно не було. Жінка та чоловік які були на місці, спитали хлопця навіщо він рухався на червоний сигнал світлофора, на що останній відповів що не переконався. Я запропонував викликати швидку допомогу, але хлопець відмовився сказав, що з ним все гаразд, потім я запропонував підвести його додому, але він теж відмовився, і разом з велосипедом пішов у бік вулиці Спартаківська. Я розуміючи, що з хлопцем все гаразді претензій немає поїхав додому. В день ДТП та до цього спиртних напоїв не вживав. Враховуючи, що причиною ДТП були дії хлопця, який рухався по пішохідному переходу з великою швидкістю.».

Дослідивши матеріали справи місцевий суд дійшов до висновку про те, що до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не долучено належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з огляду на наявність ряду суперечностей у викладенні обставин та правомірності кваліфікації правопорушення, а тому в діях ОСОБА_2 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, отже провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно п. 11.14 ПДР України рух по проїзній частині на велосипедах, мопедах, гужових возах (санях) і вершникам дозволяється лише в один ряд по правій крайній смузі якомога правіше, за винятком випадків, коли виконується об`їзд. Поворот ліворуч та розворот дозволяється на дорогах з однією смугою для руху в кожному напрямку і без трамвайної колії посередині. Дозволяється рух по узбіччю, якщо це не створить перешкод пішоходам.

Разом з тим, згідно п. 6.6 ПДР України, велосипедисту забороняється:

a) керувати велосипедом з несправним гальмом, звуковим сигналом, а в темну пору доби і в умовах недостатньої видимості з вимкненим ліхтарем (фарою) чи без світлоповертачів;

б) рухатися по автомагістралях і дорогах для автомобілів, а також по проїзній частині, коли поряд облаштовано велосипедну доріжку;

в) рухатися по тротуарах і пішохідних доріжках (крім дітей до 7 років на дитячих велосипедах під наглядом дорослих);

г) під час руху триматися за інший транспортний засіб;

ґ) їздити, не тримаючись за руль, та знімати ноги з педалей (підніжок);

д) перевозити пасажирів на велосипеді (за винятком дітей до 7 років, які перевозяться на додатковому сидінні, обладнаному надійно закріпленими підніжками);

е) буксирувати велосипеди;

є) буксирувати причеп, не передбачений для експлуатації з велосипедом.

Згідно до складеного протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 264239 від 27.01.2023 року, ОСОБА_2 інкримінується порушення вимог п. п. 6.6.13, 11.14 ПДР України.

Проте, апеляційний суд як і суд першої інстанції звертає увагу на те, що вказаного у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 264239 від 27.01.2023 року, пункту 6.6.13 ПДР не існує.

Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити про те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

При цьому апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не мас: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Отже, суд позбавлений можливості змінити фабулу адміністративного правопорушення та не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Так, в обґрунтування доводів про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП матеріали справи містять: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №264239 від 27.01.2023 р.; протокол огляду місця ДТП; схему місця ДТП; письмові пояснення ОСОБА_1 ..

З наявних в матеріалах справи протоколу огляду місця ДТП, схеми ДТП апеляційний суд не вбачає за можливе дійти до висновку щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Також не можливо дійти до висновку щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення з показів свідка ОСОБА_3 , оскільки останній не був присутнім на місці ДТП в момент його скоєння. Відеозапису з камер відеоспостереження на який посилався ОСОБА_3 матеріали справи не містять.

Відносно наявних в матеріалах справи пояснень учасників ДТП апеляційний суд має критичне відношення, оскільки останні є зацікавленими особами щодо результату розгляду даної справи.

Вбачаючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги щодо доведення винуватості ОСОБА_2 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення.

Отже, доводи апеляційної скарги є безпідставними, тому вона не підлягає до задоволення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

У відповідності до ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 15 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя О.В. Князюк