ПОСТАНОВА

Справа № 609/575/23

3-зв/609/6/2023

19 липня 2023 року суддя Шумського районного суду Тернопільської області Катерняк О.М., розглянувши заяву про самовідвід судді Шумського районного суду Тернопільської області Харлана Максима Володимировича у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні судді Шумського районного суду Тернопільської області Харлана М.В. перебуває справа про адміністративне правопорушення №609/575/23 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

18 липня 2023 року суддею Харланом М.В. було заявлено самовідвід у розгляді даної справи з підстав того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є чоловіком ОСОБА_2 , яка працювала секретарем судового засідання Шумського районного суду Тернопільської області та входила у склад суду, при розгляді судових справ, під його головуванням, як судді. У зв`язку із чим, вказані обставини можуть ставити під сумнів його неупередженість під час розгляду справи про адміністративне правопорушення для інших учасників справи та сторонніх спостерігачів.

Призначаючи до розгляду дану заяву про самовідвід судом враховано те, що чинний Кодекс України про адміністративне правопорушення не передбачає ані права, ані процедури подання та розгляду заяви про відвід (самовідвід) судді. Тобто чітке законодавче регулювання щодо даного питання відсутнє.

Водночас, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. А відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод інститут відводу та самовідводу є гарантією справедливого розгляду кожної судової справи.

Так, у п. 132 рішення ЄСПЛ від 20.02.2013 у справі «Гарабін проти Словаччини» зазначено, що існування національних процедур для забезпечення неупередженості, а саме правил, що регулюють відвід судді, є важливим фактором. Такі правила виявляють особливу увагу національного законодавства до усунення всіх обґрунтованих сумнівів у неупередженості судді чи суду і є спробою забезпечити неупередженість, усуваючи причини таких сумнівів. На додаток до забезпечення відсутності упередженості як такої, ці правила спрямовані на усунення будь-яких проявів упередженості і таким чином слугують зміцненню довіри громадськості до суду.

Суддя Харлан М.В. в судове засідання не з`явився, що узгоджується з його правом, а не обов`язком давати пояснення суду щодо заявленого самовідводу.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи та доводи заяви про самовідвід, дійшов висновку про таке.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, при цьому, згідно практики Європейського суду з прав людини, провадження у справах про адміністративне правопорушення, вважається кримінальним у розумінні згаданої Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 30.10.2014 у справі «Швидка проти України»).

Наведену позицію підтримує і Конституційний Суд України, який у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011(2) зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушенням». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, в даному випадку суд вважає можливим для вирішення питання щодо заявленого самовідводу судді в межах справи про адміністративне правопорушення, застосувати відповідні норми Кримінального процесуального кодексу України, а саме ст.ст. 75,76, 80-81 КПК України.

Так, однією з обставини, які в силу ст. 75 КПК виключають участь судді у кримінальному провадженні, є дані, які викликають сумнів у неупередженості судді.

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Згідно з п.12 висновку № 1 (2001) Консультаційного Ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість і з боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме - вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що розгляд по суті суддею Харланом М.В. вказаної справи про адміністративне правопорушення, а також процесуальні дії та рішення суду, які можуть бути прийняті в межах даного провадження, яке перебуває на стадії судового розгляду, не можуть сприйматись як можливий, у майбутньому, прояв упередженого або зацікавленого підходу при розгляді даної справи, оскільки не дають учасникам судового провадження підстави ставити під сумнів неупередженість судді, що безпосередньо впливає на оцінку законності майбутнього судового рішення.

При цьому будь-яких достатніх даних, які б підтверджували наведені у заяві про самовідвід доводи, зокрема про існування вже сформованої правової позиції головуючого судді у справі щодо результату її розгляду, встановлено не було, як і не виявлено обставин, передбачених п.4 ч.1 ст. 75 КПК України, щодо існування інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості суду, таких як зацікавленість у певному рішенні у цій справі чи про необ`єктивне ставлення до учасників справи.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення заяви судді Харлана М.В. про самовідвід від участі в розгляді справи №609/575/23.

За наведених обставин, у задоволенні заяви про самовідвід слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 75, 81 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні заяви про самовідвід судді Шумського районного суду Тернопільської області Харлана Максима Володимировича від розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за поручення ч.1 ст.130 КУпАП - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: О. М. Катерняк