Справа № 366/2045/23
Провадження №3/366/1478/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2023 року смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

свідка ОСОБА_2 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції №1 Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (смт. Іванків) про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И Л А:

05.07.2023 року до Іванківського районного суду Київської області надійшли матеріали зазначеної справи про адміністративне правопорушення.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 933878 від 26.06.2023 року, по суті правопорушення зазначено наступне:

26.06.2023 року о 10 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_3 , а саме ображав нецензурною лайкою, чим міг завдати шкоди її психологічному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що протокол про адміністративне правопорушення є сфальсифікованим. Між ним та його тещею, ОСОБА_3 постійно виникають конфлікти, на які вона сама його провокує та погрожує викликами поліції. Того дня, вони в черговий раз почали конфліктувати та ОСОБА_3 викликала поліцію. Поліцейські приїхали на місце події, він їм пояснив ситуацію, однак останній сказали, що виклик на лінію 102 вже відбувся та їм, за вказівкою вищого керівництва в будь-якому випадку потрібно складати протокол про адміністративне правопорушення, що вони і зробили. Поліцейські жодних дій до встановлення фактичних обставин справи не вчинили, а лише «для показника» склали протокол про адміністративне правопорушення. Просив закрити провадження у справі.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що вона є донькою ОСОБА_1 . ОСОБА_3 (її баба) постійно провокує батька на конфлікти та безпідставно викликає поліцію. Стосовно подій 26.06.2023 року надала пояснення, аналогічні тим, які надав ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Отже, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено письмові пояснення ОСОБА_3 від 26.06.2023 року, які зводяться до того, що 26.06.2023 року, приблизно о 10 год. 00 хв. вона прийшла до ОСОБА_1 , який почав ображати її нецензурною лайкою та кидатись в бійку, при цьому реальної загрози не чинив.

Долучені письмові пояснення ОСОБА_1 від 26.06.2023 року повністю суперечать письмовим поясненням ОСОБА_3 та зводяться до того, що він проживає разом з дружиною та донькою. 26.06.2023 року до його будинку прийшла ОСОБА_3 (його теща), яка без причин почала словесний конфлікт, він її заспокоював та просив вийти, після чого вона пішла до себе додому.

Інших доказів матеріали справи не містять.

Наявність таких доказів суперечить принципу доказування «поза розумним сумнівом», який наведено вище.

У судді не виникає сумнівів щодо достовірності пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які вони надали у судовому засіданні. Більше того, є незрозумілим, чому по приїзду наряду поліції на місце події не отримано письмові пояснення від дружини ОСОБА_1 та його доньки, яка, як вона стверджує, була присутня при конфлікті. Про її присутність на місці події свідчить також письмове пояснення ОСОБА_1 , згідно з яким він проживає разом з донькою та дружиною.

Доказів, які б спростовували наведене матеріали справи не містять, а з урахуванням отриманих пояснень присутніх у судовому засіданні, суддя приходить до висновку, що в цьому випадку складання протоколу про адміністративне правопорушення було упередженим по відношенню до ОСОБА_1 .

Наявність телефонного повідомлення на лінію «102» Національної поліції України аж ніяк не може бути достовірним доказом вчинення правопорушення без встановлення всіх фактичних обставин справи на місці події, відповідно, у кожній подібній ситуації підлягають встановленню фактичні обставини справи, винні особи, збираються докази і лише після цього приймається рішення про складання протоколу про адміністративне правопорушення.

За встановлених обставин справи, суддя приходить до висновку, що подія і склад адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 є недоведеним, а зібрані на підтвердження його винуватості докази сумнівними.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені обставини, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Питання щодо судового збору суддя вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП, за якою судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.

Оскільки в цьому випадку провадження у справі підлягає закриттю, відповідно судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 7, 40-1, 173-2, 245, 247, 251, 252, 280, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу зазначеного адміністративного правопорушення, закрити провадження у справі.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області.

Суддя Н.П. Слободян