справа № 760/5314/23 головуючий у суді І інстанції Педенко А.М.
провадження № 33/824/2557/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Березовенко Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником - адвокатом Захаренком Костянтином Володимировичем, на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19 квітня 2023 року, якою

ОСОБА_1 (РНОКПП невідомий), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Піддано ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись з даною постановою суду, ОСОБА_1 , через захисника - адвоката Захаренка Костянтина Володимировича, 27 квітня 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 19 квітня 2023 року та прийняти нову, якою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

У обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що у відповідних графах протоколу про адміністративне правопорушення відсутні відомості про свідків, зокрема, їхні прізвища, ім`я, по-батькові, адреси та інші установочні дані. Наголошує, що ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення зазначив, що за кермом не перебував. Також апелянт зазначав, що під час судового розгляду було з`ясовано, що офіцер поліції, котра складала протокол, особисто ОСОБА_1 за кермом не бачила, що підтверджується відеозаписом з її боді-камери.

Свідок ОСОБА_2 надав покази, що 17.02.2023 року він був за кермом автомобіля БМВ 118i, д/н НОМЕР_1 , як драйвер. Внаслідок важких погодних умов (сніг, ожеледь) на вказаному автомобілі скоїв ДТП, допустивши зіткнення зі стовпом. Під впливом емоцій від цієї події та побоюючись відповідальності з місця ДТП зник, у чому щиро розкається. Свідок ОСОБА_3 , на покази якої посилалась особа, що складала протокол про адміністративне правопорушення, в судовому засіданні показала, що момент ДТП не бачила, з іншим свідком ОСОБА_4 , були за кутом іншої вулиці та внаслідок слизької дороги підійшли до місця ДТП приблизно через 5 хвилин. Біля місця ДТП було декілька людей. Хто був за кермом вона не бачила, бо викликала швидку та поліцію. Свідок ОСОБА_4 також не могла бачити, хто був за кермом в момент ДТП, бо прийшла разом з нею. Також повідомила, що інформацію про те, що за кермом був ОСОБА_1 їх та свідку ОСОБА_4 надала поліцейська, котра складала протокол. Свідок ОСОБА_4 також повідомила, що момент ДТП не бачила, хто саме під час ДТП був за кермом вона не бачила, на її переконання це був саме ОСОБА_1 .

Окрім того, із записів камер поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 не були повідомлені його права, зокрема, можливість скористатись правовою допомогою адвоката, його клопотання щодо цього були не реалізовані. Апелянт вважає, що жодного доказу керування транспортним засобом ОСОБА_1 суду не надано, всі свідки показали, що не бачили момент ДТП та безпосереднє управління автомобілем ОСОБА_1 про управління автомобілем та вчинення на ньому ДТП показав свідок ОСОБА_2 , а відповідно ОСОБА_1 не є спеціальним суб`єктом ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП вказував, що оскільки він не керував транспортним засобом, а був пасажиром, якому жодної винної дії в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення не пред`являлося, оскаржувана постанова є безпідставною та підлягає скасуванню.

У судове засідання належним чином повідомлені учасники справи не з`явилися,однак їх неявка в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи судом. Жодних клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши апеляційні доводи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на таке.

Судом першої інстанції було встановлено, що 17 лютого 2023 року о 21 год. 20 хв. по вул. Привітній, 3 в м. Києві водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «BMW 1181», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю із порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя, порушив п. 2.3б та 12.1 Правил дорожнього руху України, та не вибрав безпечну швидкість руху, не був уважним за кермом в результаті чого здійснив наїзд на перешкоду, а саме бетонний стовп, транспортний засобів отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на нагрудну камеру № 477837, № 472002. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

Так, стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність особи, яка керує транспортним засобом виникає і в разі її відмови від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан сп`яніння.

Процедура та порядок огляду на стан сп`яніння регламентуються ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції № 1452/735 ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Апеляційний суд критично оцінює довід апелянта про те, що за кермом автомобіля перебувала інша особа, оскільки з відеозапису з нагрудної камери інспектора патрульної поліції не вбачається, що автомобілем керував ОСОБА_2 , на місці події останній не зафіксований. Вказана обставина не підтверджуються й жодними іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Натомість з відеозапису з нагрудної камери інспектора патрульної поліції № 477837, № 472002 апеляційним судом встановлено, що водій ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. Відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також апеляційний суд бере до уваги, що судом першої інстанції в судовому засіданні було допитано свідків. Так, зокрема, з пояснень свідка ОСОБА_4 в судовому засіданні суду першої інстанції вбачається, що 17.02.2023 р. близько 21.00 год. повертаючись із ОСОБА_3 з магазину почули звук удару. Повернувшись із вул. Локомотивної до вул. Привітної, приблизно за декілька хвилин, побачили, що автомобіль марки «BMW 1181», д.н.з. НОМЕР_1 врізався в стовп. Підбігши до автомобіля побачила, що ОСОБА_1 сидів за водійським кріслом та лежав обличчям в подушці безпеки, інших осіб в салоні автомобіля не було. Переживаючи, щоб водій не задихнувся, ОСОБА_4 відчинила двері транспортного засобу, намагалась привести до тями водія. Протягом декількох хвилин ОСОБА_1 до тями не приходив. Після того, як водій прийшов в себе нічого за його стан стверджувати не може. При відмові ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку присутня не була, лише чула про це зі слів працівників поліції.

Таким чином, свідок ОСОБА_4 підтвердила, що за кермом транспортного засобу перебував саме ОСОБА_1 .

Вказані обставини апелянтом не спростовані, доказів протилежному надано не було, клопотання про повторний допит свідків у суді апеляційної інстанції апелянтом не заявлялося.

Також апелянт в апеляційній скарзі зазначав, що йому не було роз`яснено його права та обв`язки, а тому він не міг реалізувати право на захист.

З цього приводу варто зазначити наступне.

Згідно з п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Крім того, поведінка ОСОБА_1 на відеозаписі вказує, що він не вимагав роз`яснення йому певних прав або особливостей процедури, повністю усвідомлював вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, здійснював активні, свідомі та вольові дії, розумів ситуацію, у якій опинився.

Також апеляційний суд бере до уваги, що працівниками поліції повною мірою дотримано процедуру пропозиції проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, чітко роз`яснено процедуру проведення такого огляду та наслідки відмови від його проходження. ОСОБА_1 було запропоновано на вибір пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів або ж проїхати до закладу охорони здоров`я для його проходження.

Тому суд доходить висновку про дотримання права на захист ОСОБА_1 та усвідомлення ним суті інкримінованого йому діяння.

Окрім вищевикладеного, у апеляційній скарзі апелянт зазначав, що в порушення ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», в матеріалах справи відсутні посилання на відеозапис із форменного одягу поліції.

Проте вказаний довід спростовується матеріалами справи, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 378377 від 17 лютого 2023 року у графі «до протоколу додаються» зазначено: номери боді-камер 477837 та 472002. Вказані відеозаписи містяться в матеріалах справи на а.с.9.

Також апеляційний суд критично оцінює довід апелянта про відсутність відомостей про свідків, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 378377 від 17 лютого 2023 року у графі «до протоколу додаються» зазначено: пояснення свідків.

Натомість у поясненнях свідків, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, зазначено відомості про свідків, зокрема, їхні прізвища, імена, по-батькові, адреси місця проживання, контакти, місце роботи тощо.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема щодо не відсторонення працівниками поліції водія від керування транспортним засобом, також не спростовують висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбаченихст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України і є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги, розцінюються апеляційним судом критично і до уваги не приймаються, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Враховуючи викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення доводами апеляційної скарги не спростовані. Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, поясненнями ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , в їх сукупності, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 17.02.2023 р., копією постанови за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 та відеозаписом з нагрудної камери патрульних поліцейських.

Оскільки судове рішення, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 19 квітня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, піддано ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником - адвокатом Захаренком Костянтином Володимировичем - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Березовенко