КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 33/824/218/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 серпня 2023 року суддя Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

встановив:

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, який складено 17 вересня 2022 року, серії ААД № 147040, 17 вересня 2022 року о 16 год. 00 хв. по б-р Ромена Роллана у м. Києві водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Daewoo», номерний знак НОМЕР_1 , не слідкував за дорожньою обстановкою та не надав перевагу у русі та допустив зіткнення із службовим автомобілем Національної поліції України «ToyotaPrius», д.н.з. НОМЕР_2 (на синьому фоні), який рухався із ввімкненими проблисковими маячками і спеціальним звуковим сигналом, в результаті чого автомобілі зазнали механічних ушкоджень, чим порушив п.п. 2.3.б, 3.2 Правил дорожнього руху.

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, представник Департаменту патрульної поліції Ряднін А.А. подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, представник ДПП Національної поліції України - Ряднін А.А. посилається на те, Департамент патрульної поліції не повідомлявся судом про судовий розгляд, копія постанови на його адресу не направлялася, про існування оскаржуваної постанови апелянт дізнався 9 грудня 2022 року із заяви адвоката Решка С.С., яка відповідно до печатки УПП м. Києва ДПП, зареєстрована 9 грудня 2022 року.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що Департамент патрульної поліції є власником автомобіля «Toyota Prius», д.н.з. НОМЕР_2 (на синьому фоні), водій якого ОСОБА_2 був учасником ДТП, у результаті якого автомобіль отримав механічні пошкодження, копія постанови на адресу апелянта судом не направлялася, тому апеляційний суд вважає за можливе поновити ДПП Національної поліції України строк на апеляційне оскарження постанови судді.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, представник Департаменту патрульної поліції Ряднін А.А. зазначає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнята без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Представник Ряднін А.А. вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність з боку ОСОБА_1 порушень п. 3.2 та 2.3.б Правил дорожнього руху і що його дії не призвели до настання дорожньо-транспортної пригоди, ґрунтуючись на відеозапису з розмовою між поліцейськими, що водій ОСОБА_2 виїхав на перехрестя без увімкненого червоного світлового маячка та без увімкненого спеціального звукового сигналу, оскільки відповідно до п. 3.2 Правил дорожнього руху водії зобов`язані дати дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд спеціальному транспортному засобу, який рухається навіть лише з увімкненим синім проблисковим маячком.

Також представник Ряднін А.А. зазначає, що згідно відеозапису, зробленого за допомогою нагрудної камери № 473820 поліцейського Непомящого В.С., екіпажем патрульної поліції о 16 год. 04 хв. 41 сек. було додаткового подано звуковий сигнал, який тривав до 16 год. 04 хв. 46 сек., тобто п`ять секунд до моменту ДТП, та подавався приблизно за 97 метрів до перехрестя.

Представник ДПП Ряднін А.А. вважає, що водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Toyota Prius», д.н.з. НОМЕР_2 , рухався з увімкненим проблисковим маячком синього кольору, а наближаючись до перехрестя, заздалегідь, для привернення додаткової уваги водіїв, увімкнув звуковий сигнал, на який ОСОБА_1 не відреагував.

19 січня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому захисник ОСОБА_1 - адвокат Брюховецька М.С. заперечує проти поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки апелянтом не доведено поважність причин пропуску цього строку.

Адвокат Брюховецька М.С. зазначає, що судом першої інстанції було вірно встановлено обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, зокрема те, що на службовому автомобілі на момент зіткнення не було увімкнено проблискових маячків ні синього, ні червоного кольору, а також завчасно не подавався звуковий сигнал, сирену і проблисковий маячок синього кольору було ввімкнено безпосередньо перед моментом зіткнення, а відтак поліцейським було порушено вимоги 3.1 Правил дорожнього руху.

Адвокат Брюховецька М.С. вважає, що це узгоджується із показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , записами з нагрудної камери працівників поліції та характером отриманих транспортними засобами механічних ушкоджень. Отже, поліцейський автомобіль рухався без необхідних умов для надання йому переваги у русі, а тому дорожньо-транспортна пригода сталась саме із вини водія ОСОБА_2 , а тому судом першої інстанції було прийнято правильне та законне рішення.

Апеляційний суд, вислухавши пояснення представника Департаменту патрульної поліції - Рядніна А.А., водія ОСОБА_2 , які підтримали апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Решку С.С., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року вбачається, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст.

247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Викладаючи мотивувальну частину постанови, суддя зазначила, що з запису нагрудної камери місця події, який містить аудіо доріжку, та на якому не чутно, що службовий транспортний засіб «TOYOTA PRIUS» їхав з безперервно увімкненим звуковим сигналом, а відеозапис починається з моменту, коли безпосередньо увімкнувся звуковий сигнал та через декілька секунд відбулось зіткнення. Крім цього, на нагрудній камері зафіксована розмова в службовому автомобілі між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , під час якої відео зйомка вимкнена, однак аудіо запис продовжує працювати, з розмови між поліцейськими слідує, що водій ОСОБА_2 виїхав на перехрестя між вул. Тулузи та бул. Ромена Роллана без увімкненого червоного світлового маячка та без увімкненого спеціального звукового сигналу. Із дослідженого аудіо запису слідує також, що спеціальний звуковий сигнал, який дійсно прослуховується на записі камери, був увімкнений водієм ОСОБА_2 уже в момент зіткнення з автомобілем, яким керував ОСОБА_8 .

Також суддя зазначила, що тривалість та частота використаного звуку дозволяє сприймати його в якості попереджувального звукового сигналу, що подають водії у разі виникнення небезпеки на автодорозі, проте не в якості спеціального звукового сигналу, про який йдеться в п. 3.1 Правил дорожнього руху, а відтак що недотримання п. 3.2 та п. 2.3Б Правил дорожнього руху з боку ОСОБА_1 не мали місця 17.09.2022 в момент зіткнення вищеописаних транспортних засобів і його дії не призвели до настання дорожньо-транспортної пригоди.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком судді місцевого суду з таких підстав.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і чи винна дана особа в його вчиненні.

Суд апеляційної інстанцій розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, означеними в апеляційній скарзі, на виконання вимог ст. 294 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд, у відповідності з положеннями ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідальність за ст.124 КУпАП настає в тому разі, коли внаслідок порушення правил дорожнього руху було спричинено пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тобто обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є спричинення пошкодження об`єктів, зазначених у цій статті.

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення, який складено 17 вересня 2022 року, серії ААД № 147040, 17 вересня 2022 року о 16 год. 00 хв. по б-р Ромена Роллана у м. Києві водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Daewoo», номерний знак НОМЕР_1 , не слідкував за дорожньою обстановкою та не надав перевагу у русі та допустив зіткнення із службовим автомобілем Національної поліції України «Toyota Prius», д.н.з. НОМЕР_2 (на синьому фоні), який рухався із ввімкненими проблисковими маячками і спеціальним звуковим сигналом, в результаті чого автомобілі зазнали механічних ушкоджень, чим порушив п.п. 2.3.б, 3.2 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.3.б Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. 3.2 Правил дорожнього руху у разі наближення транспортного засобу з увімкненими синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

Вказаний вище пункт ПДР України перебуває у взаємозв`язку з положенням п. 3.1 ПДР України, відповідно до якого водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений.

Порушення п. 3.2 ПДР України буде лише в тому разі, коли водій об`єктивно бачить наближення оперативного транспортного засобу та усвідомлює, що створює для нього перешкоду, в інших випадках відсутні достатні підстави для висновку про порушення водієм п. 3.2 ПДР України, тому, як правило, вказаний пункт має стосуватися водіїв автомобілів, що їдуть попутно або на зустріч патрульному автомобілю та відповідно не можуть застосовуються до обставин, де була обмежена взаємна видимість (при перетині перехрестя за наявності інших автомобілів, зелених насаджень і таке інше).

У наданих поясненнях водій ОСОБА_1 зазначав, що він рухався по вул. Тулузи та виїздив на перехрестя на дозволяючий сигнал світлофору, у той же час патрульний автомобіль рухався без увімкнених проблискових маячків та звукових сигналів, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості діяти у відповідності до вимог п. 3.2 ПДР України в частині обов`язку дати дорогу транспортному засобу з увімкненим синім проблисковим маячком (та спеціальним звуковим сигналом), оскільки під час руху він не міг своєчасно побачити автомобіль поліції, який виїздив на перехрестя по б-р. Ромена Роллана. ОСОБА_1 стверджував, що побачив службове авто безпосередньо перед зіткненням, а тому не мав технічної можливості уникнути зіткнення.

Водій патрульного автомобіля ОСОБА_2 пояснив, що він у складі екіпажу патрульної поліції «Рубін - 0808» отримав виклик за адресою: м. Київ, б-р. Ромена Роллана, 7, на пожежу. після чого відразу увімкнув проблискові маячки, а за 100 метрів

від перехрестя увімкнув спеціальний звуковий сигнал. Також ОСОБА_2 зазначає, що перед виїздом на перехрестя він знизив швидкість та переконався у безпечності руху, однак вже перебуваючи на перехресті, побачив автомобіль ОСОБА_1 , який, зробивши значне прискорення, зіткнувся з ним по перпендикулярній траєкторії.

Свідок ОСОБА_9 у суді апеляційної інстанції пояснив, що рухався у патрульному автомобілі за 70 метрів позаду автомобіля ОСОБА_10 , який під`їжджав до перехрестя з увімкненим синім маячком та увімкнув звуковий сигнал.

Також до апеляційної скарги було додано звукозапис переговорів екіпажу працівників патрульної поліції, що перебували в автомобілі ToyotaPrius», д.н.з. НОМЕР_2 , зроблений на боді-камеру № 473820, яку утримував напарник ОСОБА_2 - ОСОБА_11 .

Із вказаного звукозапису встановлено, що 17 вересня 2022 року екіпаж патрульної поліції під керуванням ОСОБА_2 рухався на виклик «Пожежа» за адресою: м. Київ, бульвар Романа Роллана, 7. На 1:17 хв. вказаного звукозапису (16:04:41 год. в реальному часі) екіпаж вмикає спеціальний звуковий сигнал, а в же на 1:22 хв. відеозапису (16:04:46 год. в реальному часі) стається зіткнення транспортних засобів.

З метою всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин події дорожньо-транспортної пригоди та її механізму, відповідно до положень ст. 273 КУпАП до суду апеляційної інстанції був запрошений експерт з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ).

Вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , та приєднаний до апеляційної скарги звукозапис, експерт КНДІСЕ ОСОБА_12 суду апеляційної інстанції пояснив, що аналіз п. 3.2. Правил дорожнього руху свідчить, що водії транспортних засобів при наближенні транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу, навіть при відсутності увімкненого звукового сигналу.

Надаючи відповідь на питання чи мав ОСОБА_8 технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 після увімкнення звукового сигналу, експерт ОСОБА_12 зазначив, що на основі матеріалів справи, зокрема враховуючи не інформативність наявної схеми дорожньо-транспортної пригоди, неможливо встановити у категоричній формі відстань, на якій водій ОСОБА_1 перебував від патрульного автомобіля, на момент включення останнім спеціального звукового сигналу, та чи був він у змозі виконати вимоги п. 3.2 ПДР України, встигнувши уникнути зіткнення із поліцейським автомобілем.

Також експерт ОСОБА_12 зазначив, що для перевірки спроможності пояснень ОСОБА_8 та ОСОБА_2 необхідне детальне дослідження обставин події та конкретизація схеми дорожньо-транспортної пригоди, а в рамках судового процесу неможливо надати відповідь чи знаходиться недотримання ОСОБА_8 вимог п. 3.2 ПДР у причинному зв`язку із ДТП, так як для цього необхідно провести відповідні розрахунки та досолідження.

На думку експерта ОСОБА_12 для вирішення спірних питань та встановлення механізму ДТП необхідно призначення відповідної судової експертизи.

Судом апеляційної інстанції учасникам справи роз`яснено право заявити під час апеляційного розгляду клопотання про призначення відповідної судової експертизи. Однак, своїм правом учасники справи не скористалися.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що водій ОСОБА_1 при виїзді на перехрестя не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не відреагував на її зміну, чим не виконав вимоги п. 2.3.б, а також п. 3.2. Правил дорожнього руху, однак неможливо встановити у категоричній та беззаперечній формі, що не дотримання ОСОБА_1 вказаних пунктів Правил знаходиться у причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у виді пошкодження транспортних засобів.

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Статтею ст. 124 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У п. 26 постанови Пленуму Верховного суду "Про застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року №14, роз`яснено, що пошкодження переліченого у ст. 124 КпАП України майна обов`язково повинно бути внаслідок порушення Правил дорожнього руху.

Тобто, умовами настання адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є наявний причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Разом з цим, під час апеляційного розгляду не було поза розумним сумнівом встановлено наявний причинний зв`язок між порушенням ОСОБА_8 п. 2.3б та 3.2 Правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до заподіяння майнової шкоди, тобто вина ОСОБА_8 не є доведеною.

У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, законодавець передбачив підставу для закриття провадження у справі - за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП).

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що провадження у справі стосовно ОСОБА_8 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із недоведеністю, а постанова судді підлягає зміні у мотивувальній частині.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

клопотання представника Департаменту патрульної поліції - Рядніна Андрія Анатолійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді

Святошинського районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року задовольнити та поновити йому цей строк.

Апеляційну скаргу представника Департаменту патрульної поліції - Рядніна Андрія Анатолійовича задовольнити частково.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити, виклавши мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт