Справа № 128/2472/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 липня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Васильєва Т.Ю., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

25.06.2023 оо 00:20 год по вул. Київська, 70 в смт Стрижавка, Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 керував транспортним засобом Mercedes-Benz А 170, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду у встановленому законом порядку водій відмовився за місцем зупинки, що безперервно фіксувалось на портативний відеореєстратор № 473371 та № 4729910, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До суду 28.07.2023 для розгляду наданих суду матеріалів ОСОБА_2 не з`явився повторно, про причини неявки не повідомив, будь-яких клопотань не подавав, хоча згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримав повістку про виклик до суду ще 17.07.2023.

До суду 28.07.2023 надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 , адвоката Огородника В.В., про виклик для допиту в якості свідка інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП у Вінницькій області Шемчук І.М. Дане клопотання просив розглянути без його участі.

Вирішуючи заявлене клопотання про виклик до суду працівників поліції, суд зазначає, що цінність свідка полягає в його об`єктивному сприйнятті обставин справи за відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. Пояснення особи, яка складала адміністративний протокол, згідно правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 161/5372/17 від 29.04.2020, не може бути використано як доказ в справі про адміністративне правопорушення. Зважаючи на викладене, суд не може брати до уваги свідчення поліцейського про обставини складання наданого суду протоколу про адміністративне правопорушення як допустимий доказ, а тому вважає недоцільним її виклик до суду, у зв`язку з чим законні підстави для її виклику до суду відсутні.

У зв`язку з відмовою в задоволенні клопотання про виклик свідка, інші законні підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Так, вперше судовий розгляд справи було призначено на 12.07.2023, однак 11.07.2023 захисник ОСОБА_1 , адвокат Огородник В.В. подав суду заяву про відкладення розгляду та ознайомлення з матеріалами справи, однак скористався своїм правом лише 28.07.2023, в день розгляду справи судом, яка попередньо вже була відкладена на вказану дату саме за клопотанням захисника з метою його ознайомлення з матеріалами справи, при цьому захисник був обізнаний про відкладення розгляду справи саме на 28.07.2023, що підтверджується розпискою. Будь-яких перешкод для своєчасного ознайомлення з матеріалами справи з 11.07.2023 та подання письмових пояснень або заперечень щодо протоколу про адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Зважаючи на викладене, захисник мав достатньо часу для вивчення матеріалів справи та підготовки позиції по справі. При цьому, це не є перешкодою для явки в судове засідання самого ОСОБА_1 , як особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Доказів поважності причин неявки ОСОБА_1 до суду не надано.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Так в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За вказаних обставин, враховуючи обізнаність ОСОБА_1 з наявністю відповідного судового провадження щодо нього та відсутність доказів поважності причин неявки його до суду, відсутність викладення будь-якої позиції по справі, а також відсутність доказів наявності поважних причин неявки захисника до суду, на підставі ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за наявними в наданих суду матеріалах доказами.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Вирішуючи справу в межах наданих суду доказів, суд враховує, що відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З диспозиції статті 130 КпАП випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто зазначеною правовою нормою встановлено альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Оглянувши надані суду матеріали, судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення підтверджується письмовими доказами у справі, а саме: довідкою старшого інспектора Т. Гамарник, згідно якої ОСОБА_2 посвідчення водія не отримував, протягом поточного року до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не приятгувався; протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 382539 від 25.06.2023; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КП ВОНД «Соціотерапія» від 25.06.2023, де зазначено виявлені ознаки сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови; рапортом інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП старшого лейтенанта поліції І. Шемчук від 25.06.2023;

Також судом було досліджено диск з відеозаписами обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, на яких зафіксовано, зокрема, як під час комендантської години було зупинено автомобіль з номерним знаком НОМЕР_1 , всі вікна якого незатоновані (незатемнені), повідомлення поліцейською, що працівники поліції бачили як водій, який керував транспортним засобом (чоловік), перемістився на сидіння позаду та його місце зайняла пасажирка, категорична відмова ОСОБА_1 на багаторазові вимоги працівника поліції пред`явити документи для встановлення його особи, попри попередження поліцейського про можливість його затримання через відмову пред`явити документи у комендантську годину, повідомлення ОСОБА_1 про виявлені в нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкого запаху алкоголю з порожнини рота та пропозиція останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за місцем зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_2 відповів «ні», повідомлення поліцейською, що це буде розцінюватись як відмова від проходження огляду та відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, роз`яснення працівником поліції положень ст. 63 Конституції України та прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Також на відео зафіксовано, як пасажирка автомобіля, яка намагалась переконати, що саме вона керувала автомобілем, звернулась до поліцейських з пропозицією "домовитись", на що останні попередили про здійснення відеофіксації. Крім того, зафіксовано складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ознайомлення з його змістом, відмова ОСОБА_1 від підпису протоколу, а також складення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за непред`явлення посвідчення водія відповідної категорії.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши та оцінивши матеріали адміністративної справи, суд вважає доведеним, що своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд враховує ту обставину, що транспортний засіб відноситься до джерела підвищеної небезпеки і відповідно потребує надзвичайно відповідального ставлення до обов`язків, пов`язаних з керуванням транспортним засобом, а тому ОСОБА_2 мав усвідомлювати відповідальність за свої дії та розуміти наслідки відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому ним не заперечувалися ознаки алкогольного сп`яніння, а пояснення зводились до заперечення факту керування транспортним засобом, при цьому загальна поведінка ОСОБА_1 , його суперечливі дії та слова про відсутність документів, зухвала поведінка як його, так і присутніх в автомобілі дорослих, в тому числі з проявом неповаги до працівників поліції, на думку суду, свідчить про намагання різними способами ухилитися від відповідальності, а не про намагання довести свою невинуватість у передбачений законом спосіб. Крім цього, намагання пасажирки, яка видавала себе за водія, домовитись з поліцейськими у незаконний спосіб, свідчить про намагання допомогти ОСОБА_1 у будь-який спосіб уникнути відповідальності, передбаченої статтею 130 КУпАП. За таких обставин у ОСОБА_1 були відсутні законні підстави для відмови від проходження огляду на стан сп`яніння за наявності обґрунтованої підозри у працівника поліції щодо наявності такого сп`яніння.

Для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КпАП України, встановлення причин відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння чинним законодавством не передбачено, а так само мотиви відмови для кваліфікації дій особи в частині відмови від проходження огляду на стан сп`яніння встановленню не підлягають. Вчиняючи відповідні дії, ОСОБА_2 мав усвідомлювати наслідки своїх дій, та адміністративний протокол щодо ОСОБА_1 було складено за наслідками його відмови від пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за наявності в поліцейських достатніх відомостей про керування саме ним транспортним засобом, оскільки вони були очевидцями такого керування за відсутності в автомобілі тонування скла, про що йому одразу та неодноразово було наголошено.

Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують його відповідальність, судом також не встановлено.

Згідно ч. 2 ст. 30 КУпАП, позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 не може бути позбавлений права керування транспортними засобами, оскільки такого права не отримував, згідно наданої суду довідки, а тому підлягає стягненню, як особа, що не є водієм, згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі вищевикладеного та враховуючи характер вчиненого правопорушення ОСОБА_1 , обставини його вчинення, дані про його особу, суд дійшов висновку про необхідність застосування щодо нього адміністративного стягнення у виді накладення штрафу, що встановлено санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Тому з ОСОБА_1 слід стягнути судовій збір у розмірі 536, 80 грн.

Керуючись ст.ст. 40-1, 280, 283, 294, ч. 1 ст. 130 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохіддержави судовий збір, що становить 536, 80 грн.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Роз`яснити, що згідно ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Суддя: