ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куценко О.В.,

за участю секретаря Пшеняк М.В.

захисника Коноваленка С.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Коноваленка С.О., що діє в інтересах особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 20.06.2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , механіка-водія евакуаційного відділення взводу технічного обслуговування та ремонту роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

- притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень.

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення в/ч НОМЕР_1 № 23/25, 20.05.2023 приблизно о 14 годині старший матрос ОСОБА_1 військовослужбовець призваний на військову службу за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , перебував на території військової частини НОМЕР_1 у Миколаївському районі Миколаївської області, в стані алкогольного сп`яніння, в умовах особливого періоду, чим порушив ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV.

Постановою судді ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду захисник Коноваленко С.О., який діє в інтересах особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без участі ОСОБА_1 , який просив про перенесення розгляду справи. Зазначає, що таким чином було порушено його право на захист.

Стверджує, що в зв`язку з тим, що суд позбавив можливості надати стороні захисту свої заперечення, факти та обставини, що виправдовують ОСОБА_1 , залишились не дослідженими та не врахованими під час винесення оскаржуваної постанови.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення було складено з порушеннями « Інструкції зі складання протоколів ».

На думку апелянта, у справі відсутні належні докази вини ОСОБА_1 .

Також, захисник зазначає, що судом першої інстанції не було з`ясовано всіх обставин справи, та не було враховано обставин, що пом`якшують відповідальність, а саме, що ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, має позитивні характеристики, на утриманні має двох малолітніх дітей, матір та бабусю похилого віку.

Заслухавши пояснення захисника на підтримку вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддею зазначені вимоги закону при розгляді справи стосовно ОСОБА_1 виконані в повному обсязі.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення в/ч НОМЕР_1 № 23/25, старший матрос ОСОБА_1 перебував на території військової частини НОМЕР_1 у Миколаївському районі Миколаївської області, в стані алкогольного сп`яніння.(а.с. 1-4).

Вказана обставина знайшла своє підтвердження при дослідженні судом протоколу про адміністративне правопорушення в/ч НОМЕР_1 № 23/25, відповідно до якого 20.05.2023 приблизно о 14 годині старший матрос ОСОБА_1 військовослужбовець призваний на військову службу за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , перебував на території військової частини НОМЕР_1 у Миколаївському районі Миколаївської області, в стані алкогольного сп`яніння, в умовах особливого періоду. О 16:47 було проведено медичне освідування за допомогою аналізатору вмісту парів алкоголю, у результаті якого у ОСОБА_1 встановлена гостра алкогольна інтоксикація неускладнена ( вміст в крові алкоголю - 1,72 проміле).

Згідно даного протоколу ОСОБА_1 було роз`яснено зміст ст. 63 Конституції та ст. 268 КУпАП та ним в графі « пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» власноруч написано, що пояснення з даного приводу він надав. В графі зауваження щодо змісту протоколу ОСОБА_1 зазначив, що не має зауважень.

За такого, твердження захисника щодо того, що перед складанням протоколу ОСОБА_1 не був ознайомлений зі змістом ст. 63 Конституції та ст. 268 КУпАП спростовуються матеріалами справи.

Судом першої інстанції були досліджені і інші матеріали провадження, направлені до районного суду командиром військової частини НОМЕР_1 , а саме копія дубліката виписки № 1586 від 20.05.2023 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому зазначено, що ОСОБА_1 20.05.2023 о 16:40 мав гостру інтоксикацію внаслідок вживання алкоголю, Alkotest 6810 - 1.72% (а. с. 6)

Також судом першої інстанції було досліджено пояснення ОСОБА_1 від 07.05.2023, де останній зазначив, що 20.05.2023 він прибув до ВЧ НОМЕР_1 з запахом перегару, оскільки 19.05.2023 у його сина був день народження, і він святкував. 20.05.2023 приблизно о 10 ранку йому зателефонували з ВЧ НОМЕР_1 та повідомили про необхідність термінового прибуття до військової частини. ОСОБА_1 приблизно о 14 годині прибув до військової частини, однак перегар ще залишався. Винним ОСОБА_1 себе не вважає, оскільки вказана обставина сталася вдома, а не на території військової частини (а. с. 8).

Окрім пояснень ОСОБА_1 , судом було досліджено копію рапорту ОСОБА_3 про отримання 06.06.2023 дубліката виписки № 1586 щодо діагнозу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 5); письмові пояснення ОСОБА_2 від 08.06.2023, відповідно до яких, 20.05.2023 приблизно о 14 годині, з ознаками алкогольного сп`яніння, було виявлено ст. матроса ОСОБА_1 , якого доставили до КПП "МОЦПЗ", для виявлення алкоголю в організмі, копію витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) "Про притягнення до юридичної відповідальності матроса ОСОБА_1 " № 129 від 07.05.2023, відповідно до якого, наказано скласти протокол про адміністративне правопорушення (а. с.19-21).

Посилання захисника на невідповідність дати наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) "Про притягнення до юридичної відповідальності матроса ОСОБА_1 " № 129 , в якому зазначено дату складання наказу 07.05.2023, тоді як подія сталася 20.05.2023р. є слушними. Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що при складанні наказу було допущено суто технічну помилку та помилково вказана дата 07.05.2023р., замість вірної 07.06.2023 р., що не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції. Оскільки, ОСОБА_1 не заперечує того факту, що 20.05.2023р на території військової частини він був затриманий з ознаками алкогольного сп`яніння та проходив медичне обстеження в "МОЦПЗ", де було поставлено йому діагноз гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю, Alkotest 6810 - 1.72%

Таким чином, фактичні обставини щодо вчинення адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, доведена зібраними та перевіреними по справі доказами, яким дана належна юридична оцінка.

Судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано всі обставини справи та правильно надано оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

За такого, посилання апелянта на необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, є такими, що не заслуговують на увагу, так як повністю спростовуються дослідженими судом доказами, яким надана належна правова оцінка.

Щодо доводів апелянта відносно того, що судом першої інстанції було порушено право на захист ОСОБА_1 , то вони є неприйнятними з тих підстав, що судом апеляційної інстанції поновлено права ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 КУпАП, а саме бути присутнім в судовому засіданні, подавати докази, заявляти клопотання, а тому постанова суду першої інстанції з цих підстав не може бути скасована, так як його відсутність в суді першої інстанції або ж його присутність в суді апеляційної інстанції не вплинула на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Посилання апелянта на те що, застосоване до ОСОБА_1 , адміністративне стягнення надто суворе, є безпідставними.

Так, відповідно до ст.23 КпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно із положеннями ст.33 КпАП України стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Санкцією частини 3 статті 172-20 КУпАП передбачено стягнення, - таке як: штраф в розмірі від однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Судом першої інстанції ОСОБА_1 було накладено мінімальне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Інших доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції, в апеляційній скарзі наведено не було.

Істотних порушень судом першої інстанції норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, при апеляційному перегляді не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим, належним чином умотивованим.

За наведеного, підстав для скасування оскаржуваної постанови судді, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Коноваленка С.О., що діє в інтересах особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 20.06.2023 року, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Куценко О.В.