Житомирський апеляційний суд
Справа №291/1211/22 Головуючий у 1-й інст. Митюк О. В.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 16 березня 2023 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ружинського районного суду Житомирської області від 16 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнено з останнього судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 22 серпня 2022 року о 17 год 52 хв, в селі Крилівка Бердичівського району Житомирської області, по вул. Центральній, керував транспортним засобом автомобілем ЗАЗ «Таврія», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовився, а також відмовився від такого огляду в медичному закладі.

Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 16 березня 2023 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Зазначає, що 22 серпня 2022 року він транспортним засобом не керував, поліцейські не зупиняли його на автомобільному транспорті, а тому, на думку апелянта, у поліцейських не було жодних законних підстав вимагати у нього пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а також складати протокол про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також вказує на те, що суд першої інстанції необґрунтовано послався як на доказ у своїй постанові на відеозаписи з камери спостереження автомобіля та нагрудних камер поліцейських, оскільки вищезазначені відеозаписи жодним чином не доводять факт його керування транспортним засобом та факт зупинки поліцейськими його транспортного засобу.

Окрім того, апелянт звертає увагу суду на те, що працівники поліції після затримання його не оформили протокол про адміністративне затримання, чим порушили вимоги ст. 261 КУпАП, та не надали йому, як затриманій особі, можливістю скористатися правовою допомогою.

Тому, на думку апелянта, вищезазначене свідчить про недопустимість доказів у справі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

З оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, яка мала місце 22.08.2022 підтверджується зібраними у справі та перевіреними судом доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 78891 від 22.08.2022;

- розпискою про роз`яснення прав передбачених ст. 63 Конституції України, та ст. 268 КУпАП;

- розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння про порядок застосування спеціального технічного засобу;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 22.08.2022, з якого вбачається, що у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів Drager Alcotest 6820 на місці зупинки, ОСОБА_1 від проходження такого відмовився;

- направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я від 22.08.2022;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння сп`яніння від 22.08.2023, я кого вбачається, що у ОСОБА_1 наявні зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота. Від обстеження відмовився.

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 326247 від 22.08.2022 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП;

- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, згідно яких ОСОБА_1 , знаходячись біля автомобіля ЗАЗ «Таврія», від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» відмовився, у медичному закладі від огляду на стан алкогольного сп`яніння також відмовився, посилаючись на те, що він нічого не вживав та не порушував;

- відеозаписом з відеореєстратора автомобіля патрульної поліції на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем ЗАЗ «Таврія».

Зі змісту ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивною стороною вчинення цього правопорушення є керування особою транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, або відмова особи від проходження у передбаченому законом порядку освідування на стан такого сп`яніння.

Пунктом 2.5 ПДР України визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення, зокрема, стану алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія, даний огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до положень п. 6 розд. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі «Інструкція»), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Враховуючи вищевказані матеріали справи та положення чинного законодавства, зазначені вище докази є достатніми, щоб стверджувати про наявність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки останній, як вбачається з зазначеного вище відео з нагрудних камер поліцейських, відмовився, як від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці, так і в умовах закладу охорони здоров`я.

Доводи апелянта про те, що 22.08.2022 він не керував транспортним засобом, спростовуються дослідженим судом відеозаписом з відеореєстратора автомобіля патрульної поліції.

Також є безпідставними доводи апелянта про недопустимість відеозаписів з нагрудних камер поліцейських та камери відеореєстратора автомобіля патрульної поліції, оскільки дані відеозаписи були зроблені у відповідності до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026.

Доводи апелянта про те, що працівники поліції після затримання його не оформили протокол про адміністративне затримання, та не надали йому, як затриманій особі, можливістю скористатися правовою допомогою, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки, з матеріалів справи встановлено, що 22.08.2022, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 своїми небезпечними діями міг завдати шкоду собі і оточуючим, відносно нього працівниками поліції було застосовано спеціальний засіб кайданки відповідно до вимог ст. 45 ЗУ «Про національну поліцію», тому фактичне затримання ОСОБА_1 не мало місця.

Вид адміністративного стягнення призначений ОСОБА_1 відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновки постанови суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП апеляційний суд вважає належними та обґрунтованими, підстав для її скасування, в тому числі з причин, які апелянт вказує у своїй апеляційній скарзі не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 16 березня 2023 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь