Справа № 510/857/23
Провадження № 3/510/734/23

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 липня 2023 року м. Рені
Суддя Ренійського районного суду Одеської області Дудник В.І., розглядаючи у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали, що надійшли від ВП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродж. с.Богданівка Київської області, меш. за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого у ТОВ «ОТП Лізинг» -водієм, протягом року не притягався до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, зміст ст. 268 КУпАП роз`яснено, клопотань не надходило,
за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В
Як було встановлено під час розгляду справи, ОСОБА_1 11.05.2023р. о 14.38 год., по а/ш М-15 Одеса-Рені, 292 км., керуючи автомобілем марки «МАN»» держзнак НОМЕР_1 , що належить ТОВ «ОТП Лізинг», не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався із керуванням та допустив зіткнення із припаркованим на узбіччі шляху автомобілем марки «МАN» держзнак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 (сам транспортний засіб належить ОСОБА_3 ) (п.п. 12.1 Правил дорожнього руху України). Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. За фактом виявленого правопорушення, на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КпАП України, який направлено до суду для розгляду.Захисник ОСОБА_1 адвокат Конюшко Д.Б. в судовому засідання пояснив, що не заперечує вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, але звертає увагу суду на те, що в адмінпротоколі невірно вказаний пункт (12.1) ПДР України, оскільки ОСОБА_1 за вищевказаним місцем на ділянці шляху дійсно керував транспортним засобом, як виходить з його пояснень, під час руху відволікся від керування автомобілем внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу для руху транспортних засобів (перетнувши лінію розмітки транспортних потоків) і допустив зіткнення із іншим автомобілем, який стояв на узбіччі. Захисник вважає, що у зв`язку із невірним вказанням вимог пункту ПДР України, суд не може правильно кваліфікувати дії ОСОБА_1 , не може підтвердити склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку із чим просить у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відмовити за відсутністю складу адмінправопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП) та закрити провадження у справі.
Представник потерпілої ОСОБА_3 адвокат Горобець Д.Г. щодо обставин, викладених у адмінпротоколі щодо ОСОБА_1 , заперечень не мав, вважає, що всі необхідні суду докази були додані до адмінматеріалів справи, за фактом мало місце значне перевищення швидкості руху на транспорті з боку ОСОБА_1 , порушення ним вимог ПДР України, що призвело до ДТП, а фактично, до сильного (майже не відновлювального) пошкодження транспортного засобу потерпілої. Представник потерпілої вважає, що всі докази в адмінсправі між собою надані та узгоджені, вина ОСОБА_1 встановлена і він повинен бути притягнений до адміністративної відповідальності.
Вчинення адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом про амінправопорушення від 11.05.2023р., підписаним ОСОБА_1 ; копією посвідчення водія ОСОБА_1 ; копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу -«МАN»» держзнак НОМЕР_1 ; витягом із інформацією про притягнення до відповідальності; рапортом працівника поліції від 11.05.2023р.; копією посвідчення водія ОСОБА_2 ; копіями свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу - «МАN» держзнак НОМЕР_2 ; копіями полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; показами алкотестеру «Драгер» від 11.05.2023р. із результатом 2,08 проміле; схемою наслідків ДТП без потерпілих від 11.05.2023р.; копією протоколу серії ААД №123988 від 11.05.2023р. про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП; письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; фотознімками місця ДТП.
Інших доказів на момент розгляду справи суду не надано.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, суд по справі не вбачає.
Заслухавши пояснення захисника Бунчук В.О., представника потерпілої, вивчивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, особу правопорушника, який протягом року не піддавався адміністративному стягненню, працює, інші обставини справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена, підтверджена належними доказами та він підлягає притягненню до адмінвідповідальності із застосуванням до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Суд зазначає, що відповідно до п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306 (далі ПДР, в редакції, чинній станом на момент вчинення адміністративного правопорушення), у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Також відповідно до пунктів 1.3., 1.4., 1.5., 1.9. ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити у повноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або у повноважений ним орган.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Аналіз встановлених в ході судового засідання обставин справи та положень п. 12.3 Правил дорожнього руху вказує, що саме порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України призвело до ДТП та механічного пошкодження іншого транспортного засобу.
Відповідно до ст. 124 КУпАП (в редакції, чинній станом на момент чинення адміністративного правопорушення), порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Об`єктом вказаного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності; об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад); суб`єкт адміністративного правопорушення загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку); суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
Суд зазначає, що у відповідності до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КУпАП, адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ, Суд) від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України", Суд вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту. Суд, керуючись принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України", зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Так, зокрема, винуватість водія ОСОБА_1 поза розумним сумнівом доводиться обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями водіїв, схемою місця ДТП, фототаблицею в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.
Суд, аналізуючи докази по справі з точки зору їх належності, допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведеною повністю.
Посилання захисника Бунчук В.О. на те, що в адмінпротоколі начебто вказаний невірно пункт ДРР України («п.12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним») суд не може розцінювати, як підставу для звільнення ОСОБА_1 від адмінвідповідальності, тим більш як за підставу для підтвердження відсутності складу порушення за ст. 124 КУпАП, оскільки за суттю викладеного адмінправопорушення у бланку адмінпротоколу та змісту у письмових доказах, суд прийшов до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 таки є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і обставини (суб`єктивна та об`єктивна сторона адмінправопорушення) були в наявності та повністю відповідають складу правопорушення саме за ст. 124 КУпАП, і не виходять за її межі, тобто за наявними ознаками в діях ОСОБА_1 не вбачаються ознаки складу іншого адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, а отже немає підстав для перекваліфікування дій ОСОБА_1 за іншою статтею КУпАП, а тим більше, для закриття провадження у справі.
Взагалі, вивчені судом письмові докази, характер заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди дають підстави вважати, що водієм ОСОБА_1 дійсно було порушено саме вимоги п. 12.1 ПДР України, відповідно до яких під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Тому, при русі на транспортному засобі, враховуючи обставини ускладненого руху транспортних засобів на ділянці дороги М-15 Одеса-Рені, 292 км., беручи до уваги значне скупчення великогабаритних транспортних засобів як на території Ренійського морського торгівельного порту, так і за її межами, ОСОБА_1 повинен був обрати таку швидкість руху, яка б надала можливість (навіть за умови якогось миттєвого відволікання від керування транспортним засобом) попередити вчинення ДТП та взагалі забезпечити безпеку інших учасників дорожнього руху, виключивши також, як наслідок ДТП, і факт заподіяння матеріальної шкоди.
Крім того, суд наголошує (хоча не бере до уваги внаслідок того, що винуватість ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП не встановлена, у зв`язку із тим, що справа судом ще не була розглянута) на тому, що в матеріалах справи є дані алкотестеру «Драгер», проведеного відносно ОСОБА_1 із результатами дослідження 2,08 проміле.
За загальними правилами накладення стягнення за адміністративне правопорушення, встановленими ст. 33 КУпАП, стягнення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
З урахуванням обставин справи та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 в межах санкції статті адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850,00 грн.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою та складає 536,80 грн.
Керуючись ст. 27, 33, 401, ст. 124, ст. ст. 283, 284 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп. в доход держави.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп. у дохід держави.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст.ст. 32, 321 КоАП України.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Вячеслав ДУДНИК