Справа № 733/80/23 Головуючий у 1 інстанції Овчарик В. М.
Провадження № 33/4823/421/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2023 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю захисника адвоката Сакун І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09 травня 2023 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.

Судом встановлено, що 20 грудня 2022 року о 15-52 год ОСОБА_1 на вул. Воскресінській в м. Ічня Чернігівської області керував автомобілем «ВАЗ 211540», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння і від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що дії працівників поліції відносно нього були незаконними та не відповідали вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, та ст. 266 КУпАП, а отримані у такий спосіб докази є недопустимими.

Зокрема, працівниками поліції не були роз`яснені його права, що призвело до невірного розуміння, які саме дії мають ознаки адміністративного правопорушення та які правові наслідки притягнення його до відповідальності.

Працівники поліції пройти огляд на стан сп`яніння запропонував не у спосіб, визначений Інструкцією та ст. 266 КУпАП.

Звертає увагу, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. На думку апелянта, оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або незгода з його результатами є обов`язковими. Відсутність направлення свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про відсутність складу правопорушення.

Всупереч вимог ст. 266 КУпАП, він не був відсторонений від керування транспортним засобом, а відмова від проходження освідування не була зафіксована у присутності двох свідків.

Звертає увагу, що на місці зупинки адміністративні матеріали не складалися та ним підписано незаповнений бланк протоколу.

Крім того, доданий до протоколу відеозапис не є безперервним та не відображає всього перебігу подій.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

В судовому засіданні суду 1 інстанції ОСОБА_1 вину не визнав та показав, що 20.12.2022 року на вул. Воскресінській в м. Ічня Чернігівської області його зупинили працівники поліції та запропонували пройти якийсь тест, при цьому не роз`яснили йому прав та обов`язків, не пропонували проїхати до лікарні та підписувати будь-які документи, від керування транспортним засобом не відсторонювали. Через деякий час працівники поліції поїхали, а за ними і він разом із ОСОБА_2 .

Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмови його від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що є порушенням вимог п 2.5 ПДР.

Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно.

Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні суду 1 інстанції доказами, а саме: переглянутим у судовому засіданні відеозаписом з бодікамери поліцейського, який було долучене до матеріалів справи, зафіксовано, що під час зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , в ході бесіди, працівник поліції вказує на те, що відчуває від водія запах алкоголю, у зв`язку з чим пропонує пройти останньому огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», або ж в закладі охорони здоров`я, при цьому на неодноразові пропозиції поліцейського пройти освідування водій ствердної відповіді також не надав. Крім того, з відеозапису вбачається, що зауважень на дії працівників поліції ОСОБА_1 не висловлював. На думку апеляційного суду, у даному конкретному випадку, поведінка ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу та його стан, який був з явно вираженими ознаками алкогольного сп`яніння, свідчить про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», або ж в закладі охорони здоров`я.

Цим доказам суд дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що відеофіксація подій здійснювалася не безперервно, тому відеозаписи поліцейських не можна вважати належними та допустимими доказами, є необґрунтованими, оскільки відмова ОСОБА_1 від проходження огляду зафіксовані на файлах безперервно і при їх огляді не виникає сумніву у їх достовірності, тому відеозаписи є належними та допустимими доказами.

Також суд зазначає, що в даному випадку, при застосуванні поліцейським технічних засобів відеозапису, присутність двох свідків під час проведення огляду не є необхідним, що узгоджується з вимогами ст. 266 КУпАП.

З переглянутого відеозапису встановлено, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що на нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП і запропоновано його підписати, проте останній фактично відмовився, що спростовує твердження апелянта про не складання на місці події адміністративних матеріалів.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735. Також в ньому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, перелік яких відповідає Інструкції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я №1452/735 від 9.11.2015 року, також порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 р.

Аналіз доказів у сукупності підтверджує, що ОСОБА_1 роз`яснено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також настання можливих наслідків у разі незгоди водія, які полягають у складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

Посилання апелянта на відсутність в матеріалах справи направлення на медичний огляд, що виключає відповідальність за ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими та невірним трактуванням закону, оскільки відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції направлення видається у разі згоди особи, яка керує транспортним засобом проїхати до медичного закладу, однак такої згоди ОСОБА_1 не надавав.

Інші твердження апелянта, зокрема щодо не відсторонення водія від керування транспортним засобом, висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Адміністративне стягнення накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, і законних підстав для її скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09 травня 2023 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко