Справа № 156/457/23
Провадження № 3/156/227/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 року смт Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Федечко М.О., розглянувши матеріали, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Моївка Могилів-Подільського району Вінницької області, українця, громадянина України, пенсіонера, військовослужбовця, заступника командира 1 роти з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання та мешканця: АДРЕСА_1 , одруженого,

за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП)

учасники справи:

особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - не з`явився,

захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Жук Ю.Б.,

в с т а н о в и в :

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи

Згідно з даними матеріалів про адміністративне правопорушення, 23.04.2023 року о 23 год 00 хв. військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , призваний за мобілізацією майор ОСОБА_1 перебував на території військової частини НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: мав різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітку мову.

Констатовано, що такими своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

ІІ. Пояснення учасників справи

В судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (що зафіксовано у довідці про доставку 20.06.2023 року електронного листа до електронну адресу військової частини НОМЕР_1 де проходить військову службу) не прибув, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило.

У матеріалах справи міститься повідомлення військової частини НОМЕР_1 від 06.06.2023 року № 965 про те, що військовослужбовець майор ОСОБА_1 на даний час проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 та виконує завдання в зоні бойових дій, тому забезпечити його явку з метою розгляду справи про адміністративне правопорушення військова частина не в змозі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені в тому числі ст. 172-20 КУпАП розглядаються протягом доби (ч. 2 ст. 277 КУпАП).

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 172-20 КУпАП не є обов`язковою.

Беручи до уваги те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на даний час проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 та виконує завдання в зоні бойових дій, тому відсутня можливість особистої участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення, однак останній скористався наданим йому правом та запросив захисника з метою представлення та захисту його інтересів, тому суддя вважає, що є всі підстави для прийняття справедливого, законного та неупередженого рішення без участі ОСОБА_1 .

В судовому засідання захисник Жук Ю.Б. заявив клопотання про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення і обмежитись усним зауваженням, а провадження у справі закрити. Клопотання мотивоване тим, що відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення визнав повністю, добровільно поїхав до медичного закладу для освідування на стан сп`яніння, дав визнавальні пояснення та щиро розкаявся у вчиненому. До адміністративної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується. Відразу після вчинення правопорушення ОСОБА_1 був відправлений в зону бойових дій, де перебуває і на даний час. Даних про вчинення інших правопорушень після 23 квітня 2023 року не має.

З врахуванням вищевикладеного, при вирішенні питання про застосування адміністративного стягнення, вважає, що з урахуванням того, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, винуватість визнає повністю, щиро розкаюється, наслідки правопорушення не завдали шкоди суспільним і державним інтересам, дії ОСОБА_1 є малозначними і можливе звільнення його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю даного правопорушення.

ІІІ. Застосоване судом законодавство

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Як зазначено у частинах 1 та 2 статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого дотримання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Положеннями статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.

Відповідно до статті 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 2 статті 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За вимогами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд не уповноважений перекладати цей обов`язок на себе.

Як кожен доказ окремо, так і вся їх сукупність, підлягають оцінці. Правильна оцінка доказів - це найважливіша умова прийняття законного, об`єктивного, обґрунтованого, і правильного рішення у справі. Оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням посадової особи. Це означає, що під час повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи у посадової особи формується своя певна думка щодо конкретної справи. Ця думка ґрунтується на некритичному ставленні до окремих доказів, відсутності будь-яких переваг одних доказів перед іншими, додержанні законності. До того ж посадова особа керується своєю правосвідомістю. Оцінюють докази посадові особи, що уповноважені розглядати справу про адміністративне правопорушення, а також інші особи, що беруть участь у справі. Це проявляється у клопотаннях, поясненнях цих осіб, що допомагає посадовій особі прийняти правильне рішення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 КУпАП полягає у розпиванні алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Кваліфікуючою ознакою ч. 3 ст. 172-20 КУпАП є вчинення правопорушення особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення або в умовах особливого періоду.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 64 Конституції України передбачена можливість введення в Україні воєнного або надзвичайного стану. При цьому можуть встановлюватися певні обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.

Відповідно до Указу Президента № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні запроваджено воєнний стан.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

ІV. Висновок суду

Протокол А4898 № 11 від 24.04.2023 року на переконання суду є належним та допустимим згідно вимог ст. 256 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_1 вищевказаного правопорушення підтверджується:

- даними протоколу А4898 № 11 від 24.04.2023 року про адміністративне правопорушення, складеного командиром військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 ;

- консультаційним висновком спеціаліста № 41/3 від 24.04.2023 року, згідно з яким результат лабораторного дослідження за допомогою алкотесту 5510 станом на 24.04.2023 року 02:00 год позитивний 0,89‰;

- копією військового квитка серії НОМЕР_2 від 14.02.2018 року;

- витягом з наказу командира військової частини № НОМЕР_3 від 13.02.2023 року № 3 про зарахування ОСОБА_1 з 13.02.2023 року до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

При цьому судом враховується також те, що ОСОБА_1 дії посадових осіб щодо складання відносно нього протоколу про військове адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, суду не скеровував.

Аналізуючи наведені докази, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов переконання в доведенні винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 КУпАП - дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою в умовах особливого періоду, оскільки докази вини ОСОБА_1 є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені.

Вирішуючи питання про застосування адміністративного стягнення, суд (суддя) зважає за положення ст. 22 КУпАП, де передбачено дискреційні повноваження судді на звільнення порушника від адміністративної відповідальності при малозначності скоєного із застосуванням усного зауваження.

Враховуючи, що на даний час в Україні оголошено воєнний стан, Українська армія перебуває в постійній бойовій готовності, перебування військовослужбовця на військовій службі в стані алкогольного сп`яніння, на переконання судді,є неприйнятним, оскільки не сприяє захисту громадян, і суттєво підвищує ризик настання негативних наслідків як для самого військовослужбовця, так і для його співробітників, у випадку необхідності брати участь в активних воєнних діях. Відтак, суддя вважає, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП.

V. Накладення стягнення

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, які б пом`якшували чи обтяжували відповідальність судом не встановлено.

Під час вирішення питання щодо накладення стягнення, суд виходить не з принципу формального підходу до вирішення справи, а саме з необхідності забезпечення судом уникнення порушень прав і свобод інших громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а тому, притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності є виправданим, оскільки його вина є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом», та цього вимагають справжні інтереси суспільства, на охорону яких і направлені завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який є одруженим, пенсіонером, військовослужбовцем, позитивно характеризується за місцем служби (за час проходження військової служби на займаній посаді зарекомендував себе як відповідальний офіцер та достатньо організований військовослужбовець; сумлінно і відповідально ставиться до функціональних обов`язків, постійно вдосконалює свої професійні знання та навички, вміло їх використовує у повсякденному житті; поставлені завдання виконує добре; в роботі проявляє розумну ініціативу і наполегливість; в складній обстановці здатний приймати своєчасні та обґрунтовані рішення; на критику і зауваження реагує, робить правильні висновки; особисто дисциплінований, по характеру врівноважений, зі всіма коректний і тактовний; у колективі користується повагою), також суд враховує майновий стан порушника (працевлаштований), ступінь його вини, те, що вперше притягується до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, тому вважає за необхідне накласти стягнення у виді мінімального розміру штрафу, що передбачений санкцією статті за якою притягується, в розмірі однієї тисячінеоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень 00 копійок.

VІ. Судові витрати

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, однак враховуючи, що відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, тому суд не вбачає підстав для звернення судового збору з ОСОБА_1 .

Керуючись частиною 3 статті 172-20, статтями 33, 34, 35, 40-1, 245, 250-252, 283-285, КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Жука Ю.Б. про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю правопорушення відмовити.

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Встановити ОСОБА_1 строк для добровільної сплати визначеної суми штрафу 15 днів з дня вручення йому копії цієї постанови.

У разі несплати штрафу правопорушником у встановлений строк стягнути в порядку примусового виконання цієї постанови з ОСОБА_1 в дохід держави подвійний розмір штрафу, визначеного в постанові, тобто 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір".

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області.

Суддя М. О. Федечко