Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
05.07.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 грудня 2022 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 , гр. України, не судимого,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.
Відповідно до постанови, 21.03.2022, о 22 год 46 хв, у м. Ужгород, по вул. Чорновола, ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, передав керування транспортним засобом марки «Skoda Octavia» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 , який керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення. Зазначає, що про розгляд справи його повідомлено не було, копію оскаржуваної постанови апелянту направлено 24.02.2022, відтак лише 01.03.2023 він її отримав. Вказує на те, що постанова суду єнеобґрунтованою та незаконною, - просить її скасувати. Апелянт стверджує, що передаючи керування транспортним засобом ОСОБА_2 не знав, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки разом із ОСОБА_2 спиртних напитків не вживав. Окрім того вказує на те, що дійсно передав транспортний засіб ОСОБА_2 , при цьому останній був тверезим. Вважає, що судом першої інстанції не з`ясовано фактичні обставини справи, висновки суду є помилковими та не відповідають дійсності. Просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови необхідно поновити; що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Вирішуючи питання щодо необхідності поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, апеляційний суд бере до уваги те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що у судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Водночас, апеляційним судом береться до уваги те, що відомостей про те, що ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про розгляду справи, а також те, що копію оскаржуваної постанови від 20 грудня 2022 року суд першої інстанції надіслав ОСОБА_1 у межах встановленого законом триденного строку, матеріали справи не містять. Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, визнавши причини його пропуску поважними.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Частиною 1 статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, а відповідно до ст. 280 цього ж Кодексу, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Положеннями ст. 252 цього Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Так, згідно з пунктом 2.9 «Г» ПДР водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.
Зі змісту частини 1 статті 130 КУпАП вбачається, що адміністративна відповідальність особи наступає не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.
Апеляційний суд, дослідивши зібрані у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги вважає, що при розгляді справи щодо ОСОБА_1 , вказаних вимог закону судом першої інстанції не було дотримано.
Суд першої інстанції в обгрунтування прийнятого рішення взяв до уваги докази, які містяться в матеріалах справи, які ним були досліджені безпосередньо, зокрема такі.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №026170, 21.03.2022, о 22 год 46 хв, у м. Ужгород, по вул. Чорновола, ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, передав керування транспортним засобом марки «Skoda Octavia» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 , який керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «г» Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 132 від 22.03.2022, ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а. с. 2).
В обгрунтування прийнятого рішення місцевий суд також взяв до уваги постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.07.2022, згідно з якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.
Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_1 передав право керування належним йому транспортним засобом ОСОБА_2 , оскільки сам вживав алкогольні напої (а. с. 3).
У рапорті поліцейського Бобаля В. вказується на те, що під час несення служби поліцейськими зупинено транспортний засіб марки «Skoda Octavia» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 (а. с. 5).
З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов висновків, що зазначені вище докази у своїй сукупності підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП а саме передача керування транспортним засобом марки «Skoda Octavia» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 , який керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «Г» Правил дорожнього руху України.
Водночас, апеляційний суд не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Так, відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення; порядок та строк його оскарження.
Відповідно до ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Так, у судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що 21.03.2022, о 19 год, ОСОБА_2 попросив у нього транспортний засіб з метою завезти на автовокзал родичів. Ввійшовши у положення ОСОБА_2 , він передав автомобіль ОСОБА_2 , який був тверезий, а сам залишився зі знайомими і вживав алкогольні напої, зокрема пиво. Надалі, о 22 год 30 хв його повідомили, що працівниками патрульної поліції був зупинений належний йому транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Досліджуючи вказані обставини, апеляційним судом не встановлено те, що ОСОБА_1 передавав керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Тому, доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не з`ясовано фактичні обставини справи, а тому висновки суду є помилковими та не відповідають дійсності, - визнаються не спростованими й заслуговують на увагу.
Так, передовсім апеляційний суд бере до уваги те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження часу скоєння діяння час передачі керування автомобілем марки «Skoda Octavia» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 , - ОСОБА_2 . Такі відомості не містяться ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні у письмових поясненнях ОСОБА_1 , ні в рапорті поліцейського, ні в інших письмових доказах, що містяться у матеріалах справи.
Також апеляційний суд бере до уваги те, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №026170, складеного відносно ОСОБА_1 не міститься посилання на свідків події, які були очевидцями при складанні протоколу про адміністративне правопорушення; даних про застосування аудіо-відеозапису при фіксуванні події правопорушення та складанні протоколу. Вказане свідчить про неповноту та поверховість при з`ясуванні поліцейськими фактичних обставин діяння, що мало місце.
Апеляційний суд, беручи до уваги те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 , передаючи керування транспортним засобом ОСОБА_2 , знав, повинен був знати чи міг знати про те, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вважає слушними твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не було відомо про те, що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння. З пояснень ОСОБА_1 не вбачається, що йому було відомо про те, що ОСОБА_2 перебуває у нетверезому стані, у своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 лише підтвердив факт передачі права керування транспортного засобу, який йому належить, - громадянину ОСОБА_2 .
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді матеріалів справи відносно ОСОБА_1 також не врахував відсутність у матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_2 , що породжує обґрунтовані сумніви у повноті та об`єктивності розгляду справи відносно ОСОБА_1 .
При прийнятті рішення, апеляційний суд, окрім вищевказаного, бере до уваги і те, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №026170, складеного відносно ОСОБА_1 за порушення ним вимог п. 2.9 «г» ПДР не убачається, що при його оформленні був присутній ОСОБА_2 ; а в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №026151, оформленого щодо ОСОБА_2 за порушення ним вимог п. 2.9 «а» ПДР не вказано, що на місці складання протоколу був присутній ОСОБА_1 .
Наведені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, що, на переконання апеляційного суду, свідчить про те, що, розглядаючи справу щодо ОСОБА_1 , суд першої інстанції у порушення вимог передбачених ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП не з`ясував усі обставини справи та не дав оцінки доказам у їх сукупності, що свідчить про формальний підхід до розгляду справи щодо ОСОБА_1 .
Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.
Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.
Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Аналізуючи досліджені під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху України та про наявність у його діях складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, не підтверджуються зібраними у справі доказами, приєднані до справи докази породжують сумніви у достовірності викладених у них фактів, та ґрунтуються на припущеннях - суб`єктивних даних відповідних посадових осіб, що у свою чергу, з огляду на вищенаведені норми та обставини, свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу цього адміністративного правопорушення.
При цьому, апеляційний суд вважає, що відсутність у матеріалах справи переконливих доказів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП виключає і допустимість протоколу як джерела доказів, що в свою чергу виключає наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Пояснення сторони захисту про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення достовірними доказами не спростовані, і матеріали справи не містять відомостей, які б давали підстави для сумнівів у достовірності цих пояснень, тому керуючись принципом презумпції невинуватості, апеляційний суд приймає до уваги ці пояснення.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, можливості збирання додаткових доказів у підтвердження факту скоєння правопорушення вичерпані, а апеляційним судом вжиті всі передбачені законом заходи для з`ясування обставин, що мали місце за участі ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження в справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Приймаючи рішення про закриття провадження у справі апеляційний суд також зазначає, що відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення вжиття заходів по встановленню осіб, які вчинили адміністративні правопорушення на транспорті, їх огляд та огляд транспортних засобів, складання протоколів про адміністративні правопорушення, з`ясування обставин, за яких скоєно правопорушення, вилучення речей та документів (посвідчення водія та інших), покладаються на органи Національної поліції, їх територіальні підрозділи, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що саме на відповідних посадових осіб патрульної поліції покладено доведення винуватості особи у вчиненні того чи іншого правопорушення на транспорті з точним дотриманням положень чинних нормативно-правових актів.
Приймаючи рішення апеляційний суд також бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у скоєнні правопорушення суд вправі посилатись лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не є суб`єктивною думкою окремих посадових осіб і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей; що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи; що справа про адміністративне правопорушення повинна бути розглянута у розумні строки.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН