П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2023 року місто Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Поліщук І.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління ДПС в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , і.п.н. НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 21.03.1996 Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , генеральний директор ТОВ «ФОРВАРД-АВТО»,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

11.07.2023 головним державним інспектором відділу аналізу податкової інфформації управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Одеській області Адамчуком М.А. складено протокол № 35/15-32-07-04-11 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 . Відповідно до зазначеного протоколу при перевірці встановлено, що ОСОБА_1 , генеральний директор ТОВ «ФОРВАРД-АВТО» вчинив порушення ведення бухгалтерського та податкового обліку згідно акту перевірки від 03.05.2023 №11634/15-32-07-04/35641057: пп. «б» п. 176.2 ст. 176, п. 185.1, ст. 185, п. 187.1, ст. 187, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), абз. 1 пп. 5) п.4 розд. ІІ «Податковий кредит», абз. 1 пп.2) п. 3 розд. І «Податкові зобов`язання» Порядку заповнення та надання податкової звітності з ПДВ, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року № 21 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 02.12.2020 № 734), ТОВ «ФОРВОРД-АВТО», ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча про місце і час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Судової влади України.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що розумність тривалості розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 р. "Якименко проти України"; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 р. "Мороз та інші проти України" та інші).

Згідно вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи той факт, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 163-1 КУпАП, не віднесено до таких, які підлягають розгляду за обов`язкової присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а тому суд вирішив розглянути справу за відсутності правопорушника.

Всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Згідно зі статтею 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, є порушення порядку ведення податкового обліку, надання аудиторських висновків, яке виражається у відсутності податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Обставини правопорушення, які викладені в протоколі, ґрунтуються на результатах проведеної перевірки, які оформлені Актом від 03.05.2023 № 11634/15-32-07-04/35641057, де підтверджуються обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення № 35/15-32-07-04-11 від 11 липня 2023 року.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП підтверджується зібраними доказами у справі та матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 35/15-32-07-04-11 від 11 липня 2023 року, Актом про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "ФОРВОРД-АВТО», Довідкою від 01.05.2023 року №1 та Наказом ТОВ "ФОРВОРД-АВТО» № 8 К від 01 липня 2022 року.

За результатами дослідження в судовому засіданні доказів, що містяться в матеріалах справи, жодних сумнівів щодо наявності події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, та доведеності винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні у суду не виникло.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За порушення ч. 1 ст. 163-1 КУпАП передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу у розмірі від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, суд враховує характер вчиненого ним адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення та рівень правосвідомості, ступінь його вини та відношення до скоєного адміністративного правопорушення, відсутність пом`якшуючих чи обтяжуючих вину обставин, відсутність відомостей про попередні притягнення до адміністративної відповідальності.

До того ж, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду), що охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного стягнення тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа "Довженко проти України"), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

За таких обставин, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи наявність негативних наслідків скоєного адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, у вигляді накладення штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обставин, які б позбавляли можливості суд застосувати до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу не встановлено. Окрім того, суд також вважає, що в даному випадку саме такий вид і розмір стягнення, враховуючи вищевикладені обставини, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір", у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення особи, що притягується до адміністративної відповідальності від сплати судового збору, а відтак з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 163-1, ст. ст. 221, 283-285 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КпАП України та на підставі якої накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 170 (сто сімдесят) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути, внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ Поліщук І.О.