Справа № 309/639/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.07.2023 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участю секретаря Волощук В.І., прокурора Дочинець В.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - Джуган Н.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1ст.172-7 та ч. 2 ст.172-7 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 21 квітня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 21 квітня 2021 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі ст.36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч.2 ст. 172-7 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору.

З протоколу про вчинення адміністративного правопорушення вбачається № 86 від 23.02.2021 року, що депутат Крайниківської сільської ради VII скликання ОСОБА_1 , будучи обраним заступником комісії із земельних питань, екології та раціонального використання природних ресурсів, у порушення вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час засідання постійної комісії із земельних питань екології та раціонального використання природних ресурсів від 20.10.2020 року, на якому було висунуто на голосування серед двох присутніх членів комісії питання про обрання головою вказаної комісії ОСОБА_1 , чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення №87 від 23.02.2021 року зазначено, що депутат Крайниківської сільської ради VII скликання ОСОБА_1 , будучи обраним заступником комісії із земельних питань, екології та раціонального використання природних ресурсів, у порушення вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», проголосував «ЗА» при наявності у нього реального конфлікту інтересів під час засідання постійної комісії із земельних питань екології та раціонального використання природних ресурсів від 20.10.2020 року, на якому було висунуто на голосування серед двох присутніх членів комісії питання про обрання головою вказаної комісії ОСОБА_1 , чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 03.03.2021 року справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП об`єднано в одне провадження.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі. Вважає, що постанова є незаконною та необгрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Закарпатська обласна прокуратура надала заперечення на апеляційну скаргу, в якій просить постанову залишити без задоволення, а апеляційну скаргу без змін.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника Джуган Н.Б., які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Першочерговою справою держави та загальними засадами протидії корупції є запобігання корупційним та пов`язаним із корупцією правопорушенням.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визнані як малозначимі.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад указаного правопорушення є формальним, тобто таким, який не передбачає наслідків як обов`язкового елементу об`єктивної сторони, в той час як обов`язковим елементом об`єктивної сторони формального складу завжди є діяння.

Системний аналіз норм КУпАП визначає завдання, яке полягає у встановленні винних і забезпеченні правильного застосування законодавства з тим, щоб до кожного правопорушника були застосовані справедливі заходи адміністративного примусу.

Таким чином, незалежно від виду суб`єкту та його службової діяльності, рангу та інших характеристик його обов`язком є діяти лише в рамках закону (дозволено робити тільки те, що дозволено законом статті 6 Конституції України).

За ч.1 ст. 172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Частиною 2 статті 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Зазначена норма закону за своїм змістом є бланкетною та відсилає для повного визначення його ознак до інших норм.

Так, зокрема у ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» дано визначення термінів потенційний та реальний конфлікт інтересів.

Потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес» дає підстави констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що маючи повноваження на проведення засідання комісії із земельних питань, екології та раціонального використання природних ресурсів як заступника голови, як передбачено п. 1 абз. 2 розділу VI Положення про постійні комісії Крайниківської сільської ради сьомого скликання, затвердженого рішенням другого засідання першої сесії Крайниківської сільської ради сьомого скликання від 13.11.2015 (Заступник голови постійної комісії: надає допомогу голові з організації роботи комісії, а при відсутності голови або неможливості виконання ним своїх обов`язків з інших причин, здійснює повноваження голови комісії), провів засідання Комісії із земельних питань, екології та раціонального використання природних ресурсів.

Однак з таким висновком, апеляційний суд не погоджується, з наступних підстав.

Згідно рішення першої сесії VII скликання Крайниківської сільської ради від 13.11.2015 року утворено чотири постійні комісії Крайниківської сільської ради на VII скликання, у тому числі й постійну комісію із земельних питань, екології та раціонального використання природних ресурсів з наступним складом: ОСОБА_2 -голова комісії; ОСОБА_1 - заступник голови комісії; ОСОБА_3 - секретар комісії.

Тобто, комісію із земельних питань, екології та раціонального використання природних ресурсів Крайниківської сільської ради створено Крайниківською сільською радою, як передбачає ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Крайниківською сільською радою затверджено Положення про постійні комісії Крайниківської сільської ради сьомого скликання, затвердженого рішенням другого засідання першої сесії Крайниківської сільської ради сьомого скликання від 13.11.2015., яким делеговано заступнику голови комісії здійснювати повноваження голови комісії, за відсутності голови.

Відповідно до Положення про постійні комісії Крайниківської сільської ради, за відсутності голови комісії ОСОБА_2 повноваження голови повинен виконувати ОСОБА_1 , що і відбулося при засіданні комісії 20.10.2020 року.

Висновок, викладений в протоколі № 83 від 23.02.2021 та в оскаржуваному судовому рішенні, що « ОСОБА_1 у порушення положення про постійні діючі комісії та регламенту роботи Крайнівської сільської ради достовірно знаючи, що голова комісії обирається радою за поданням сільського голови, провів засідання постійно діючої комісії із земельних питань, екології та раціонального використання природних ресурсів, керуючись приватним немайновим інтересом, який полягав у обранні його головою вказаної вище комісії Крайниківської сільської ради, відповідно збільшенні обсягу повноважень, визначеним Положенням про постійні комісії Крайниківської сільської ради сьомого скликання, затвердженого рішенням другого засідання першої сесії Крайниківської сільської ради сьомого скликання від 13.11.2015, в т.ч. в питаннях пов`язаних із затвердженням висновків комісії 20.10.2020 та висунення на голосування серед двох присутніх членів комісії (його та секретаря комісії) питання про обрання головою вказаної комісії ОСОБА_1 , всупереч вимог ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігаю корупції» та не повідомив Крайниківську сільську раду про наявність у нього суперечності між вказаними вище приватними інтересами та службовими повноваженнями, як заступника голови комісії, є безпідставним та таким, що не грунтується на нормах права.

Дане твердження не відповідає дійсності, адже ОСОБА_1 діяв у відповідності до рішення першої сесії VII скликання Крайниківської сільської ради від 13.11.2015 року та Положення про постійні комісії Крайниківської сільської ради сьомого скликання, затвердженого рішенням другого засідання першої сесії Крайниківської сільської ради сьомого скликання від 13.11.2015, як виконуючий повноваження голови комісії за відсутності голови.

Незначні порушення при складанні протоколу Комісії від 20.10.2020 (а саме не проставлення в.о. - виконуючий обов`язки голови» не мають істотного значення і не впливають на суть правовідносин та наслідки проведення засідання комісії, адже однозначно як заступник голови комісії, обраний Крайниківської сільської ради, він - ОСОБА_1 , мав право проводити дане засідання у разі наявності кворуму, а кворум був.

Відсутність голови комісії зобов`язувало, в силу тих же рішень першої сесії VII скликання Крайниківської сільської ради від 13.11.2015 року та Положення про постійні комісії Крайниківської сільської ради сьомого скликання, затвердженого рішенням другого засідання першої сесії Крайниківської сільської ради сьомого скликання від 13.11.2015., не надавало право, а зобов`язувало заступника голови комісії ОСОБА_1 виконати повноваження голови, що і було зроблено..

Отже, в даному випадку відсутня як об`єктивна, так і суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 172 КУпАП, адже ніякого конфлікту інтересів не існувало, відповідно, ОСОБА_1 не повинен був повідомляти про те чого не існує, а тому оскаржувана постанова першої інстанції підлягає скасуванню, враховуючи також наступне.

Відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Згідно з ч.2 ст. 59 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні», рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшості депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Встановлено, і даний факт не оспорюється сторонами, що рішенням першої сесії VII скликання Крайниківської сільської ради від 13.11.2015 року утворено чотири постійні комісії Крайниківської сільської ради на VII скликання, у тому числі й постійну комісію із земельних питань, екології та раціонального використання природних ресурсів з наступним складом: ОСОБА_2 -голова комісії; ОСОБА_1 -заступник голови комісії: Іванчо О.В.- секретар комісії.

Також сторонами не оспорюється, що Крайниківською сільською радою затверджено Положення про постійні комісії Крайниківської сільської ради сьомого скликання, затвердженого рішенням другого засідання першої сесії Крайниківської сільської ради сьомого скликання від 13.11.2015., яким делеговано заступнику голови комісії здійснювати повноваження голови комісії, за відсутності голови.

Відповідно до Розділу 4 Положення про постійні комісії Крайниківської сільської ради, Комісії мають право:

У передбаченому законом порядку скликати сесію сільської ради.

Вносити пропозиції щодо питань на розгляд сільської ради.

Виступати на сесіях сільської ради з доповідями та співдоповідями.

Отримувати від керівників органів, підприємств, установ, організацій та їх філіалів і відділень необхідні матеріали та документи з питань, які належать до відання постійних комісій, в порядку, визначеному законом.

Створювати підготовчі комісії і робочі групи із залученням представників громадськості, вчених і спеціалістів.

Розглядати спільно з іншими постійними комісіями питання, які належать до відання кількох постійних комісій.

Тобто, Комісії Крайниківської сільської ради не наділені правом прийняття нормативно-правових актів чи актів індивідуальної дії, тобто їх висновки мають суто рекомендаційний характер для сесії ради, відповідно не тягнуть жодних юридичних наслідків. Дані рекомендації подаються у формі Протоколу, а не рішення.

Комісії не приймають рішень, а отже не мають дискреційних повноважень.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такою вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 1840/2970/18.

Таким чином, протокол не є актом індивідуальної дії, не породжує будь-яких наслідків і не змінює суті, оскільки проголосував би він чи ні, засідання було правомочним і свої рекомендації - не вказівки, комісія би надала сесії ради на розгляд, а рада вже мала повноваження приймати акт індивідуальної дії, які породжували б певні права чи обов`язки.

Згідно ч.1 ст.35-1 Закону України «Про запобігання корупції», правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності голів, заступників голів обласних та районних рад, міських, сільських, селищних голів, секретарів міських, сільських, селищних рад, депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобіганні корупції», особи, зазначені у п.1 ч.1 ст.3 цього Закону, зобов`язані, зокрема, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального конфлікту інтересів у випадку перебування особи на посаді в колегіальному органі, колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Частина 1 ст. 1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», передбачає, що реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

За змістом зазначеної статті суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага.

Тобто, навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовими повноваженнями обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень.

При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Аналізуючи вищенаведені положення КУпАП сукупності з положеннями Закону України «Про запобігання корупції», слід дійти висновку, що адміністративна відповідальність щодо порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів настає лише за неповідомлення особою про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Таким чином, хоча ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» і передбачено обов`язок особи повідомляти про наявність у неї потенційного чи реального конфлікту інтересів, проте адміністративна відповідальність за ч. 1ст. 172-7 КУпАП настає лише за неповідомлення особою у встановлених законом випадках про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Як вбачається з роз`яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч.1 ст. 1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім.В.М. Корецького ПАН України від 29 квітня 2016 року № 126/50-е, щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто відмінність між цими понятгями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Відтак, для висновку про наявність в особи реального конфлікту інтересів та про прийняття нею рішення в умовах такого реального конфлікту інтересів, необхідно встановити:

- наявність в особи приватного інтересу;

- наявність суперечності між приватним інтересом особи та її представницькими повноваженнями;

- наявність впливу цієї суперечності на об`єктивність або неупередженість рішення;

- наявність повноважень на прийняття рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та відповідно, в постанові суду.

Апеляційний суд також зазначає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення не повинен мати переваги перед іншими доказами, та сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

В той же час, - ні протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, ні оскаржувана постанова суду, не містять доказів та обґрунтування наявності умислу ОСОБА_1 на вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Таким чином, враховуючи, що протокол комісії із земельних питань, екології та раціонального використання природних ресурсів Крайниківської сільської ради від 20.10.2020. не є актом індивідуальної дії, тобто не є рішенням, яке може прийматися в межах дискреційних повноважень, слід вважати, що в діях ОСОБА_1 при проведенні засідання комісії 20.10.2020 не порушено жодних норм права, він діяв у чіткій відповідності до ст.. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на виконання рішень першої сесії VII скликання Крайниківської сільської ради від 13.11.2015 року та Положення про постійні комісії Крайниківської сільської ради сьомого скликання, затвердженого рішенням другого засідання першої сесії Крайниківської сільської ради сьомого скликання від 13.11.2015., а відтак відсутня суперечність між її особистими інтересами та її службовими повноваженнями, наявність яких могла б вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішення, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що постанова районного суду щодо ОСОБА_1 є необґрунтованою та прийнятою з порушеннями вимог КУпАП, в зв`язку з чим підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього - закриттю у відповідності до п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 21 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП скасувати.

Провадження у адміністративній справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага