Справа № 472/247/23
Провадження № 33/812/331/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 липня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Коломієць В.В.

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

за участю: захисника- адвоката Нестер С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником - адвокатом Нестером Сергієм Васильовичем, на постанову судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 20 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік,

У С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №347467 від 05 березня 2023 року вбачається, що 05 березня 2023 року о 16:30 год ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai Н100 д.н.з. НОМЕР_1 в смт. Веселинове по вул. Одеська з явними ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, порушення реакції рухів). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому закононодавством порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 20 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Нестер С.В. - подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, відсутні відомості про те, в якому найближчому медичному закладі працівник поліції пропонував провести огляд на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження відповідного огляду. У протоколі відсутні посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, а тому, враховуючи позицію Верховного Суду Касаційного адміністративного суду, викладену у постановах від 15 листопада 2018 року у справі №524/5536/17, від 13 лютого 2020 року у справі №524/9716/16-а, вказаний відеозапис не може бути належним доказом у даній справі. Крім того зазначає, що всупереч вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18 грудня 2018 року та позиції Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2021 року у справі № 679/625/21 відеозапис не є безперервним (на диску два окремих відео файли) та здійснений на власний мобільний телефон працівника поліції. Всупереч вимогам ст. 266, 265-2 КУпАП, працівники поліції не відсторонили від керування ОСОБА_1 , тимчасового затримання транспортного засобу шляхом блокування або відправки його на спеціальний майданчик не відбулося.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Нестер С.В. - підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.9-а Правил дорожнього руху України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З оскаржуваної постанови вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №347467 від 05 березня 2023 року вбачається, що 05 березня 2023 року о 16:30 год ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai Н100 д.н.з. НОМЕР_1 в смт. Веселинове по вул. Одеська з явними ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, порушення реакції рухів). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому закононодавством порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень, у графі протоколу, де зазначаються пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення, ОСОБА_1 власноруч зазначив: «згоден» (а.с. 1).

В письмових поясненнях ОСОБА_1 вказував, що 05 березня 2023 року він вживав наркотичну речовину, а саме марихуану, після чого здійснив перевезення дров з с. Федорівка до смт. Веселинове, рухаючись по вул. Одеській його транспортний засіб Hyundai Н100 д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору був зупинений працівниками поліції, які пояснили причину зупинки тим, що його транспортний засіб причетний до кримінального правопорушення. Під час перевірки документів працівники поліції виявили ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували пройти огляд в медичному закладі, на що він відмовився (а.с. 3).

Відеозйомкою, проведеною працівниками поліції, підтверджується, що працівники поліції під час спілкування з водієм ОСОБА_1 , встановивши у нього ознаки наркотичного сп`яніння, пропонували пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, від чого ОСОБА_1 відмовився (що зафіксовано на відео (47451 КВ на 03 хв 13сек).

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмови ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність присутніх в матеріалах справи та досліджених судом доказів свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки ними доведено порушення ОСОБА_1 вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху щодо обов`язку водія на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд з метою визначення стану сп`яніння, апеляційний суд відхиляє, оскільки направлення для проходження огляду на стан сп`яніння, працівник поліції виписує у разі бажання особи пройти огляд в медичному закладі, тоді як водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Не зазначення у протоколі номеру технічного засобу, за допомогою якого здійснено відеозапис, не свідчить про неналежність цього доказу, оскільки відповідно до вимог ст.256 КУпАП вказана інформація не є обов`язковою для зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення. Вимоги щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис стосуються лише випадків, передбачених ст. 283 КУпАП, тобто змісту постанови про адміністративне правопорушення, про що і йдеться у постановах Верховного Суду Касаційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року у справі №524/5536/17, від 13 лютого 2020 року № 524/9716/16-а на які посилається апелянт.

З приводу доводів апеляційної скарги захисника про неналежність та недопустимість як доказу у справі відеозапису, долученого до матеріалів справи, де зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у вчиненому правопорушенні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото зйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки ( відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відтак, нормами КУпАП не заборонено використання даних любого приладу, який має функцію фото зйомки чи відеозапису, а доказом у розумінні ст. 251 КУпАП є саме покази таких приладів.

Проведений працівниками поліціїї відеозапис фіксації правопорушення, а саме відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є безперервним, містить фіксування обставин, які узгоджуються з даними, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, та в особистих поясненнях ОСОБА_1 .

Апеляційний суд не бере до уваги посилання апелянта на висновки Сьомого апеляційного адміністративного суду, які викладені у постанові від 21 липня 2021 року у справі № 679/625/21, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при застосуванні норм права судами враховуються висновки лише Верховного Суду, викладені у постановах.

Твердження захисника Нестера С.В. в апеляційній скарзі про те, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не впливають на обсяг вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і не є підставою для скасування оскаржуваного рішення судді.

На переконання апеляційного суду надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та узгоджуються із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові, а тому немає підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom ) [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Зважаючи на викладене, з урахуванням положень ст. 33 КУпАП, ОСОБА_1 обґрунтовано притягнуто до відповідальності та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

За такого прийняте судом першої інстанції рішення є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню.

Отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його захисником - адвокатом Нестером Сергієм Васильовичем - залишити без задоволення.

Постанову судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 20 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.В. Коломієць