Справа № 307/3163/23
Провадження № 3/307/1146/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бряник М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, мешканця АДРЕСА_1 передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №005951 від 26.07.2023 року вбачається, що 26 липня 2023 року близько 11 год. 55 хв. прикордонним нарядом «Група Реагування» від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) на напрямку № 261 прикордонного знаку (територія Тячівської об`єднаної територіальної громади Тячівського району Закарпатської області) на відстані 800 метрів від лінії державного кордону було виявлено та в подальшому затримано громадянина України ОСОБА_1 , який спільно з громадянином України ОСОБА_2 , здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропусками через державний кордон, чим порушив вимоги ст. 9, ст. 12 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, відповідальність за що передбачено ч.2 ст. 204-1 КУпАП, а саме: спроба незаконного перетинання державного кордону України будь-яким способом, поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинене групою осіб.

На розгляд справи будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується заявою від 26.07.2023 року відповідно до якої його повідомлено про час та місце розгляду справи та довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber» на зазначений у заяві ОСОБА_1 номер мобільного телефону, ОСОБА_1 не з`явився. Разом з матеріалами справи до канцелярії Тячівського районного суду Закарпатської області надійшла заява особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 просить розгляд справи проводити без його участі. Вказує, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст 204-1 КУпАП визнає повністю.

Розглянувши дану справу вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, виходячи з наступного.

З протоколу адміністративного затримання від 26.07.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 , затримано о 11 год. 55 хв. 26.07.2023 року та о 14 год. 50 хв. 26.07.2023 звільнено на підставі з`ясування обставин правопорушення. При звільненні повернуто вилучені згідно протоколу особистого огляду та огляду речей, речі (а.с. 2).

З протоколу особистого огляду речей та вилучення речей і документів від 26.07.2023 року, вбачається, що у ОСОБА_1 було вилучено 75 гривень, паспорт громадянина України, свідоцтво про народження, пакет документів для подачі візи в Канаду, кредитна карточка "Приват банк", карточка для виплат "Приват банк" , кредитна карточка "monobank", мобільний телефон марки "Хiaomi", зарядний пристрій до мобільного телефону, одяг, засоби гігієни та рюкзак (а.с. 3)

З письмових пояснень інспектора прикордонної служби ОСОБА_3 , вбачається, що 26.07.2023 року, під час виконання наказу на охорону державного кордону в прикордонному наряді «Група Реагування» від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б), близько об`єднаної територіальної громади Тячівського району Закарпатської області, на відстані 800 метрів від лінії державного кордону, на залізничній дорозі станції м. Тячів було виявлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . В ході опитування дані особи нервували та не змогли чітко вказати мету свого прибуття, що й стало підставою для їх затримання. (а.с. 5).

При цьому, ні з вказаного рапорту, ні з протоколу затримання та протоколу адміністративного правопорушення не можливого встановити в який саме спосіб вказані особи перебуваючи на залізничній станції в місті, здійснювали спробу та взагалі чи мала місце така спроба перетину державного кордону.

Аналізуючи зміст письмових пояснень особи, яка затримувала ОСОБА_4 слід констатувати, що з цих пояснень можливо встановити місце затримання ОСОБА_4 , а саме на залізничній станції у місті Тячів.

Разом з цим з доданої до матеріалів справи фототаблиці затриманих осіб о 11 год. 55 хв. від 26.07.2023 року вбачається, що фото зроблені серед поля та жодних ознак наявності там залізничної станції, не має. (а.с.9).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 251 та ст. 252 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Відповідно до диспозиції ч.2 ст.204-1 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинених групою осіб. Відповідно до вимог Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №005951 від 26.07.2023 року та долучені до нього матеріали справи, вважаю, що спроба перетину ОСОБА_4 будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинена групою осіб, не доведена оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази, що свідчать про спробу перетину ним кордону. Будь-яких інших доказів, які б надавали можливість стверджувати про вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять.

Письмові пояснення ОСОБА_3 щодо місця затримання ОСОБА_1 , разом з долученими до матеріалів справи світлинами, з зображенням на них, двох затриманих осіб на місцевості, яка представляє собою поле, чагарники та імовірно дамбу річки Тиса, зовсім не відповідає описаній у письмових поясненнях працівника прикордонної служби ділянці, де мало місце затримання ОСОБА_1 , а саме на залізничній станції м. Тячів, що у своїй сукупності свідчать про відсутність з боку останнього вчинення спроби щодо перетину кордону.

Самі ж письмові пояснення ОСОБА_3 від 26.07.2023 року, з яких вбачається, що під час несення ним служби на напрямку №261 прикордонного знаку на відстані 800 метрів від лінії державного кордону було виявлено на залізничній станції Тячів Морозова М.І. та ОСОБА_2 , з зазначенням що вказні особи помітно нервували, не можуть свідчити про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

При цьому, письмове визнання вини ОСОБА_1 , в той час коли він вже був затриманий та перебував в умовах ізоляції та будучи позбавленим у повній мірі реалізувати право на захист, також не може свідчити про вчинення ним інкримінованого йому правопорушення.

Посадовою особою, яка складала протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, обставин щодо місця затримання останнього, яке знаходиться на території залізничної станції м. Тячів не враховано, хоч такі як встановлено під час розгляду справи, були основними доводами наявності у ОСОБА_1 умислу на спробу незаконного перетину кордону.

Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

З контекстного аналізу зазначених вимог закону випливає, що висновки судді щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

З урахуванням наведених обставин, вважаю, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 124, 247 п. 1, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду на протязі десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя М.М. Бряник