П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Хамник М.М., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, посвідчення водія серії НОМЕР_1 , від 05.01.2022, місце проживання: АДРЕСА_1 , місце роботи: приватний підприємець,

за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

20.09.2023 близько 13год. 00хв. за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинив сварку в ході якої ображав та погрожував фізичною розправою, чим вчинив домашнє насилля відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3 , чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину заперечував, стверджував, що намагається контролювати свої емоції, на відміну від своєї дружини, яка емоційно нестабільна, часто ображається, плаче, що пояснюється післяродовою депресією. Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсності. Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 поліцію не викликала. Це, зокрема, вказано і в рапорті від 20.09.2023, де зазначено, що заявником є ОСОБА_4 .

У додаткових поясненнях представник ОСОБА_1 адвокат Конопіхін А.В. зазначив, що у матеріалах справи не містяться докази, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173- 2КУпАП.

Крім того, у повідомленні ОСОБА_2 від 20.09.2023 відсутня пряма вказівка на особу яка вчинила домашнє насильство, а тому вважати, що саме ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство неприпустимо.

Відповідно до рапорту чергового Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області заявником є ОСОБА_4 , проте, остання під час збирання доказів не опитана, не з?ясовано чому саме вона, а не потерпіла ОСОБА_2 , звернулася до поліції.

Відповідно до вищевказаного рапорту вказано, що 20.09.2023 мобільна бригада о 14.45 год. до Закарпатського обласного центру соціальної психологічної допомоги доставила гр. ОСОБА_2 разом з її малолітнім сином. Проте, відповідно до рапорту ст. інспектора СПДН ВП Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Мирослави Міцулич під час відпрацювання повідомлення про вчинення домашнього насильства було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , де встановлено, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3 де і було складено протокол про адміністративне правопорушення ВАВ №940628.

Тобто, вказана інформація не може відповідати дійсності, так як, а ні заявника, а ні потерпілої за вказаною адресою не було оскільки останні знаходились в Закарпатському обласному центрі соціальної психологічної допомоги, а тому перевірити інформацію повідомлення було фактично не можливо.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що 20.09.2023 близько 13год. 00хв. за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинив сварку в ході якої ображав та погрожував фізичною розправою, чим вчинив домашнє насилля відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3 . Дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП кваліфіковано правильно.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненого при вищевикладених обставинах повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного рішення, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №940628 від 20.09.2023, в якому викладені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП;

-письмовим поясненням гр. ОСОБА_2 від 20.09.2023, в якому вона повідомила, що 20.09.2023 близько 13 год її співмешканець вчинив сварку, погрожував їй фізичною розправою, нецензурно висловлювався у її бік та сина, чим спричинив насильство психологічного характеру;

-копіями термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №115160 від 20.09.2023 та серії АА №115159 від 20.09.2023, винесених стосовно ОСОБА_1 , якими останньому, у зв`язку із вчиненням ним домашнього насильства, заборонено проживати та контактувати з постраждалими особами: ОСОБА_3 та ОСОБА_2

-рапортами працівників поліції від 20.09.2023, з яких встановлено, що 20.09.2023 о 14.36 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 20.09.2023 о 14.35 год. за адресою: м.Ужгород, вул.Потуняка Федора (Благоєва) буд.10б мобільна бригада доставила до Закарпатського обласного центру соціальної психологічної допомоги доставила гр. ОСОБА_2 разом з її п`ятимісячною дитиною, яка повідомила, що її співмешканець влаштовує сварки, виганяє її з дому та погрожує. Заявник ОСОБА_4 . По факту вчинення домашнього насильства було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 . Опитати ОСОБА_1 не надалось можливим, оскільки він відмовився від дачі показів відповідно до ст.63 Конституції України. На ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП та винесено два тимчасові заборонні приписи.

Проаналізувавши вищевказані документи, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості. У своїй сукупності ці докази є достатніми для прийняття рішення. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, суду не надано.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення доведена та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи вважає доведеним факт вчинення гр. ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, який свою вину не визнав, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про вид стягнення, з врахуванням особи правопорушника, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - ставка судового збору, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 34, 35, 280, 283, 284, 289 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. (сто сімдесят гривень).

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість гривень) грн. 80коп.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М.Хамник