Провадження 3/557/547/2023
Справа 557/826/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року смт Гоща

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Оленич Ю.В., розглянувши матеріали, що надійшли з відділення поліції №5 Рівненського районного управління ГУНП в Рівненській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, одруженого, на утриманні п`ятеро неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2023 року о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 принижував, ображав, нецензурно висловлювався, застосовував словесні погрози та фізичну силу, що не спричинило тілесних ушкоджень, до своєї дружини ОСОБА_2 , вчинивши такими своїми умисними діями фізичного та психологічного характеру домашнє насильство, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Окрім того, 10 травня 2023 року о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 , погрожував фізичною розправою, шарпав за одяг, ображав та нецензурно висловлювався відносно сина ОСОБА_4 , дав останньому ляпаса по обличчю, що не спричинило тілесних ушкоджень, вчинивши такими своїми умисними діями фізичного та психологічного характеру домашнє насильство, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілого.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 11 липня 2023 року справи за вказаними адміністративними правопорушеннями об`єднані в одне провадження.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначених вище правопорушень за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення визнав, однак зауважив, що сина ОСОБА_4 з будинку не виганяв. ОСОБА_1 вказав на те, що в ході конфлікту з дружиною наніс ляпаса сину по обличчю, мотивуючи такі дії необхідністю виховного процесу. При цьому останній вказав, що на даний час щиро розкаявся у вчинених діях та запевнив, що в подальшому такого не повториться.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_4 у судовому засіданні 22 червня 2023 року, представника служби у справах дітей Гощанської селищної ради Кухман О.В., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 убачається склад правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, об`єктивно доводиться даними протоколів про адміністративні правопорушення серії ВАБ №939203 та ВАБ №939228 від 10 травня 2023 року, рапорта чергового органу поліції Цапка В., усних пояснень ОСОБА_4 та письмових пояснень ОСОБА_2 , термінового заборонного припису серії АА №288619 та форм оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, а також усних пояснень представника служби у справах дітей Гощанської селищної ради Кухман О.В.

Зокрема, остання в судовому засідання пояснила, що 11 травня 2023 року до служби надійшло повідомлення з ВП №5 про те, що 10 травня 2023 року в сім`ї ОСОБА_1 зафіксовано факт вчинення домашнього насильства відносно дружини ОСОБА_2 та неповнолітнього сина ОСОБА_4 . Представниками служби у справах дітей було двічі здійснено виїзд у вказану сім`ю та 11 травня 2023 року в розмові з представника служби неповнолітній ОСОБА_4 повідомляв, що між батьками 10 травня 2023 року був конфлікт і він вирішив вступитися за матір, в ході чого отримав від батька ляпаса по обличчю. Як зауважила ОСОБА_5 , ознак фізичного насилля на обличчі неповнолітнього потерпілого виявлено не було.

Згідно актів обстеження умов проживання від 11 травня та 26 червня 2023 року у будинку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні. Будинок достатньо умебльований, наявна побутова техніка. Сім`я забезпечена продуктами харчування, обробляє земельну ділянку. Діти мають місця для сну, відпочинку та навчання, одяг та взуття відповідають віку та сезону. Разом з тим, стосунки у сім`ї складні.

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому такі суддя вважає належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Крім того, як установлено у судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неповнолітньою особою.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» жорстоке поводження з дитиною - будь-які форми фізичного, психологічного, сексуального або економічного насильства над дитиною, зокрема домашнього насильства, а також будь-які незаконні угоди стосовно дитини, зокрема вербування, переміщення, переховування, передача або одержання дитини, вчинені з метою експлуатації, з використанням обману, шантажу чи уразливого стану дитини.

Дитина, яка постраждала від домашнього насильства (постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Постраждала дитина має всі права постраждалої особи, реалізація яких забезпечується з урахуванням найкращих інтересів дитини, її віку, статі, стану здоров`я, інтелектуального та фізичного розвитку.

Приймаючи до уваги завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення, суд оцінює у відповідно до ст. 252 КУпАП докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини (ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до основних засад запобігання та протидії домашньому насильству, зокрема належить: належна увага до кожного факту домашнього насильства під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; визнання суспільної небезпеки домашнього насильства та забезпечення нетерпимого ставлення до будь-яких проявів домашнього насильства; повага та неупереджене і небайдуже ставлення до постраждалих осіб з боку суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, забезпечення пріоритетності прав, законних інтересів та безпеки постраждалих осіб під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Діти, за певним виключенням мають ті ж права, що і дорослі. Однак, деякі права мають особливе значення для них, вони відображають потреби дітей у спеціальному захисті та увазі, виявляють їхню вразливість та різницю між дитячим і дорослим життям.

Так, держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які несуть відповідальність за неї за законом, і для цього повинна вживати всіх відповідних законодавчих та адміністративних заходів.

Згідно із ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності.

Крім того, ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення.

Вчинені дії ОСОБА_1 щодо свого неповнолітнього сина могли викликати у нього відчуття небезпеки, образи, що також в подальшому може відобразитись на його психологічному здоров`ї.

Конвенцією про права дитини передбачено що держави учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи.

Отже, в цивілізованому світі інтереси дитини у всіх видах діяльності ставляться вище інтересів дорослих та держави.

За встановлених фактичних обставин справи, беззаперечно встановлено, що

Особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, має бути призначено стягнення, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових правопорушень. Відповідно до принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При накладенні адміністративного стягнення, враховую характер вчинених правопорушень, особу правопорушника та, з метою його виховання в дусі поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, доходжу переконання, що доцільним та необхідним буде застосування до правопорушника адміністративного стягнення у виді штрафу, з врахуванням вимог ст. 36 КУпАП.

Крім того, виходячи з вимог ст. 40-1 КУпАП та відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 в доход держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 536,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 23, 40-1, 173-2, 283-285, 287-289 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень та підлягає зарахуванню на рахунок: № UA0017507, отримувач коштів Гощанська селищна ТГ/ГУК у Рівн.обл/Гощанс.сел.тг/21081100, код за , банк отримувача Казначейство України(ел. адм. подат.), код класифікації доходів бюджету 21081100.

Стягнути з ОСОБА_1 в доход держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок на рахунок № UА0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), за кодом класифікації доходів бюджету - 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Ю.В. Оленич