Справа № 755/5073/22 суддя в І-й інстанції Козачук О.М.
Провадження № 33/824/5389/2023 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч. 3 ст. 126 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 грудня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Бровченка Ігоря Володимировича на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 07 вересня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 26 січня 2022 року серії ААД № 243451 ОСОБА_1 26 січня 2022 року о 09 год. 30 хв., в м. Києві, по проспекту Соборності 4, керував транспортним засобом «Hyundai Accent» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість шкіри, зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікар-нарколога водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 26 січня 2022 року серії ААД №243452 ОСОБА_1 26 січня 2022 року о 09 год. 30 хв., у м. Києві, по проспекту Соборності, 4, керував транспортним засобом «Hyundai Accent» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи особою, яка обмежена в праві керувати транспортним засобом, на підставі виконавчого провадження № 58762123 від 05 березня 2020 року винесеною постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами головним державним виконавцем Носівського районного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Суми, чим порушив ЗУ «Про виконавче провадження» та ст.15 ЗУ «Про дорожній рух», за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору. Провадження у справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, місцевий суд дійшов висновку, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП є доведеною.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, захисник ОСОБА_1 адвокат Бровченко І.В. просить скасувати постанову місцевого суду в зазначеній частині та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_1 адвокат Бровченко І.В. вказує про те, що єдиними належними доказами відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння могли бути покази свідків або відеозапис. Однак, суд першої інстанції не маючи належного доказу, який би підтверджував відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, а саме відеозапису чи показів свідків, безпідставно виніс оскаржуване рішення. ОСОБА_1 вважає, що вказане рішення підлягає скасуванню, оскільки він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, а лише намагався довести працівникам поліції, що відсутні підстави для проведення такого огляду та просив забезпечили можливість скористатися правовою допомогою. Відсутність належних та допустимих доказів факту порушення особою п. 2.5 Правил дорожнього руху України, унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки факт нібито відмови від проходження огляду в медичному закладі не було засвідчено ні свідками, ні відеозаписом, що є порушенням вимог ст. 266 КУпАП. Щодо рапорту як доказу, то рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника, а тому не є доказом винуватості особи. До такої правової позиції дійшов Верховний Суд у справі № 524/5741/16-а від 20 травня 2020 року. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення також не може вважатись об`єктивним доказом по справі, оскільки він складений працівником поліції, який є зацікавленою особою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Бровченко І.В. просить також визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та вказує про те, що про оскаржувану постанову ОСОБА_1 дізнався лише 13 жовтня 2023 року, коли звернувся до Територіального сервісного центру МВС, де йому повідомили про наявність судового рішення щодо нього. Того ж дня ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду та отримав копію постанови, що підтверджується розпискою. Пропущення строку на апеляційне оскарження було зумовлено тим, що 03 квітня 2022 року ОСОБА_1 був мобілізований ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини НОМЕР_2 , а з 01 липня 2022 року приймав безпосередню участь у бойових діях, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 від 21 листопада 2022 року, довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 від 15 березня 2023 року та військовим квитком. Крім того, постанова суду в порушення ст. 285 КУпАП ОСОБА_1 не надсилалася, про що свідчить відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів, які б це спростовували.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Бровченка І.В. щодо поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 07 вересня 2022 року з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Судом встановлено, що розгляд справи відбувся за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. В матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_1 про час та дату розгляду справи.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Зазначених вимог місцевий суд не дотримався, копію постанови ОСОБА_1 не надіслав.

Крім того, 03 квітня 2022 року ОСОБА_1 був мобілізований ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини НОМЕР_2 , а з 01 липня 2022 року приймав безпосередню участь у бойових діях, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 від 21 листопада 2022 року, довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 від 15 березня 2023 року та військовим квитком (а.с.28-33).

Зазначені обставини позбавили ОСОБА_1 бути обізнаним про розгляд справи щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, приймати безпосередню участь під час розгляду справи та, відповідно, подати апеляційну скаргу у строк визначений законом.

За таких обставин, право особи на апеляційне оскарження судового рішення, про ухвалення якого вона не знала, має бути забезпечене шляхом поновлення пропущеного з поважних причин строку.

Дослідивши матеріали провадження, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Бровченка І.В., суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши наявність усіх складових складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначені суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції статті 130 КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.

Оскільки у відповідності до приписів ст. 254 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачено виключно у випадку його вчинення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені ст. 251 КУпАП, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні правопорушення.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 26 січня 2022 року ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, що під час огляду застосовувався безперервний відеозапис на нагрудну камеру 472260.

Разом з тим, у матеріалах адміністративної справи відсутній зазначений відеозапис з нагрудної камери поліцейського, про що працівниками патрульної поліції також складено довідку (а.с.6). Свідків під час проведення огляду залучено не було, а, відтак, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП такий огляд вважається недійсним.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, місцевий суд не зазначив з яких підстав та з урахуванням яких саме належних доказів він дійшов висновку про наявність у діях водія складу зазначеного правопорушення.

Посилаючись на протокол про адміністративне правопорушення, направлення водія на огляд, рапорт працівника поліції, довідку про відсутність відео, місцевий суд не звернув уваги, що такі докази не можуть підтверджувати наявність у водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

У відповідності до вимог ст. 266 КУпАП такими доказами можуть бути безперервне відео з нагрудної камери поліцейського чи покази двох свідків. За наявності таких доказів, огляд чи пропозиція пройти огляд можуть бути визнані такими, що проведені у відповідності до вимог закону. При цьому, таких доказів матеріали справи не містять.

Враховуючи зазначене, місцевий суд дійшов необґрунтованого висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У частині 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд приходить висновку, що наявними у справі доказами не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 245, п.1 ч.1 ст. 247, ст. 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Бровченку Ігорю Володимировичу строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 07 вересня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Бровченка Ігоря Володимировича задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 07 вересня 2022 року скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити із підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв