Справа № 164/893/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2023 року Смт. Маневичі

Суддя Маневицького районного суду Волинської області Ониско Р.В., розглянувши матеріали, які надійшли відвідділення поліції № 1 Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 070300 від 09 травня 2023 року, ОСОБА_1 , 09 травня 2023 року, біля 00 год. 29 хвилин, в смт. Маневичі по вул. Чорновола, Камінь-Каширського району Волинської області, керував автомобілем „VOLKSWAGEN SHARAN, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 „а Правил дорожнього руху України, вчинивши адміністративне порушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підтвердження викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення обставин до протоколу серії ААБ № 070300 від 09 травня 2023 року, долучено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів алкотестера «ДРАГЕР 6810» (виявлені ознаки сп`яніння в ОСОБА_1 2.08 проміле), рапорт інспектора СРПП ВП № 1 Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Неведюка Б.А. від 08 травня 2023 року, долучено один DVD-R диск з відеозаписом.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав та суду пояснив, що він не керував транспортним засобом за обставин вказаних у протоколі, про те перебував в транспортному засобі в якості пасажира. Автомобілем керував його знайомий ОСОБА_2 . Просить провадження у справі закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 показав, що 09.05.2023 року, після 00 години, він керував транспортним засобом „VOLKSWAGEN SHARAN, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який належить його батькові. Після подання працівниками поліції сигналу про зупинку, він зупинив автомобіль по вул. Чорновола та швидко переліз з місця водія на заднє сидіння. Після цього переліз на заднє сидіння і його пасажир ОСОБА_1 , що до зупинки перебував на передньому сидінні пасажира. Працівники поліції почали ставити ОСОБА_1 питання чи вживав він алкоголь, після чого проводили огляд останнього на стан сп`яніння. В цей час він по телефону повідомляв свого батька про подію, а тому не зрозумів, що на ОСОБА_1 складають протокол за керування автомобілем в стані сп`яніння. Він вважав, що працівники поліції ставлять претензії до ОСОБА_1 в тому, що нібито він керував автомобілем під час комендантської години. На даний час просить пробачення в ОСОБА_1 за те, що на місці зупинки не повідомив працівників поліції, що саме він, ОСОБА_3 , керував автомобілем

Допитаний в якості свідка поліцейський ОСОБА_4 показав, що 09.05.2023 року, біля 00 години 30 хвилин він в складі рухомого екіпажу поліції помітив, автомобіль „VOLKSWAGEN SHARAN, що рухався з вулиці Проспект Волі на вулицю Чорновола в смт. Маневичі. Враховуючи, що вже наступила комендантська година він з напарником вирішили зупинити автомобіль для перевірки документів. Для цього вони ввімкнули проблискові маяки та сигнал зупинки. Порівнявшись з вищевказаним автомобілем, який зупинився, він побачив, як хтось переміщався з передньої частини автомобіля на заднє сидіння, а саме побачив ноги особи, як потім ним було встановлено, це був ОСОБА_1 . ОСОБА_1 перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння і йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Після засвідчення позитивного результату на ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Також під час зупинки вказаного автомобіля їм на зустріч рухався інший екіпаж поліції, фарами автомобіля якого освітлювалось місце зупинки, що в свою чергу давало йому можливість бачити, як ОСОБА_1 переміщається з передньої частини автомобіля на задню.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Покидюк М.В., просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та надав в суді диск з відеозаписом знятим з камери спостереження, що знаходиться на автозаправці, яка на відстані біля 500 метрів від місця зупинки. На відеозаписі зафіксовано дату 09.05.2023 та час 00 година 28 хвилин, а також зафіксовано, як ОСОБА_3 сідає за кермо автомобіля і розпочинає рух. На місці пасажира знаходиться ОСОБА_1 .

Згідно відеозапису з відео реєстратора службового автомобіля поліції та нагрудної боді камери поліцейського суддею встановлено, що під час зупинки автомобіля „VOLKSWAGEN SHARAN екіпажем поліції в складі якого перебував поліцейський ОСОБА_4 іншого екіпажу поліції не було, що не узгоджується з показами свідка ОСОБА_4 , а отже видимість була обмеженою, що в свою чергу не дозволяло поліцейському точно встановити хто саме перебував за кермом автомобіля. Після відкриття задніх лівих дверей автомобіля встановлено, що на задньому сидінні перебуває ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Поліцейський ставить питання про вживання алкоголю саме до ОСОБА_1 при цьому не враховує, що автомобіль належить батькові ОСОБА_3 і не наполягає на проведенні огляду на стан сп`яніння останнім. Весь час складення протоколу на ОСОБА_1 , останній в активній формі пояснює, що він не був за кермом і просить ОСОБА_3 пояснити поліцейським цей факт. В свою чергу ОСОБА_3 намагається уникнути прямої відповіді хто був за кермом і вигадує третю особу, яка нібито зникла з місця зупинки.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Покидюка М.В., дослідивши покази свідків та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом за обставин вказаних в протоколі. Так, суддею згідно відеозаписів встановлено, що 09.05.2023 о 00 годині 28 хвилин ОСОБА_3 сідає за кермо автомобіля і починає рух з заправної станції і через хвилину на вулиці Чорновола вказаний автомобіль зупинено працівниками поліції. При цьому на передньому місці пасажира при початку руху перебуває ОСОБА_5 . В подальшому на відеозаписі не відображено переміщення водія та пасажира на заднє сидіння автомобіля, а зафіксовано лише факт перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на задньому сидінні автомобіля. Під час огляду на стан сп`яніння і в подальшому під час складення протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 заперечує свою причетність до керування автомобілем. Суддею також враховано, що автомобіль належить батькові ОСОБА_3 .

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції Україниі повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Один із найважливіших конституційних принципів щодо захисту основоположних прав та свобод людини при здійсненні процедури притягнення особи до адміністративної та/або кримінальної відповідальності (презумпція невинуватості) закріплено у ст. 62 Конституції України, згідно якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Судова практика свідчить, що у відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ст. 251 КУпАП).

За таких умов сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності її вини, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Отже, оскільки матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів, які б давали можливість поза розумним сумнівом зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважає, що провадження у справі, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 36, ч.1 ст. 130 , 245, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 070300 від 09 травня 2023 року - закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом десяти діб з дня винесення постанови.

Суддя Маневицького районного суду

Волинської області Ониско Р.В.