Провадження № 33/824/4963/2023 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2023 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Сіваєва Ю.В.,

за участю:

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Кудія М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Кудія Максима Олеговичана постанову Святошинського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2023 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 02.09.2023 приблизно о 00:53 в м. Києві по вулиці Володимира Покотила, 5, керував транспортним засобом Nissan Almera д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн., 80 (вісімдесят) коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Кудій М.О.подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Святошинського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2023 року скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Кудій М.О.зазначає, що постанова судді першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, оскільки при розгляді справи та винесенні постанови суддею було суттєво порушено норми процесуального та матеріального права.

Наголошує, що ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та повністю заперечив обставини, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення. Вказав, що він не керував транспортним засобом та не був зупинений працівниками поліції. Вважав вимоги працівників поліції щодо проходження медичного огляду на стан сп`яніння незаконними з підстав того, що він не був в той момент водієм, не керував транспортним засобом та не був зупинений працівниками поліції під час руху за кермом транспортного засобу. Вважав дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення неправомірними, в зв`язку з чим й відмовився підписувати протокол про адміністративне правопорушення.

Аналогічні усні пояснення ОСОБА_1 надав працівникам поліції на місці складання протоколу про адміністративне правопорушення, що зафіксовано на матеріалах відеозапису, які є в матеріалах справи.

Разом з тим, будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували обставини наведені в протоколі про адміністративне правопорушення в матеріалах справи відсутні.

Висновки суду про вину ОСОБА_1 та наявність складу та події адміністративного правопорушення, наведені в оскаржуваній постанові не ґрунтуються на доказах та є припущеннями.

Так висновки суду про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України не відповідають закону, оскільки обов`язок пройти в установленому законодавством порядку медичний огляд на стан сп`яніння покладається не на будь-якого громадянина, а лише на водія, тобто особу яка в момент зупинки транспортного засобу керувала таким транспортним засобом. ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, й відповідно не зобов`язаний був виконувати вимогу працівників поліції про проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Висновки суду про те, що нібито на вимогу ОСОБА_1 працівниками поліції було надано відеозапис на підтвердження керування ним транспортним засобом не відповідають дійсності та не підтверджується доказами. На відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції, який знаходиться в матеріалах справи та досліджувався судом першої інстанції відсутній запис моменту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та момент його зупинки працівниками поліції під час такого керування транспортним засобом.

Звертає увагу, що чинне законодавство про адміністративні правопорушення покладає обов`язок щодо збору доказів вчинення адміністративного правопорушення на особу, що складає протокол про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, працівники патрульної поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення не надали суду доказів на підтвердження наступних фактів:

- факту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та законності (підстав) для такої зупинки;

- факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 ;

- законності вимог працівників поліції щодо проходження ОСОБА_1 медичного огляду на стан сп`яніння;

При цьому, відповідно до чинного законодавства та судової практики сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних і допустимих доказів.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, за відсутності інших об`єктивних доказів на підтвердження факту вчинення правопорушення, не може слугу вати доказом винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення.

За таких обставин, судом не виконані вимоги закону про всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи. Оскаржувана постанова не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, висновки наведені в ній не ґрунтуються на доказах. В матеріалах справи відсутні жодні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення захисника Кудія М.О., який також підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_1 слідує, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАПвизначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ж з пунктами 1, 12 розділу ІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , вбачається, що суддя місцевого суду при її розгляді вислухав пояснення особи, яка притягається до відповідальності, його захисника, дослідив письмові докази у справі, та, за відсутності жодних клопотань щодо дослідження додаткових доказів, постановив рішення на підставі наявних у провадженні доказів.

На противагу доводам апеляційного прохання, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується перш за все письмовими доказами, які правильно були враховані судом на обґрунтування свої висновків, а саме даними, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 500235 від 02.09.2023, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала, ОСОБА_1 від підпису в протоколі відмовився, зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 не вказав (а.с. 1);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.09.2023 (а.с. 3);

- у відеозаписі з нагрудної камери поліцейських, з якого вбачається, що працівники поліції надали ОСОБА_1 відеозапис, на якому зафіксовано факт керування автомобілем і його зупинки, а в ході спілкування з поліцейськими, водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі відмовився (а.с.6).

Таким чином, суддя місцевого суду, проаналізувавши усі докази по справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеним невиконання водієм п. 2.5 ПДР України, отже дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах провадження відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Доводи апелянта про те, що на відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції, який знаходиться в матеріалах справи та досліджувався судом першої інстанції відсутній запис моменту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та момент його зупинки працівниками поліції під час такого керування транспортним засобом - є необгрунтованими.

Так, відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, зареєстрованого в МЮ України за № 28/322999 від 11.01.2019 року, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Разом з тим, ані діючим законодавством, ані вищезазначеною Інструкцією не передбачено приєднання до матеріалів адміністративного провадження повного відеозапису з початку виконання службових обов`язків поліцейським. В даному випадку, до матеріалів адміністративного провадження приєднано частину запису, який стосується безпосередньо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта про те, що працівниками поліції була порушена процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки матеріали справи не містять даних про підтвердження законності вимог працівників поліції щодо проходження ОСОБА_1 медичного огляду на стан сп`яніння, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Так, відповідно до положень ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, працівниками поліції були застосовані технічні засоби відеозапису, які були долучені до матеріалів адміністративного провадження щодо ОСОБА_1 .

Щодо законності вимог працівників поліції щодо проходження ОСОБА_1 медичного огляду на стан сп`яніння то слід зазначити, що як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції ОСОБА_1 зазначає, що вживав алкогольні напої, а саме сидів у автомобілі та пив пиво.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних відомостей щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, та оскарження ОСОБА_1 таких дій і їх результатів.

Доводи апелянта про незаконність, необґрунтованість постанови судді, неналежність та недопустимість доказів у справі апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАПта в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

З огляду на те, що апеляційним переглядом справи щодо ОСОБА_1 , не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, а висновки судді місцевого суду в постанові від 06.10.2023 відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних та допустимих доказах і не спростовуються доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Кудія М.О., слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Кудія Максима Олеговича- залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Рудніченко