Справа № 583/3057/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 липня 2023 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Сидоренко Р.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Охтирського РВП Головного управління Національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що не працює,

за ст. 1732 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно матеріалів провадження ОСОБА_1 , 22.06.2023 р., о 14.10 год., знаходячись в АДРЕСА_2 , скоїв насильство в сім`ї, ображав нецензурною лайкою свою колишню дружину ОСОБА_2 , внаслідок чого завдав шкоди її психічному здоров`ю, крім того 25.06.2023 р., о 18.35 год., знаходячись в АДРЕСА_2 , скоїв насильство в сім`ї, ображав нецензурною лайкою свою колишню дружину ОСОБА_2 , погрожував фізичною розправою внаслідок чого завдав шкоди її психічному здоров`ю, своїми діями скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. телефоном повідомив про те, що до суду з`явитись не зможе через проходження служби в іншому регіоні. Із протоколами не згоден.

Потерпіла ОСОБА_2 також викликалась до суду шляхом направлення повістки, проте не з`явилась. Про причини неявки не повідомляла.

Проаналізувавши матеріали справи, доходжу висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Згідно вимог ч. 1 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

З пояснень ОСОБА_2 вбачається, що 22.06.2023, її колишній чоловік ОСОБА_1 застосував відносно неї фізичне насильство зайшовши до під`їзду будинку застосував відносно неї фізичне насильство та незаконно проник до квартири та забрав мобільний телефон.

Сам ОСОБА_1 у письмовому поясненні заперечує нецензурну лайку на адресу колишньої дружини та наполягає на тому, що саме остання висловлювалась на його адресу нецензурною лайкою. Він дійсно заходив до квартири та взяв мобільний телефон у потерпілої щоб подивитись кому вона телефонує.

Суд розглядає справу у межах обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, у протоколі ВАД №062341 від 22.06.2023 вказано, що ОСОБА_1 ображав нецензурною лайкою свою колишню дружину ОСОБА_2 .

Жодна із сторін у письмових поясненнях не вказує про те, що 22.06.2023 р. за обставин викладених у протоколі ОСОБА_1 взагалі висловлювався нецензурною лайкою на адресу потерпілої. Інспектор при оформленні матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення не долучив до протоколу про адміністративне правопорушення жодного доказу на підтвердження обставин, зазначених у протоколі.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту скоєння ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КпАП України суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Таким чином, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні достатні докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 порушення зазначеного у протоколі від 22.06.2023 р.. З пояснень потерпілої встановлено, що дії колишнього чоловіка містять ознаки інших кримінально караних правопорушень, як то незаконне проникнення у житло, умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень. Потерпіла вправі звернутись із відповідними заявами до правоохоронного органу і вимагати проведення розслідування зазначених фактів.

Згідно вимог ст. 62 Конституції України та передбаченій у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення особи не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У п. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, п. 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 за епізодом від 22.06.2023 р. дій, зазначених у диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КпАП, та які б підпадали під ознаки домашнього насильства.

За епізодом від 25.06.2023 із пояснень ОСОБА_2 встановлено, що вона того дня перебувала на роботі. Їй зателефонувала донька та повідомила, що колишній чоловік перебуває у квартирі та забирає коштовності та гроші. Коли прибула разом із поліцією на місце зясувала що гроші та коштовності він не забирав. Проте висловлювався на її адресу нецензурною лайкою.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає настання відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли вони спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

За даним епізодом також у матеріалах відсутні належні докази складу вказаного адміністративного правопорушення, оскільки мав місце конфлікт між колишнім подружжям, який не містить ознак домашнього насильства.

За таких обставин, в діях ОСОБА_1 і за епізодом від 25.06.2023 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - відсутність складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 173-2 ч. 1, 247, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушень, передбачених ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити, в зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти діб з дня її винесення до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайсуд шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Охтирського міськрайонного суду Р.В.Сидоренко