КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №756/814/23 Суддя І інстанції - Жук М.В.
Провадження № 33/824/2495/2023 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Слабоус А.П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 22.02.2023, щодо,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РЕОКПП невідомий, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва 22.02.2023 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцяти тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 536, 80 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 12.12.2022 року приблизно о 22 год. 45 хв. в м. Києві по вул. Маршала Тимошенка, 13-А, керував транспортним засобом BMW 323 CI, д.н.з. НОМЕР_1 , під дією вживаних лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук та поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився лікарем-наркологом у Київській міській наркологічній клінічній лікарні «Соціотерапія» за адресою: м. Київ, вул. Відпочинку, 18, чим порушив п. 2.9 (а) КУпАП.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортними засобами особою під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, адвокат Слабоус Є.А. в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, через порушення та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 22.02.2023 та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт в першу чергу зазначає, що як вбачається зі змісту складеного 13.1212022 протоколу, неможливо ані встановити в стані якого сп`яніння перебуває водій ОСОБА_1 , ані сам факт такого керування в останні сп`яніння, оскільки в протоколі зазначено, що «водій ОСОБА_1 керував ТЗ BMW 323СІ д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння або під дією, впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції». Тобто, протокол відносно водія ОСОБА_1 було складено за керування водієм транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, як того вимагають положення ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції в постанові самостійно усунув описані розбіжності та неточності, які мали місце у протоколі про адміністративне правопорушення від 13.12.12022 та одноосібно встановив що « ОСОБА_1 керував транспортним засобом під дією вживаних лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а сам: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук та поведінка, що не відповідає обстановці».

Також апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не визнав в судовому засіданні своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, навпаки ОСОБА_1 акцентував увагу суду на той факт, що він змушений примати заспокійливі препарати, які запобігають проявам у нього панічних атак, на підтвердження стану здоров`я якого було надано суду відповідні консультативні висновки психіатра - «Гідазепам» водій вживає при гострих проявах панічного настрою та ситуаційно. При цьому, в день зупинки, працівниками поліції вказаний препарат водій не вживав, про що повідомив поліцейських, які його зупинили, і лікаря-нарколога, і безпосередньо суд. Апелянт вважає, що суд першої інстанції помилково припустив, що водій перебував під дією лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Мова про визнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП взагалі не йшла, а навпаки, водій доводив перед судом свою невинуватість. Натомість, суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків, які ґрунтуються у тому числі, і на недопустимих доказах.

Крім того, апелянт вказує, що зазначений у постанові суду висновок КМНКЛ «Соціотерапія» від 16.12.2022 №007243, який покладено в основу складеного протоколу про адміністративне правопорушення від 13.12.2022 року є недопустимим доказом перебування водія під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки, як вбачається зі змісту висновку №007243, він був складений лише 16.12.202, тобто, висновок лікаря-нарколога складений лише через три доби з дати складення протоколу. Це підтверджується і самим лікарем та поліцейськими, які пояснюють на відео водію, що «останній зможе забрати висновок лікаря лише 19 грудня». Окрім того, примірник висновку не був вручений ОСОБА_1 .

Також апелянт вказує, що лабораторні дослідженні повинні були встановити кількісне визначення вмісту наркотичного засобу або психотропної речовини та саме, якого наркотичного засобу або психотропної речовини в сечі ОСОБА_1 , скільки нг/мг засобу та якого саме наркотичного засобу або психотропної речовини виявлено у сечі та чи перевищує це значення допустимого порогового рівня, що є базовим критерієм встановлення як самого факту, так і ступеню сп`яніння водія ОСОБА_1 , але з матеріалів справи вбачається, що лабораторні дослідження не проводилися, кількісне вираження наркотичного засобу не виявлено.

Апелянт звертає увагу на пояснення лікаря-нарколога, яка не дивлячись на відібрання у водія зразків сечі, неодноразово повідомляла поліцейським, що лікарські засоби, які приймає за рекомендаціями лікаря-психолога водій ОСОБА_1 лабораторією не виявляються. Також, лікар-нарколог під час спілкування з поліцейськими підтверджує, що вона не вбачає ознак наркотичного сп`яніння. Тобто, фактично стан перебування ОСОБА_1 під впливом лікарських препаратів було встановлено виключно на підставі візуального огляду водія, та тієї інформації, яку він сам повідомив, а не на підставі результатів лабораторного дослідження, що є грубим порушенням вимог п. 7 Інструкції №1452/735 від 09.11.2015.

Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції проігноровані наступні факти, а саме, що у випадку наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння або перебування його під дією лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, водія мали б відсторонити від керування транспортним засобом, виписати направлення на відповідний огляд та скласти рапорт, в якому зафіксувати все, але цього зроблено не було, навпаки, поліцейськими навіть було дозволено водію доїхати до свого місця проживання на власному авто, а вже потім поїхати до лікаря-нарколога. Жодних доказів відсторонення водія ОСОБА_1 від керування його транспортним засобом матеріали справи не містять. До матеріалів справи також не долучено ані акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, ані розписки водія про те, що його відсторонено від керування.

Також апелянт вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою суперечності, які містяться в матеріалах даної справи, а саме:

- зі змісту висновку № 007243 КМНКЛ «Соціотерапія» вбачається, що водія було направлено на огляд 12.12.2022 року о 22:40 год. При цьому в матеріалах даної справи відсутнє відповідне письмове направлення водія, яким запропоновано пройти огляд в найближчому закладі охорони здоров`я. Більше того, водія ОСОБА_1 було зупинено лише о 22:48 год., і направлення поліцейськими взагалі не складалось;

- зі змісту висновку № 007243 КМНКЛ «Соціотерапія» вбачається, що огляд водія відбувся 13.12.2022 року о 00:40 год., що повністю суперечить наданим відеоматеріалам, що міститься в матеріалах справи, з яких вбачається що водію ОСОБА_1 було надано дві ємності для відбору сечі лише о 00:55 год., які останній повернув близько 01:00 год.;

- зі змісту протоколу від 13.12.2022 року вбачається що його було складено поліцейськими о 00:55 год., що повністю суперечить наданим відеоматеріалам, що міститься в матеріалах справи, з яких вбачається що станом на 01:20 год. даний протокол ще не оформлено.

А також апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення від 13.12.2022 не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Крім того, адвокат Слабоус Є.А. в інтересах ОСОБА_1 подав клопотання, в якому просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 22.02.2023, як такий, що пропущений із поважних причин.

В обґрунтування клопотання адвокат зазначає, що ним 06.03.2023, тобто в межах строку апеляційного оскарження було подано апеляційну скаргу, однак постановою Київського апеляційного суду від 07.04.2023 вказану апеляційну скаргу було повернуто, оскільки не було надано витяг з договору із зазначенням повноважень адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій захисника, засвідчений підписами сторін. З зазначеною постановою Київського апеляційного суду, адвокат ознайомився після її оприлюднення в ЄДРСР 10.04.2023, після чого повторно звернувся з апеляційною скаргою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката Слабоус Є.А. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу, та просили її задовольнити, заслухавши пояснення лікаря ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

З приводу клопотання захисника про п оновлення строку апеляційного оскарження слід зазначити, що з огляду на доводи клопотання адвоката Слабоус Є.А. в інтересах ОСОБА_1 , та враховуючи, що з постановою Київського апеляційного суду адвокат ознайомився лише 10.04.2023 після її оприлюднення, а із апеляційною скаргою повторно звернувся 14.04.2023, вважаю, що з метою забезпечення реалізації права на апеляційний перегляд судового рішення адвокату Слабоус Є.А. в інтересах ОСОБА_1 , необхідно поновити, строк апеляційного оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва 22.02.2023.

По суті апеляційної скарги слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Відповідно до вимог п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пункт 4 Розділу І Інструкції визначає, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Положення п.12. Розділу ІІ Інструкції визначають, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 Розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР дотримано не було.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9.а) ПДР України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №367413 від 13.12.2022, з якого вбачається, що ОСОБА_1 12.12.2022 приблизно о 22 год. 45 хв. в м. Києві по вул. Маршала Тимошенка, 13-А, керував транспортним засобом BMW 323 CI, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння або під дією вживаних лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук та поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився лікарем-наркологом у Київській міській наркологічній клінічній лікарні «Соціотерапія» за адресою: м. Київ, вул. Відпочинку, 18, чим порушив п. 2.9 (а) КУпАП, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються висновком щодо результатів медичного огляду КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» від 13.12.2022№ 007243, згідно якого ОСОБА_1 під час огляду 13.12.2022 перебував під впливом лікарських (седативних та снодійних речовин (бензодіазепін), відеозаписом нагрудної камери працівника поліції.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність письмових доказів у справі приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії водія ОСОБА_1 , які полягають у керуванні автомобілем під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є порушенням п. 2.9. а) ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП. Окрім того, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною.

З приводу доводів апеляційної скарги про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, слід зазначити, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні відеозапису, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, під час огляду у нього було виявлено такі ознаки сп`яніння як виражене тремтіння пальців рук, розширені зіниці, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, що є ознаками наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у зв`язку з чим працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Слідуючи до закладу охорони здоров`я працівниками поліції розпочато складання протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано виявлені ними ознаки наркотичного сп`яніння абоперебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. В закладі охорони здоров`я, за добровільної згоди ОСОБА_1 , на підставі наданого працівниками поліції направлення, лікарем-наркологом проведено його огляд, за результатами якого ОСОБА_1 було повідомлено про відсутність у нього наркотичного сп`яніння, проте, встановлення перебування його під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Для уточнення речовини впливу, що давала такий стан, у ОСОБА_1 було відібрано зразки біологічного середовища (моча), та повідомлено, що копію висновку щодо результатів огляду, він зможе отримати 19.12.2022.

Будь-яких порушень з боку працівників поліції чи лікаря - нарколога зазначений відеозапис не містить.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції в якості свідка була допитана ОСОБА_2 - лікар-нарколог, яка здійснювала огляд ОСОБА_1 , та яка показала, що при встановленні стану сп`яніння основним і вирішальним є виявлені при огляді у обстежуваної особи клінічні ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, які відповідають клінічним ознакам, зазначеним у главі V Психічні та поведінкові розлади Міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду ( МКХ -10) та у пунктах 3,4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735.

Лікар зазначила, що під час огляду ОСОБА_1 , за його згодою, у останнього були виявлені клінічні ознаки - психічні, поведінкові розлади, а також неврологічні. З приводу психічних та поведінкових ознак щодо даного випадку, то лікар вказала, що це була напруженість, не стійкий настрій, блідого кольору шкіра та слизові, загальмованість, неуважність, тахікардія, збільшений артеріальний тиск, координаційна проба, поза ромберха - не стійка з хитанням, пальцьоносова проба з промахами, тремтіння повік - ці ознаки відносяться до міжнародної кваліфікації хвороб 10 перегляду. Керуючись цими ознаками був зроблений висновок та діагноз за результатами клінічного огляду, а саме стан сп`яніння внаслідок вживання седативних та снодійних речовин. Під час спілкування, зі слів ОСОБА_1 , виявилось, що він проходить лікування та вживає такі препарати, як «Ципралекс» та «Міасер», які відносяться до антидепресивних речовин, а також періодично вживає «Гідазепам», який відноситься до групи транквілізаторів. Зазначені препарати викликають седативний та снодійний ефект, до того ж в інструкції до «Гідазепаму» чітко вказано, що його неможливо вживати під час керування транспортним засобом. Транквілізатори викликають залежність, виписуються лікарем за спеціальним - розовим рецептом, і їх вживання понад 10 днів неможливо. При цьому вживаючи зазначені препарати, особа має знаходитись вдома, оскільки вони викликають седативний та снодійний ефект. Для уточнення речовини впливу у ОСОБА_1 було відібрано зразок біологічного середовища (мочі) в дві ємності, які опломбували в присутності останнього. Вміст однієї ємності було передано до лабораторії, а інший на зберігання протягом 90 діб, що також підтвердив і ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційної інстанції. Зразок біологічного середовища передається на зберігання для надання особі, яка не погоджується з результатами дослідження, можливість зробити його повторно. ОСОБА_1 для проведення повторного дослідження не звертався.

Лікар вказала, що на наступне після цього чергування, а саме 16.12.2022 було отримано результати лабораторного дослідження , згідно із якими у сечі ОСОБА_1 було виявлено - бензодіазепіни, які відносяться до групи седативних, снодійних речовин, які діють довгий час, ця група викликала стан сп`яніння внаслідок вживання седативних та снодійних речовин. Під час вживання препаратів цієї групи реакція водія притупляється. «Ципралекс» та «Міасер» не дали б крос реакції на групу бензодіазепіну. Таку реакцію дав «Гідазепам», який є транквілізатором. Після отримання лабораторного дослідження 16.12.2022 було до кінця заповнено, розпочатий складанням 13.12.2022 висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №007243.

Вказала лікар і про те, що огляд ОСОБА_1 проводиться на підставі направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який, як документ зберігається в «Соціотерапії». ОСОБА_1 було доставлено працівником поліції, спеціальне звання, П.І.Б., серія та номер службового посвідчення, підпис якого зазначено в направленні, як і серія та номер протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому зазначення цих даних в направленні є обов`язковим. Саме тому працівники поліції розпочинають складати протокол про адміністративне правопорушення після виявлення у водія ознак сп`яніння, а закінчують його згодом. При виявленні ознак сп`яніння працівники поліції керуються своєю Інструкцією, тоді як лікар встановлює клінічні ознаки Міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду, які зазначаються в акті огляду. Лікар вказала, що за результатами огляду та виявлених нею клінічних ознак у ОСОБА_1 , про які вже зазначалось, був зроблений висновок, який зазначено в п. 20 Акту - стан сп`яніння внаслідок вживання седативних та снодійних речовин. Подальші пункти Акту та заключний діагноз в п.25, відповідно до п. 15 розділу III Інструкції було зроблено та заповнено після отримання результатів лабораторного дослідження, які лише підтвердили її висновок та уточнили наявну речовину впливу. При цьому лікар роз`яснила, що в разі, якщо особа з якихось підстав не може здати біологічне середовище (мочу), то встановлений за результатами огляду висновок, переноситься в п. 25 Акту і є заключним, оскільки вона як лікар має право встановити діагноз клінічно. Окрім того, в разі встановлення за результатами огляду того, що водій є тверезим, біологічне середовище не відбирається, оскільки такий аналіз необхідний лише для уточнення речовини впливу.

Враховуючи наведені вище показання лікаря ОСОБА_2 , підстав ставити під сумнів порядок огляду ОСОБА_1 , правильність встановленого лікарем-наркологом діагнозу, зробленого за результатами такого огляду, який зафіксовано в акті від 13.12.2022, та заключного діагнозу, зробленого за результатами огляду та лабораторного дослідження зразку біологічного середовища (сечі), який фактично підтвердив висновок лікаря-нарколога, про перебування ОСОБА_1 під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (бензодіазепіну) не має. У зв`язку з цим, доводи захисника щодо порушення порядку огляду, а також посилання на те, що стан перебування ОСОБА_1 під впливом лікарських препаратів було встановлено виключно на підставі візуального огляду водія, та тієї інформації, яку він сам повідомив, а не на підставі результатів лабораторного дослідження є безпідставними.

Не заслуговують на увагу і посилання захисника на те, що лікарем-наркологом вказувалось про те, що лікарські засоби, які приймає за рекомендаціями лікаря-психолога водій ОСОБА_1 лабораторією не виявляються, оскільки як слідує з відеозапису та підтвердила це лікар-нарколог в суді апеляційної інстанції, такі лікарські засоби, як «Ципралекс» та «Міасер» є антидепресантами і не виявляються результатами лабораторного дослідження, тоді як «Гідазепам» є транквілізатором, який дає реакцію на групу бензодіазепіну. Не заперечувала лікар і того, що нею було встановлено перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння внаслідок вживання снодійних та седативних речовин і останній ознак наркотичного сп`яніння не мав, про що вказує в апеляційній скарзі захисник.

Щодо посилань апелянта на те, що лабораторне дослідження повинно було встановити кількісне визначення вмісту наркотичного засобу або психотропної речовини, то слід зауважити, що Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 не визначає методи проведення лабораторного дослідження біологічного середовища на виявлення наркотичного засобу або лікарського речовини, які мають використовувати клініко-діагностичні лабораторії, не передбачає встановлення кількісного вмісту наркотичного засобу або лікарської речовини в біологічному середовищі, не передбачає також проведення лабораторного дослідження біологічного середовища на виявлення наркотичного засобу або лікарської речовини методом газової хроматографії/мас-спектрометрії (ГХ/МС) або методом тонкошарової хромографії (ТШХ), що узгоджується з п. 21, 23, 24 Акта, відповідно до яких лабораторна діагностика з метою уточнення наявних речовин впливу проводиться методом лабораторного тестування. Відповідно до даної Інструкції наявність чи відсутність стану сп`яніння в обстежуваної особи встановлюється за результатами огляду на підставі виявлених у обстежуваної особи ознак сп`яніння, а лабораторне дослідження проводиться з метою виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Згідно із листом в.о. директора КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» Ярого В. біологічне середовище (сечі) ОСОБА_1 проводилось у клініко-діагностичній лабораторії методом імунохроматографічного аналізу (ІХА) із застосуванням медичних виробів для діагностики in vitro «Швидкі тести Boson Biotech діагностика in vitro», які пройшли процедуру оцінки відповідності, визначені у Технічному регламенті щодо медичних виробів для діагностики in vitro, затвердженого постановою КМУ від 02.10.2013 №754, який поширюється на медичні вироби, медичні вироби для діагностики in vitro та допоміжні засоби до них, а також встановлює умови ведення їх в обіг та/або експлуатацію проведення процедури оцінки відповідності.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД №367413 від 13.12.2022 щодо ОСОБА_1 , то в ньому викладено суть правопорушення та зафіксовано ознаки сп`яніння, є вказівка на порушення ОСОБА_1 п. 2.9 а) ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протокол підписаний особою, яка його склала, а саме поліцейським УПП у м. Києві ДПП капралом поліції Мальованим А.П. та безпосередньо ОСОБА_1 , без будь-яких зауважень на цей протокол та дії працівників поліції.

Обставини, зазначені в протоколі повністю узгоджуються із дослідженим відеозаписом із нагрудних камер поліцейських, на яких достатньо повно і послідовно відображені події, які відбувалися 12.12.2022 за участю ОСОБА_1 , в тому числі і зупинка його транспортного засобу, здійснення огляду останнього працівником поліції та у лікаря нарколога, а також відібрання зразків біологічного середовища ОСОБА_1 .

В судовому засіданні, після перегляду даного відеозапису, жодних заперечень, щодо його невідповідності фактичним обставинам справи від ОСОБА_1 не надходило. Навпаки, останній підтвердив, що події відбувались саме в такій послідовності, як відображено на відеозаписі. Таким чином, виходячи з того, що дані відео фіксації чітко підтверджують обставини, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, що не заперечувалось ОСОБА_1 у судовому засіданні, то незначна невідповідність часу, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення та на відеозаписі в жодному разі не спростовує існування події, вказаної в протоколі про адміністративне правопорушення та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 . При цьому, всупереч тверджень захисника, згідно відеозапису огляд ОСОБА_1 лікарем наркологом здійснювався саме о 00 год. 40 хв. і після огляду, для встановлення речовини впливу у ОСОБА_1 було відібрано зразок біологічного середовища (мочі), про що лікарем і зазначено в Акті та у висновку щодо результатів медичного огляду.

Що ж стосується посилань захисника в апеляційній скарзі на зазначення працівниками поліції в протоколі ознак сп`яніння, які свідчать про керування водієм транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а не керування транспортним засобом у стані сп`яніння, як то передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП, то слід зазначити, що зазначення в протоколі того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками сп`яніння, які були у нього виявлені у результаті огляду проведеного працівником поліції і стали підставою для складання протоколу та направлення його до закладу охорони здоров`я не можуть свідчити про неналежність та недопустимість такого протоколу, враховуючи, що перебування ОСОБА_1 під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (бензодіазепіну) підтверджено висновком лікаря-нарколога, про що зазначено в протоколі.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції працівниками поліції не складалось є безпідставними і спростовуються, як поясненнями лікаря - нарколога, згідно із якими огляд ОСОБА_1 проводився на підставі направлення, яке зберігається в «Соціотерапії», так і самим направленням, копію якого за клопотанням захисника було витребувано з медичного закладу.

Твердження апелянта про невиконання працівниками патрульної поліції вимог ст. 266 КУпАП щодо не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом жодним чином не спростовує його вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а лише свідчить про неналежне виконання уповноваженими особами патрульної поліції своїх обов`язків.

Згідно ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, повинна містити опис обставин, установлених при розгляді справи.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, місцевим судом були заслухані пояснення ОСОБА_1 , для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні справи та досліджено наявні в матеріалах справи докази, які в подальшому були оцінені місцевим судом в сукупності та стали підставою для прийняття рішення. Опис обставин, які суд установив під час розгляду справи, відповідно до вимог ст. 283 КУпАП було наведено в постанові судді і такі обставини не виходять за межі формулювання, наведеного у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №367413 від 13.12.2022, складеного щодо ОСОБА_1 , а тому доводи апеляційної скарги захисника про необхідність наведення в постанові лише фабули адміністративного правопорушення, що зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення є безпідставними і такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Висновок судді місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим та базується на комплексі доказів, досліджених судом першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 22.02.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання адвоката Слабоус Є.А. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 22.02.2023.

Апеляційну скаргу адвоката Слабоус Є.А. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Оболонського районного суду м. Києва від 22.02.2023, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцяти тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал