ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/6121/23

Номер провадження 3/495/2265/2023

12 липня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Анісімова Н.Д., розглянувши матеріали, які надійшли від Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Білгород-Дністровський Одеської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , начальника речової служби тилу військової частини НОМЕР_1 , лейтенанта

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), суд -

ВСТАНОВИВ:

12.06.2023 року від Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області були направлені матеріали за фактом вчинення військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_1 військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Відповідно до протоколу про вчинення військового адміністративного правопорушення № 14-2023/СП від 12.06.2023 року з березня 2016 року лейтенант ОСОБА_1 проходить військову службу у ЗСУ та з листопада 2020 року перебувала на посаді начальника речової служби тилу військової частини НОМЕР_1 , на даний час переведена до нового місця служби у в/ч НОМЕР_2 .

Начальник речової служби бригади відповідає за забезпечення бригади речовим і санітарно-господарським майном за нормами постачання, за банно-пральне обслуговування бригади та індивідуальне припасування обмундирування, взуття особовому складові і зобов`язаний серед іншого своєчасно подавати заявки та організовувати одержання, зберігання та видачу підрозділам бригади речового та санітарно-господарського майна, а також зберігання і видачу табельних технічних засобів виховання; перевіряти не менше ніж один раз на два місяці, відповідно до облікових даних бригади, наявність, стан, категорію та комплектність речового та господарського майна в підрозділах і на складі бригади, а також умови зберігання та його схоронність; проводити із сержантами із матеріального забезпечення (старшинами) рот заняття щодо зберігання, ремонту речового майна та ведення його обліку; керувати роботою майстерні та складу речової служби, організовувати поточний ремонт майна та контролювати якість і своєчасність його виконання.

Відповідно до вимог п. 3.2.5. Положення Начальник речової служби частини відповідає за службу і виконує свої обов`язки відповідно до пункту 3.1.9 цього Положення, а зі спеціальних питань виконує вказівки начальника речової служби вищого штабу.

Начальник речової служби частини відповідає: за забезпечення частини речовим та господарським майном за нормами постачання, за утримання та зберігання його у порядку та справності; за лазнево-пральне обслуговування частини, індивідуальне припасування обмундирування та взуття особовому складу; за бойову підготовку і виховання підлеглого йому особового складу, військову дисципліну. Він повинен серед іншого своєчасно витребовувати та організовувати одержання, зберігання та видачу підрозділам частини речового та господарського майна, а також зберігання та видачу в підрозділи культурно-освітнього майна; слідкувати за правильним використанням, зберіганням та обліком речового, господарського, культурно-освітнього майна у підрозділах і на складі частини; не менше одного разу на два місяці перевіряти, відповідно до облікових даних частин, наявність, стан, категорію та комплектність речового і господарського майна у підрозділах та на складі частин, а також умови його зберігання; контролювати забезпеченість особового складу необхідним речовим майном та правильність його припасування; перевіряти забезпеченість речовим майном солдатів, матросів, сержантів, що звільняються в запас; контролювати здавання на склад частини зимових предметів речового та спортивного майна, проводити їх хімчистку, ремонт та підфарбування; забезпечувати дотримання заходів безпеки при експлуатації технічних засобів, проведенні протипожежних заходів; виконання санітарних вимог на об`єктах речової служби; вести облік та звітність у речовій службі частини.

Проте лейтенант ОСОБА_1 у період часу, початок якого встановити не представилось можливим, по 21.04.2023, недбало поставилась до військової служби та свої службових обов`язків, в порушення вимог ст. 98 Статуту та п. 3.1.9, 3.2.5. Положення та своєї посадової інструкції, вчинила військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172 15 КУпАП, а саме: недбале ставлення військової службової особи до військової служби за наступних обставин.

Так, встановлено, що під час здавання-приймання посади начальника речової служби в/ч НОМЕР_1 , а саме у період з 21.04.2023 по 04.05.2023 було виявлено факти неналежного виконання обов`язків з боку лейтенанта ОСОБА_1 .

А саме ОСОБА_1 належний контроль за речовим майном, а також діяльністю осіб, які відповідають за збереження, видачу та облік речового майна не здійснювала, перевірки складів здійснювались поверхнево, формально, що призвело до неналежного обліку речового майна, неналежного його зберігання, пересорту та, як наслідок, невчасного виявлення зазначених порушень та відсутність відповідного реагування з боку начальника речової служби.

Згідно вимог з ст. 45 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Приписами ст. 15 КУпАП визначено, що військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б КУпАП, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до Постанови ВСУ у справі №804/401/17 від 11.04.2018 року Суд роз`яснив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Дата виявлення правопорушення ОСОБА_1 є 21.04.2023 року.

Таким чином, за викладених вище обставин, лейтенант ОСОБА_1 , проходячи військову службу на посаді начальника речової служби військової частини НОМЕР_1 , яка розташований за адресою АДРЕСА_2 , у невстановлений період часу, але щонайменш по 21.04.2023, в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 98 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 3.1.9., п. 3.2.5. Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України,затвердженого наказом МОУ №300 від 16.07.1997, проявила недбале ставлення до військової служби, своїх обов`язків та норм законодавства, а саме неналежно виконувала обов`язки начальника речової служби, перевірки складів речової служби на наявність, стан, категорію та комплектність речового майна у підрозділах та на складі частин, а також умови його зберігання здійснювала формально, неякісно, під час яких жодних порушень не виявляла, належного реагування не здійснювала, крім того належний контроль за видачею, обліком та зберіганням речового майна не здійснювала, що призвело до тривалого неналежного зберігання, видачі з порушеннями речового майна посадовими особами, його надлишку та нестачі, чим вчинила військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 17215 КУпАП, а саме: недбале ставлення військової посадової особи до військової служби, вчинене в умовах дії в державі особливого періоду.

19.06.2023 року захисник ОСОБА_1 адвокат Кузьменко Михайло Борисович подав до суду заяву, якою просив надати можливість ознайомитися з матеріалами справи, а судове засідання, призначене на 19.06.2023 року, відкласти на іншу дату.

12.07.2023 року захисник ОСОБА_1 адвокат Кузьменко М.Б. подав до суду заперечення. Зауважує, що як вбачається зі змісту протоколу суть порушення полягає у тому, що начальник речової служби в/ч НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_1 у період часу, початок якого встановити не представилось можливим, по 21.04.2023, неналежно виконувала обов`язки начальника речової служби, перевірки складів речової служби на наявність, стан, категорію та комплектність речового майна в підрозділах і на складі частин, а також умови його зберігання здійснювала формально, неякісно, під час яких жодних порушень не виявляла, належного реагування не здійснювала, крім того належний контроль за видачею, обліком та зберіганням речового майна не здійснювала, що призвело до тривалого неналежного зберігання, видачі з порушеннями речового майна посадовими особами, його надлишку та нестачі, чим вчинила військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 17215 КУпАП, а саме: недбале ставлення військової посадової особи до військової служби, вчинене в умовах дії в державі особливого періоду.

Підставою для складання протоколу були акт та матеріали службового розслідування проведеного на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 13.05.2023 року № 328.

Звертає увагу суду на той факт, що службовим розслідуванням встановлено, що в період з 15.03.2023 по 20.04.2023 року на речовому складі в/ч НОМЕР_1 виникла нестача матеріальних засобів, сума якої з урахуванням усунення недоліків склала 185 786,07 грн. Дана нестача виникла у зв`язку з неналежним виконанням своїх обов`язків комірником - старшим солдатом ОСОБА_2 та об`єктивними обставинами, які виникли у зв`язку із необхідністю видачі речового майна до підрозділів у нічний час доби для виїзду у райони виконання бойових завдань.

За вчинення правопорушення старший солдат ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної та повної матеріальної відповідальності.

Службовим розслідуванням встановлено, що станом на 01.01.2023 року у в/ч НОМЕР_1 нестач та надлишків по речовій службі в/ч НОМЕР_1 не виявлено.

Таким чином, для встановлення вини ОСОБА_1 визначальним є питання організації нею діяльності речової служби та здійснення належного контролю за збереженням речового майна у період з 01.01.2023 року по 20.04.2023 року.

Також зауважує, що у 2023 році ОСОБА_1 здійснювалися перевірки відповідно до вимог законодавства, а саме: у лютому під час проведення аудиту використання коштів та майна у сфері Командування сил підтримки від 31.03.2023 року № 520/210/аз - нестач та надлишків не виявлено; особисто 20.03.2023 року про що був зроблений відповідний запис у Журналі оглядук сховища та стану зберігання матеріальних засобів на сховищі речового майна в/ч НОМЕР_1 під час здачі посади з 20.04.2023 року.

Вважає, що доказів неякісного проведення вказаних перевірок під час проведення службового розслідування не добито, оскільки, як з`ясовано розслідуванням, нестача та надлишки на складі речового майна виникли при видачі майна за період з 15.03.2023 року по 20.04.2023 року, в якому проведення перевірок складу наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 року № 300 не передбачено.

У зв`язку з вищевикладеним захисник ОСОБА_1 адвокат Кузьменко М.Б. просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу по події адміністративного правопорушення.

У судове засідання 12.07.2023 року ОСОБА_1 та адвокат Кузьменко М.Б. не з`явилися, про місце, час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

12.07.2023 року на електронну адресу суду надійшло клопотання від захисника ОСОБА_1 адвоката Кузьменко М.Б., у якому він просив звільнити ОСОБА_1 від відповідальності у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення, оголосивши їй усне зауваження, а провадження по справі закрити.

За таких обставин, враховуючи те, що ОСОБА_1 своєчасно та належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи, те, що приписами ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи при розгляді справи за ст. 172-15 КУпАП, а також ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя визнає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за наявними у суду матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачає відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, полягає у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду. Недбалим ставленням до військової служби є несумлінне ставлення службової особи до покладених на неї службових обов`язків, що виявляється в їх невиконанні (бездіяльність) або у неналежному виконанні (дія).

Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.

Суб`єктом даного правопорушення є військова службова особа. Під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування (примітка до ст.172-13 КУпАП).

Особа є службовою не тільки тоді, коли вона здійснює відповідні функції чи виконує обов`язки постійно, а й тоді, коли вона робить це тимчасово або за спеціальним повноваженням, за умови, що зазначені функції чи обов`язки покладені на неї правомочним органом або правомочною службовою особою.

Статтями 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, відміно служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період діє в Україні від 24 лютого 2022 року, після оприлюднення Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово був продовжений та триває по сьогоднішній час.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з листопада 2020 року ОСОБА_1 перебувала на посаді начальника речової служби тилу військової частини НОМЕР_1 , на даний час переведена до нового місця служби у в/ч НОМЕР_2 . Начальник речової служби військової частини в мирний і воєнний час відповідає за речове забезпечення військової частини, за забезпеченням військової частини матеріальними засобами своєї служби, за забезпеченням речовим і санітарно-господарським майном за нормами постачання. Тому начальник речової служби зобов`язаний, серед іншого, знати наявність і стан, а також будову і правила експлуатації матеріальних засобів зі своєї служби; вести облік і складати звітність, щомісяця проводити з підрозділами і підпорядкованим складом звіряння облікових даних; забезпечувати своєчасну видачу обмундирування; здійснювати контроль за правильним, ощадливим та доцільним використанням матеріальних засобів, вживати заходів для боротьби з нераціональним їх використанням, втратами, настачами, псування і розкраданням тощо (з Додатку до Наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 30.07.2022 року № 109).

13.05.2023 року командиром в/ч НОМЕР_1 було наказано провести службове розслідування за фактом нестачі речового майна в/ч НОМЕР_1 (відповідно до Витягу з Наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 328 від 13.05.2023 року).

За результатами проведеного службового розслідування за неналежне виконання функціональних обов`язків та безконтрольність було підготовлено матеріали про складення протоколу про військове адміністративне правопорушення відносно начальника речової служби тилу лейтенанта ОСОБА_1 .

Згідно з матеріалів службового розслідування під час здавання-приймання посади начальника речової служби в/ч НОМЕР_1 , а саме у період з 21.04.2023 по 04.05.2023 було виявлено факти неналежного виконання обов`язків з боку лейтенанта ОСОБА_1 , а саме, що вона не здійснювала належний контроль за речовим майном, а також діяльністю осіб, які відповідають за збереження, видачу та облік речового майна, перевірки складів здійснювались поверхнево, формально, що призвело до неналежного обліку речового майна, неналежного його зберігання, пересорту та, як наслідок, невчасного виявлення зазначених порушень та відсутність відповідного реагування з боку начальника речової служби. У період здавання справ та посади, згідно з Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 20.04.2023 року № 269, виявлено нестачу та надлишок майна по значній кількості номенклатури речового майна.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, підтверджується протоколом про вчинення військового адміністративного правопорушення № 14-2023/СП від 12.06.2023 року №110 від 16.05.2023 року, матеріалами службового розслідування проведеного у в/ч НОМЕР_1 , поясненнями ОСОБА_3 , пояснення ОСОБА_4 , пояснення ОСОБА_5 , пояснення ОСОБА_6 , пояснення ОСОБА_7 та іншими матеріалами справи.

Враховуючи наведене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Згідно зі ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений розглядати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому, у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Згідно з ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

Разом з тим, у КУпАП не закріплено визначення малозначного правопорушення та немає вказівок на його ознаки, однак у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визначення діяння малозначним. Категорія (поняття) «малозначність» означає, що вчинене правопорушення не становить великої суспільної шкідливості й не завдало значних збитків державним або суспільним інтересам безпосередньо громадянам.

У контексті забезпечення дотримання принципів Конституції та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, задля утвердження верховенства права та європейських підходів до розуміння прав людини, 23.02.2006 року Верховною Радою України було прийнято Закон України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Основними цілями даного Закону є застосування практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) з метою забезпечення виконання рішення ЄСПЛ у справах проти України та впровадження в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини.

Рішення ЄСПЛ є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Принцип верховенства права - одна з підвалин демократичного суспільства, яка закріплена в усіх статтях Конвенції.

Питання чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогам захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу пропорційності. Суд повинен проаналізувати чи дотримали органи влади розумний баланс між заходами вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном, тобто чи не стануть вжиті заходи особистим і надмірним тягарем для правопорушника.

При розгляді даної справи про адміністративне правопорушення суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Так, приймаючи рішення по справі, враховуються правові позиції висловлені ЄСПЛ у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Отже, враховуючи характер вчиненого правопорушення, обставини, при яких було вчинене адміністративне правопорушення, дані про особу порушника (раніше до відповідальності не притягалася), враховуючи що дії ОСОБА_1 не нанесли значної шкоди державним та суспільним інтересам, що в сукупності на переконання суду, свідчить про малозначність вчиненого нею правопорушення, тому суд дійшов висновку, що можливо звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 172-15 КУпАП за малозначністю, оскільки діяння вчинене нею, містило в собі усі юридичні і суб`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, однак внаслідок всіх конкретних обставин воно не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення, зокрема, дії правопорушника суб`єктивно не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності передбаченої ч. 2 ст.172-15 КУпАП за малозначністю, оголосивши їй усне зауваження, а провадження у справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 33, ч.2 ст. 172-15, 283, 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та оголосити їй усне зауваження.

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Н.Д. Анісімова