ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/342/23 Справа № 691/402/23 Категорія: ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Подорога Л. В. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участю правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Городищенського райсуду Черкаської обл. від 28.04.2023 р., якою ОСОБА_1 який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.

Березнігуватське Новобузьського р-ну

Миколаївської обл., громадянина

України, який має загальну повну

середню освіту, одружений, має на

утриманні неповнолітню дочку 2007

р. н., ст. водій, військовослужбовець

ЗСУ, в/ч НОМЕР_1 , проживає

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адмінправопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та нього накладено адмінстягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 536,80 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 25.03.2023 р. о 20 год. 00 хв. по вул. Смілянській, 55 у с. Орловець Черкаського р-ну Черкаської обл. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Audi А4 р/номер НОМЕР_2 , порушуючи вимоги п. 12.1 ПДР України, не обрав безпечної швидкості руху та здійснив наїзд на електроопору і бетонний паркан. В результаті ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Він же, 25.03.2023 р. о 20 год. 00 хв. по вул. Смілянській, 55 у с. Орловець Черкаського р-ну Черкаської обл. керував автомобілем Audi А4 р/номер НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, за згодою водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Drager Alcotest, результат тесту позитивний та склав 1,75‰, огляд зафіксовано на нагрудну бодікамеру № 199, чим порушив п. 2.9 а) ПДР України за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову суду першої інстанції в частині призначеного стягнення. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд, розглянувши справу без його участі, позбавив можливості надати докази проходження служби у ВЧ НОМЕР_3 на посаді ст. водія 2 мінометного взводу мінометної батареї та на даний час виконує завдання, пов`язані з керуванням транспортними засобами в зоні бойових дій. Зазначає, що суд першої інстанції при призначенні стягнення не врахував, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер та характеризується, зокрема, можливістю призначення більш м`якого покарання ніж передбачено законом, звільнення від нього, тощо. У КУпАП відсутня стаття, яка б передбачила можливість призначення більш м`якого стягнення ніж передбачено законом, однак КК України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, тому просить суд застосувати аналогію права.

Вивчивши матеріали адмінсправи, заслухавши правопорушника ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити по викладених у ній доводам, пояснив, що дійсно з березня 2022 р. проходить службу у ЗСУ на посадах водія в тому числі і в зонах бойових дій, тому позбавлення його права керування транспортним засобом може негативно відбитися на його службі та виконанні бойових завдань, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, висновок суду про те, що 25.03.2023 р. о 20 год. 00 хв. по вул. Смілянській, 55 у с. Орловець Черкаського р-ну Черкаської обл. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Audi А4 р/номер НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, порушив вимоги п. п. 2.9 а) та 12.1 ПДР України, не обрав безпечної швидкості руху та здійснив наїзд на електроопору і бетонний паркан. В результаті ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки, за що передбачена відповідальність за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, які фактично не оспорювалися під час апеляційного розгляду.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адмінправопорушенням (проступком) визнається проти-правна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 23 КУпАП, адмінстягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адмінправопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адмінстягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 2 КУпАП, законодавство України про адмінправопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Питання щодо адмінвідповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України.

Чинний КУпАП не передбачає призначення більш м`якого стягнення чи звільнення від стягнення, яке визначене в санкції статті як обов`язкове основне чи додаткове.

Згідно ст. 1512 Конституції України, рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

В п. 2.2 Рішення від 15.06.2022 р. № 4-р(II)/2022, Конституційний Суд України, розглядаючи питання притягнення осіб до адмінвідповідальності, зазначив, що: - « адмінвідповідальність в Україні та процедура притягнення до адмінвідповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні» (перше речення абз. 1 п.п. 4.1 п. 4 мотивувальної частини Рішення від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010);

- « суспільна користь адмінстягнень за адмінправопорушення полягає не в поповненні державного бюджету, а в забезпеченні конституційного правопорядку, безпеки суспільства та прав і свобод кожної особи» (перше речення абз. 1 п. п. 2.5 п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 21.07.2021 р. № 3-р(II)/2021).

В п. 3 цього Рішення, Конституційний Суд України вказав, що за ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2.11.2004 р. № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності в контексті вирішення питання конституційності ст. 69 КК України у справі про призначення судом більш м`якого покарання, зазначив таке:

- « Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим. Про це свідчить п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, відповідно до якого суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину » (абз. 7 та 8 п. п. 4.2 п. 4 мотивувальної частини);

- « встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності» (абз. 6 п. 5 мотивувальної частини).

В ч. 2 п. 3.2. Рішення Конституційний Суд України зазначив, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності у процедурі притягнення особи до адмінвідповідальності на підставі ст. 485 Митного кодексу України має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

В ч. 4 п. 4.2 Рішення Конституційний Суд України дійшов висновку, що посутній аналіз наведених норм МК України і КУпАП, що регулюють відносини з притягнення особи до адмінвідповідальності за порушення митних правил, свідчить про те, що загалом ці норми мають розвивати, конкретизувати та деталізувати принципи Основного Закону України, зокрема принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, визначений ч. 2 ст. 61 Конституції України.

В ч. 2 та 3 п. 4.3 Рішення Конституційний Суд України вкотре наголосив, що в законодавчому унормуванні відносин із притягнення особи до адміністративної або кримінальної відповідальності обов`язково має бути дотриманий конституційний принцип індивідуалізації юридичної відповідальності.

Таким чином, установлення в актах публічного законодавства абсолютно визначених та (або) безальтернативних санкцій має збалансовано поєднуватись із наданням суб`єкту накладення адмінстягнення або кримінального покарання дискреції в питанні визначення виду та розміру стягнення або покарання з урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики особи, винної у вчиненні правопорушення, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

В п. 4.5 Рішення Конституційний Суд України визначив, що позбавлення оспорюваним приписом ст. 485 МК України суб`єкта накладення адмінстягнення (митного органу) можливості індивідуалізації адмінстягнення з урахуванням усієї сукупності обставин справи, на думку Конституційного Суду України, унеможливлює реалізацію принципу індивідуалізації юридичної відповідальності під час притягнення особи до адмінвідповідальності на підставі ст. 485 МК України та не створює належного законодавчого підґрунтя для застосування домірних заходів до порушника митних правил.

Ураховуючи наведене, Конституційний Суд України дійшов висновку, що абз. 2 ст. 485 МК України суперечить ч. 2 ст. 61 Конституції України.

З огляду на наведені у рішенні Конституційного Суду України висновки, апеляційний суд вважає доречним ґрунтовно розглянути доводи апеляційної скарги про врахування принципу індивідуального характеру юридичної відповідальності особи.

З постанови суду першої інстанції вбачається, що при призначенні стягнення суд формально, без наведення будь-яких відомостей про особу правопорушника та обставини справи дійшов висновку про накладення стягнення в межах санкції статті, що є порушенням вимог ст. ст. 33-35 КУпАП.

З наданих апеляційному суду копій військового квитка НОМЕР_4 ( а. пр. 16-19 та 38-41), довідки про проходження служби командира ВЧ НОМЕР_3 майора ОСОБА_2 від 21.04.2023 р. ( а. пр. 20 та 42), копії посвідчення НОМЕР_5 ( а. пр. 21 та 43), витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_3 від 7.03.2023 р. ( а. пр. 53) судом встановлено, що ОСОБА_1 1.03.2022 р. на підставі Указу Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» був мобілізований до ЗС України ( а. пр. 40) і на час розгляду апеляції він перебуває на військовій служби в ЗС України, має кваліфікацію «Механік-водій БМП III класу» ( а. пр. 41) та посвідчення водія з правом керування вантажними автомобілями ( а. пр. 8). На час апеляційного розгляду займає посаду ст. водія 2-го мінометного взводу мінометної батареї ВЧ НОМЕР_3 , знаходиться на виконанні спеціальних завдань в розпорядженні ВЧ НОМЕР_6 . Вказані обставини переконують суд, що автомобіль та право керування ним потрібні ОСОБА_1 для проходження служби у ЗСУ, оскільки він приймає участь у захисті Батьківщини від збройної агресії російської федерації. Враховуючи, що ОСОБА_1 раніше до адмінвідповідальності не притягувався, у судовому засіданні повністю визнав свою вину, розкаявся та підтвердив, що на нього вперше накладається адмінстягнення за таке адмінправопорушення, ПАТ «Черкасиобленерго» не має претензій до ОСОБА_1 , тому що він відшкодував витрати по відновленню опори ( а. пр. 31), суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в цій частині з пом`якшенням стягнення.

Згідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України та не передбачає застосування інституту аналогії закону, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для застосування норм КК України при призначенні стягнення правопорушнику. З цих підстав апеляція підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Городищенського райсуду Черкаської обл. від 28.04.2023 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 124 та за ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити в частині накладення стягнення.

Виключити із мотивувальної та резолютивної частин постанови Городищенського райсуду Черкаської обл. від 28.04.2023 р. накладення стягнення на ОСОБА_1 у виді позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, в іншій частині постанову суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.