КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження№33/824/5572/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 року Київський апеляційний суд в складі судді Стрижеус А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Панчук Юрія Валентиновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2023 року за матеріалами, які надійшли від Голосіївського управління поліції ГУ НП у м. Києві про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої діловодом науково-організаційного відділу КІНГУ, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536, 80 грн.

Не погоджуючись із зазначеною постановою ОСОБА_1 , 21 листопада 2023 року її представником - адвокатом Панчук Ю.В., подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що постанова підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що до протоколу не додано належних доказів, фото або відео фіксації з бодікамер поліцейських, на підтвердження обставин, викладених в протоколі. Крім того, протокол складався за відсутністю ОСОБА_1 , не містить відомостей про понятих та підпису особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Заслухавши в судовому засіданні захисника Панчука Ю.В., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст.294КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст.251КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Диспозицією ст.173-2КУпАП встановлена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Всупереч доводів апеляційної скарги, вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 925012 від 22.08.2023, рапортом про прийняття заяви від ОСОБА_1 про вчинення правопорушення, письмовими пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо обставин події, яка відбулася 22 серпня 2023 року, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, а також поясненнями, які ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали в судовому засіданні першої інстанції.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 925012 від 22.08.2023, близько 20:00 за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно чоловіка ОСОБА_2 , а саме ображала, кричала, кидалася у бійку та виганяла з будинку, в результаті чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілого, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Судом першої інстанції було допитано потерпілого ОСОБА_2 , який в судовому засіданні свою вину у вчиненні даного правопорушення не визнав та пояснив, що в будинку АДРЕСА_2 він мешкає разом з двома дітьми. 22 серпня 2023 року колишня дружина прийшла в будинок та почала сварку, під час якої ображала його, виганяла його з будинку, кидалася в бійку та викликала поліцію.

Окрім допиту потерпілого ОСОБА_2 та дослідження протоколу серії ВАБ № 925012 від 22.08.2023, судом першої інстанції також було досліджено долучені письмові матеріали.

Так, судом першої інстанції було досліджено письмові пояснення ОСОБА_1 від 22.08.2023 року, в яких та пояснювала, що її колишній чоловік постійно принижує її людську гідність, принижує при дітях. Постійно б`є її, не дає можливості нормально спілкуватися з дітьми. ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 не прописаний, проживає там не законно. Близько 19:38 за фактом її побиття колишнім чоловіком ОСОБА_2 було викликано працівників поліції.

З письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 від 22.08.2023 року вбачається, що 22.08.2023 близько 20:00, коли він перебував дома зі своїми двома дітьми,його колишня дружина зі своєю матір`ю прийшли додому, та почали виганяти його з дому, ображати, кажучи, що це не його будинок, в ході чого у них виник конфлікт, під час якого ОСОБА_1 та її матір викликали поліцію та почали безпідставно звинувачувати його в тому, що він їх бив.

З рапорту про прийняття заяви від ОСОБА_1 про вчинення правопорушення, письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо обставин події, яка відбулася 22 серпня 2023 року, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, а також пояснень, які ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали в судовому засіданні першої інстанції, досліджених місцевим судом вбачається, що вони відповідають за змістом адміністративному протоколу, наданого суду першої інстанції, є послідовними та взаємоузгодженими, а отже твердження апелянта, щодо їх хибності є безпідставними.

За такого, посилання апелянта на необґрунтованість висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, є такими, що не заслуговують на увагу, так як повністю спростовуються дослідженими судом доказами, яким надана належна оцінка.

Також не є слушними твердження захисника, що в діях ОСОБА_1 , був відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки не було доведено завдання внаслідок дій ОСОБА_1 шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Так, відповідно положень частини 1 статті 173-2 КУпАП вчинення насильства в сім`ї полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Пунктом 3 частини 1статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що в матеріалах справи наявні достатні докази об`єктивного характеру, які підтверджують в діях ОСОБА_1 наявність ознак, передбачених диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений з додержанням вимог статей 256, 268 КУпАП та, всупереч доводів апеляційної скарги, містить виклад суті адміністративного правопорушення, опис встановлених фактичних обставин за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного судового рішення.

Доказів, які б спростовували встановлені обставини ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надано.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Панчук Юрія Валентиновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Стрижеус А.М.