ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва Вишняк М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Києві матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, реєстраційний номер облікової картки платника податків у справі відсутній,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 211875 від 12.06.2022р. вбачається, що 12.06.2022р. близько 17 год. 30 хв., ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Nissan Note», д.н.з. НОМЕР_1 , по проспекту Повітрофлотському, 77, що в м. Києві, з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився у медичному закладі КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», що зафіксовано на нагрудній камері поліцейського № 472104.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину не визнав та показав, що 12.06.2022р. не керував будь-яким транспортним засобом, в тому числі в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, зазначив, що працівники поліції взагалі зупинили його біля приміщення лікарні, де він проходив пішки, після чого запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці, на що він погодився та за допомогою драгера пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння, проте даний тест показав про відсутність алкогольного сп`яніння. Проте працівники поліції запропонували поїхати йому до медичного закладу, на що він погодився та проїхавши туди, пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою теж драгеру, проте даний засіб, з невідомих причин, показав результат 0,29%алкоголю. Будь-яких аналізів крові чи сечі в медичному закладі у нього не брали, тому він вважає, що даний огляд був проведений з порушеннями вимог законодавства.

Тому, ОСОБА_1 просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 211875 від 12.06.2022р., технічний запис відеозапису, здійснений на нагрудну відеокамеру (відеореєстратор) № 472104, на якому зафіксовані обставини проведеного огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, висновок КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», № 001428 від 12.06.2022р. щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого результат огляду показав, що 12.06.2022р. ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння -0,29%, суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Аналізуючи зміст протоколу про адміністративне правопорушення, оцінивши наявні у справі докази, їх відповідність вимогам законодавства, суд приходить до наступного.

Так, частина 1 ст. 130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз змісту ч. 1 ст. 130 КупАП свідчить про те, що диспозиція даної норми містить кілька окремих складів адміністративного правопорушення, які є самостійними і відрізняються за своєю об`єктивною стороною, тобто за характером вчинених особою дій, за які цю особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності. Такі дії зокрема можуть виражатися у керуванні транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, або відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення серед інших обставин в тому числі зазначаються місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 211875 від 12.06.2022р., суддя звертає увагу на зміст протоколу про адміністративне правопорушення та його невідповідність суті адміністративного правопорушення, вказаного у протоколі, положенням диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 211875 від 12.06.2022р., складеному відносно ОСОБА_1 , зазначено, що «12.06.2022р. близько 17 год. 30 хв., ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Nissan Note», д.н.з. НОМЕР_1 , по проспекту Повітрофлотському, 77, що в м. Києві, з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився у медичному закладі КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», що зафіксовано на нагрудній камері поліцейського № 472104».

Тобто, протокол взагалі не містить обов`язкового складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема не зазначено як те, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, так і не зазначено результати огляду ОСОБА_2 , проведеного лікарем наркологом в КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія».

Крім того, досліджений в судовому засіданні відеозапис з нагрудної камери № 472104 не містить даних щодо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Nissan Note», д.н.з. НОМЕР_1 , а також факту зупинки даного транспортного засобу працівниками поліції. Крім того, з даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 стоїть на вулиці, біля нього відсутній будь-який транспортний засіб.

Згідно п. 1.10 ПДР водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», правопорушення за ст. 130 КУпАП вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Крім того, Верховним Судом в постанові від 20 лютого 2019 року в справі № 404/4467/16-а сформульовано правовий висновок, згідно з яким само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Отже, однією з умов для притягнення водія до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП є доведення факту керування ним транспортним засобом під час сп`яніння.

Разом з тим, проаналізувавши наявні в справі докази, зокрема відеозапис з нагрудної камери № 472104, суддя приходить до висновку, що матеріали справи не містять обґрунтованих доказів того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, в тому числі, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Крім цього, відповідно до п.3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, якими не можуть бути працівники поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Згідно п. 6 вищезазначеного Порядку у разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки або висловлення ним незгоди із результатами огляду, він направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09листопада 2015 року встановлено порядок проведення огляду водія лікарем на предмет встановлення факту сп`яніння.

Також пунктом 9 Розділу ІІІ даної Інструкції передбачено використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, що підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Тобто, можливості застосування в ході медичного огляду водія на стан алкогольного сп`яніння лікарем у лікувальному закладі, технічних засобів контролю типу «Драгер» даною Інструкцією не передбачено.

Разом з тим, з матеріалів справи та долученого відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 взагалі не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а згідно долученого до матеріалів справи висновку КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», № 001428 від 12.06.2022р. щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вбачається, що огляд ОСОБА_1 в медичному закладі охорони здоров`я був проведений лікарем лише з використанням технічного засобу «Drager», тобто без проведення будь-яких лабораторних досліджень.

За приписами п.22 Розділу ІІІ цієї ж Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Таким чином, вимога про проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікувальному закладі лише з використанням вимірювальної техніки типу «Драгер» є незаконною, так як лікар, повинен провести такий огляд відповідно до вимог Інструкції, зокрема провести зовнішній огляд особи та відібрати біологічний матеріал з метою проведення лабораторних досліджень і отримання певних результатів.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом, надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Однак, матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та передачі керування іншій уповноваженій особі, що ставить під сумнів перебування його в стані алкогольного сп`яніння.

Відтак відомості щодо фактичних обставин правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження доказами по справі. При цьому сам по собі протокол не може бути беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як визначено п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки під «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02).

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З огляду на викладене, наявні у адміністративних матеріалах докази не є такими, що «поза розумним сумнівом» доводять винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку із недоведеністю наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме із підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 130 ч. 1, 247, 266, 283-284, 287-291 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: М.В. Вишняк