ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1481/23 Справа № 202/4349/23 Суддя у 1-й інстанції - Маринін О. В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Лозового А.Ф. на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 червня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Лозового А.Ф.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 червня 2023 року водій ОСОБА_1 25 лютого 2023 року о 16.50 год. в м.Краматорську по вул.Білгородській біля буд.93 смт.Красноторка керував т/з з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі або за допомогою газоаналізатора Драгер відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати та провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що показаннями свідка ОСОБА_2 та відеозаписом з бодікамери поліцейського спростовуються відомості в протоколі про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом біля будинку 93 по вул.Білгородській м.Краматорська, а також, що був зупинений працівниками поліції. Вказує, що ОСОБА_1 не було проінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу та не було надано направлення на огляд у медичний заклад. Зазначає, що поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора, при цьому останній наполягав на проведенні такого огляду. Звертає увагу, що показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не узгоджуються з матеріалами справи. Вказує, що під час перегляду відеозаписів було зафіксовано численні переривання працівниками поліції відео пристроїв, якими здійснювалась фіксація правопорушення, що є порушенням вимог Інструкції. Зазначає, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши думку учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; відеозаписом з бодікамери поліцейського, а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки такого сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується відеозаписами з бодікамер поліцейських.

При цьому вказані відеозаписи з бодікамер поліцейських відповідають вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року №1026, та на ньому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки такого сп`яніння.

Доводи сторони захисту про те, що співробітниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження такого огляду на стан сп`яніння, спростовуються відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, з яких слідує, що спочатку ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу "Драгер", однак в подальшому категорично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як з використанням спеціальних технічних засобів, так і в закладі охорони здоров`я.

Таким чином, зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що такі дії ОСОБА_1 свідчать про ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а посилання на згоду продути алкотестер на місці зупинки є способом ухилення від відповідальності.

При цьому, як слідує з матеріалів справи та відеозапису, як в ході складання протоколу про адміністративне правопорушення, так і після його оголошення працівниками поліції, ОСОБА_1 будь-яких заперечень чи зауважень не висловлював, клопотань не заявляв.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції щодо критичного ставлення до пояснень свідка ОСОБА_2 з огляду на їх суперечливість під час складання протоколу та судового розгляду. Крім того, вказані пояснення спростовуються відеозаписами з бодікамер поліцейських.

Доводи захисника про те, що письмові пояснення свідків не узгоджуються із фактичними обставинами справи, на переконання суду є необґрунтованими в чому саме наявні суперечності та нічим не підтвердженими.

Посилання захисника, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування, не спростовує факту вчинення ним правопорушення, окрім того це не підтверджено матеріалами справи, а навпаки під час відеозапису інспектор поліції неодноразово наголошував, що ОСОБА_1 не може продовжувати рух.

В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння відповідали вимогам, передбаченим ст.ст. 254 - 256 КУпАП, та приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», сумісному Наказу МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», законів України «Про дорожній рух» та «Про Національну поліцію».

Інші доводи апеляційної скарги оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Лозового А.Ф. - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 червня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот