справа № 361/7876/23
головуючий у суді І інстанції Петришин М.Н.
провадження № 33/824/5568/2023
головуючий суддя Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мостової Г.І., за участю секретаря Лазоренко Л.Ю., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Апаріної Тетяни Володимирівни на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2023 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

При розгляді адміністративної справи судом встановлено, що 02 вересня 2023 року близько 04 години 50 хвилин на вул. Свободи, 2 у с. Рожни Броварського району Київській області, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Subaru Forester», н/з НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці у встановленому законом порядку чи медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисника ОСОБА_1 - адвокат Апаріна Т.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2023 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 неодноразово повідомляв поліцейського, що не вживав алкогольні напої та не перебуває у стані алкогольного сп`яніння, але працівники поліції це проігнорували. Працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 його права.

Працівниками патрульної поліції запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 запитав у поліцейського, де краще пройти огляд: на місці зупинки: на місці або у закладі охорони здоров`я, на що отримав відповідь про те, що це неважливо, протокол все одно буде складено на підставі пункту 2.5 ПДР України. У зв`язку з такою відповіддю ОСОБА_1 розгубився, а патрульний поліцейський продовжував вчиняти на нього тиск. Скориставшись розгубленим станом ОСОБА_1 , патрульний поліцейський сказав, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки і в закладі охорони здоров`я на підставі «пасивної відмови».

Вказує, що відмова або згода на проходження огляду на стан сп`яніння має висловлюватися чітко та зрозуміло, чинне законодавство не містить такого терміну як «пасивна відмова».

Пройти медичний огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 запропоновано не було.

Зазначає, що вона має сумніви щодо неупередженості свідків та їх пояснень, оскільки їх реального опитування не було і це зафіксовано бодікамерою поліцейського, а тому такі не є допустимими доказами у справі, що проігноровано судом першої інстанції.

ОСОБА_1 не відмовлявся від підпису протоколу.

В акті огляду зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від підпису в цьому актів, хоча його ніхто не ознайомлював з цим актом.

У графі протоколу про до датки не зазначено, що саме додається, а міститься загальна фраза «матеріали справи».

Дослідивши матеріали за апеляційною скаргою, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Апаріної Т.В., які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями статті 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху визначено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, до протоколу додано:

відеоматеріал;

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02 вересня 2023 року 05:35 год.;

акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому наявна відмітка про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду;

письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

На відеозапису з нагрудної камери працівника поліції зокрема зафіксовано спілкування ОСОБА_1 з працівниками патрульної поліції виявлення працівниками поліції у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння; пропозицію працівників поліції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціально технічного приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я (02:30 хв. відеозапису).

Також відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 мовчав та не висловлював вголос ані згоди на проходження огляду, ані відмови від його проходження. Працівником поліції неодноразово роз`яснювалося, що мовчання ОСОБА_1 буде розцінене як відмова від проходження огляду (04:04 хв. відеозапису), а також роз`яснено наслідки такої відмови. ОСОБА_1 визнав, що він вживав алкоголь (04:18 хв. відеозапису). Працівник патрульної поліції дістав із службового авто «Драгер» та ще раз запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці або у закладі охорони здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник Бартоша Р.М. посилається на те, що відмова або згода на проходження огляду на стан сп`яніння має висловлюватися чітко та зрозуміло, чинне законодавство не містить такого терміну як «пасивна відмова».

Однак, з відеозапису вбачається, що така відмова або згода на проходження огляду на стан сп`яніння, яка за доводами самого захисника має висловлюватися чітко та зрозуміло, ОСОБА_1 так і не була висловлена, оскільки він у відповідь на пропозицію працівника патрульної поліції мовчав.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі, зокрема, шляхом вочевидь явного триваючого у часі ігнорування неодноразових вимог працівника поліції пройти такий огляд.

А тому поведінку ОСОБА_1 щодо ненадання ним чіткої відповіді на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції правильно розцінили як відмову від проходження такого огляду.

Також судом першої інстанції правильно відхилено довід захисника, який також нею зазначено і в апеляційній скарзі, про те, що ОСОБА_1 не вручено направлення до медичного закладу, оскільки він відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, а тому вручення відповідного направлення не є доцільним. Указана обставина не спростовує факту пасивної відмови від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння.

Довід апеляційної скарги про недопустимість як доказу письмових пояснень свідків жодним чином не спростовує законність постанови суду першої інстанції, оскільки факт пасивної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується не тільки поясненнями свідків, а і наявним відеозаписом, який є достатнім доказом факту відмови відповідно до статті 266 КУпАП.

Під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 участь свідків була взагалі необов`язковою, оскільки працівники поліції використовували технічні засоби відеозапису, які долучені до матеріалів справи.

Доводи захисника Бартоша Р.М. про те, що працівниками поліції не запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - це правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, оскаржувана постанова відповідає фактичним обставинам справи, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну захисника ОСОБА_1 - адвоката Апаріної Тетяни Володимирівни залишити без задоволення.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.І. Мостова