Справа № 444/1900/23
Провадження № 3/444/1057/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2023 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Мікула В. Є., під час розгляду матеріалів адміністративної справи, які надійшли від Відділу поліції № 2 Львівського РУП № 1 ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ч.2 ст. 126 КУпАП,ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 11.06.2023 року о 23 год. 45 хв. в с.Гійче, вул. Т.Шевченка, керував транспортним засобом ( мотоциклом) марки Віпер, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, враховуючи згоду водія, проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного засобу Drager Alcotest 6810, прилад № ARВL-0715, тест № 2380, результат 0,34 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім цього, ОСОБА_1 , 11.06.2023 року о 23 год. 45 хв. в с.Гійче, вул. Т.Шевченка, керував транспортним засобом ( мотоциклом) марки Віпер, номерний знак НОМЕР_1 не маючи права керування таким транспортним засобом, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про дату та час проведення такого був повідомлений належним чином, через оголошення на сайті суду.

Відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.126, 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є обов`язковою. А тому приходжу до переконання про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_1 , оскільки останній повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання.

Дії правопорушника слід кваліфікувати за ч.2 ст. 126 КУпАП, так як він порушив п. 2.1 А Правил дорожнього руху, а саме «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії".

З довідки вбачається, що згідно відомостей внесених до ІТС ІПНП України, посвідчення водія за гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем АДРЕСА_1 , станом на 12.06.2023р. не значиться.

Дії правопорушника слід кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП, так як він порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху, а саме « Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції".

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Санкцією ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено стягнення у виді тягнуть штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Санкцією ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено стягнення у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведеного вбачається, що більш серйозним правопорушенням з числа є правопорушення, перебачене ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обставин, які б пом`якшували чи обтяжували відповідальність правопорушника не встановлено.

Обираючи вид та міру стягнення враховую пом`якшуючі та обтяжуючі відповідальність обставини, а саме, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, приходжу до переконання, що з метою виховання ОСОБА_1 з врахуванням вище перелічених обставин, слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, так як воно є більш серйозним правопорушенням з тих правопорушень, за якими ОСОБА_1 притягується до відповідальності.

В той же час зврахуванням всіх у сукупності вище перелічених обставин місця, способу вчинення правопорушення, та відповідно до п. 28 ППВСУ від 23 грудня 2005 року N 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року N 18 позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122 2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала. А тому, з врахуванням всіх у сукупності вище перелічених обставин приходжу до переконання, що до правопорушника доцільним буде обрати стягнення в межах санкції статті, за якою він притягається до адміністративної відповідальності , а саме застосувати стягнення у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами .

Відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року, (в останній діючій редакції) ставки судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюється 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 грн. Керуючись ст. ст. 40-1, 126, 130, 283, 284, 287, 294, 307, 308, 310 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч ) гривень 00 коп. в дохід держави без позбавлення права керування транспортними засобами .

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя Мікула В. Є.