Справа №461/898/23
Провадження №3/461/1649/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 року м. Львів.

Суддя Галицького районного суду м. Львова Юрків О.Р.,

за участю представника митниці Лубоцького Б.І., захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Пащинської А.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), місце проживання - АДРЕСА_1 ,

за ст. 473 Митного Кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про порушення митних правил №0074/20900/23, 01 листопада 2022 року в зоні митного контролю ММПО СП «Росан» м/п «Львів-поштовий» Львівської митниці, під час митного огляду міжнародного поштового відправлення - посилки, що слідувала з Канади в Україну, відправником якої, згідно поштової митної декларацій форми CN 23 №CV937858335CA є ОСОБА_1 , що проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_1 , a отримувачем - ОСОБА_3 , що проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_3 , тел. НОМЕР_1 , без ознак приховування виявлено: лук з маркуванням «BEAR», б/в, в комплекті зі стрілами 5 шт. - 1 шт.

Вказаний предмет було скеровано на дослідження до Львівського НДЕКЦ МВС України.

Відповідно до висновку експертного дослідження від 21.12.2022 року № ЕД- 19/114-22/20700-ХЗ (супровідний лист Львівського НДЕКЦ МВСУ від 21.12.2022 р. № 19/114/10/1-25437) встановлено, що наданий на дослідження блочний лук «BEAR CRUZER G2», промислового виробництва, із піковим зусиллям натягу тятиви більше 20 кг., є механічною, метальною, холодною зброєю.

Відповідно до ст. 18 Всесвітньої поштової конвенції до пересилання забороняється в усіх категоріях відправлень предметів ввезення або обіг яких заборонено в країні призначення та предметів, що за своїм характером чи упакуванням можуть становити небезпеку для поштових працівників або населення. Товари та інші предмети, які заборонені до переміщення (пересилання) через митний кордон згідно із законодавством або є предметами контрабанди чи порушення митних правил, вилучаються підрозділом митного органу в установленому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 37 Постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. N 270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку» у міжнародних поштових відправленнях забороняється пересилати холодну зброю, якщо інше не передбачено законодавством.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) порушив порядок пересилання через митний кордон України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях, товарів заборонених до такого пересилання.

Дії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) органом митниці кваліфіковані, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачена ст. 473 Митного Кодексу України.

Захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності - адвокат Пащинська А.О. у судовому засіданні вину та факт вчинення ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 473 МК України заперечила повністю, просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зазначила, що лук має виключно спортивне та/або мисливське призначення, а його ввезення та обіг не є забороненим на території України. Крім того, звертає увагу, що висновок експерта, яким такий лук визнано холодною зброєю, не повинен братись судом до уваги, оскільки такий не є належним і допустимим доказом, оскільки у ньому відсутня інформація про те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, і що такий висновок підготовлено для подання до суду. Відтак, на момент розгляду справи неможливо встановити приналежність вилученого товару до холодної зброї, а також до товарів пересилання яких є забороненим.

Представник митниці в судовому засідання зазначив, що у діях ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) наявний склад правопорушення, яке йому інкриміноване. До останнього слід застосувати стягнення, передбачене санкцією статті 473 МК України. Стверджує, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази на підтвердження вини ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ).

Заслухавши пояснення представника митниці та захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Пащинської А.О., дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 8 МК України визначено, що державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.280КУпАП зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції».

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд вважає за необхідне згідно зі ст. 487 МК України, застосувати норми Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

При цьому, за змістом ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи суддя повинен перевірити правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 495 МК України протокол про порушення митних правил є джерелом доказів у справі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказав, що термін «кримінальне правопорушення», що міститься у ст. 2 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), має автономне значення і охоплює суворі за своїми наслідками види адміністративних стягнень, до яких належать адміністративний арешт та значні адміністративні штрафи, які фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції, а справи щодо їх застосування в силу суворості таких санкцій за суттю є кримінальними (пункти 82, 83 Рішення у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 8 червня 1976 року, пункт 55 Рішення у справі «Гурепка проти України» від 6 вересня 2005 року, пункт 38 Рішення у справі «Менаріні проти Італії» від 27 вересня 2011 року).

Протокол про порушення митних правил є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи МК чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП та ч. 2 ст. 495 МК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

Дії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1). органом митниці кваліфіковані, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачена ст. 473 МК України.

Згідно з положеннями ст. 473 МК України, порушенням митних правил визнається пересилання через митний кордон України в міжнародних експрес-відправленнях товарів, заборонених до такого пересилання законодавством України, а також пересилання у міжнародних поштових відправленнях товарів, заборонених до пересилання актами Всесвітнього поштового союзу.

Відповідно до п. 2.3.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, придбання, зберігання, носіння та вивезення з України вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, та боєприпасів до зброї іноземними громадянами, а також ввезення ними зброї та боєприпасів в Україну здійснюється на підставі дозволу Департаменту громадської безпеки МВС України. Згідно п. 37 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (зі змінами та доповненнями), у міжнародних поштових відправленнях забороняється пересилати зброю усіх видів.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність названих у законі ознак, за наявності яких небезпечне і шкідливе діяння визнається конкретним правопорушенням. Такі ознаки мають об`єктивний і суб`єктивний характер. Тобто при складанні протоколу про порушення митних правил, інспектором митниці повинні бути враховані ознаки складу правопорушення та відповідати диспозиції статті, до якої притягується особа за порушення митних правил.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Підставою для складання протоколу про порушення митних правил є наявність усіх елементів складу. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

З долученого до матеріалів висновку експертного дослідження Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № ЕД-19/114-22/20700-ХЗ від 21.12.2022 року, згідно з яким наданий на дослідження блочний лук «BEAR CRUZER G2» є механічною, метальною, холодною зброєю.

Однак у даному висновку, не вказано для чого саме призначений лук, тобто для якого виду стрільби і якого ураження, та ураження яких цілей.

Окрім цього, у вказаному висновку відсутня інформація про те, що експерт був повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, на що вказує Львівський апеляційний суд у постанові від 31.05.2023 року.

Відповідно до абз. 10 ч. 2 п. 4.14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 N0 53/5, у вступній частині висновку експерта зазначаються, зокрема, попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України або за відмову від надання висновку за ст. 385 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до рішення Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 року №522/1029/18, висновок експерта не може бути належним і допустимим доказом, якщо у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, і що такий висновок підготовлено для подання до суду.

Під час розгляду справи жодна зі сторін не заявляла клопотання про призначення експертизи у відповідності до висновку Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 року.

Таким чином, на момент розгляду справи неможливо встановити приналежність вилученого товару до холодної зброї, а також до товарів, пересилання яких є заборонене у міжнародних поштових та експрес-відправленнях товарів, оскільки висновок що міститься в матеріалах справи не є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ).

Також суд, приходить до висновку, що митним органом неповністю вказано особу, що притягається до відповідальності, способу вчинення та наслідків правопорушення, форми вини і мотивів правопорушення.

З урахуванням наведеного суд вважає, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) не вчинив жодних дій спрямованих на порушення порядку пересилання через митний кордон України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях, товарів заборонених до такого пересилання.

Суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) невірно кваліфіковані за ст.473 МК України, оскільки матеріалами справи не доведено, що останній вчинив дії спрямовані на порушення порядку пересилання через митний кордон України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях, товарів заборонених до такого пересилання.

Згідно з ст.486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог Закону.

Згідно зі ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.ст.486, 489 МК України при розгляді справи про правопорушення митних правил підлягають з`ясуванню такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення (тобто час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, з дотриманням вимог щодо своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин кожної справи.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, повинна бути доведена органом, який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватись на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи зі змісту даної статті, склад вказаного правопорушення полягає саме в умисному переміщенні товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів.

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

В рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Згідно ч.1 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.4 ст.129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Беручи до уваги, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази, які у своїй сукупності, поза розумним сумнівом, доводять наявність в діях ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 473 МК України, вказана справа підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 473 МК України, відсутня.

Відповідно до ст. 527 МК України у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд прийшов до беззаперечного переконання, що обставини, які викладені в протоколі від 28.01.2023 року № 0074/20900/23, не відображають всіх ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 473 МК України, при цьому суд позбавлений права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) складу адміністративного правопорушення.

Отже, провадження у справі підлягає закриттю, а товар, вилучений згідно з протоколом слід повернути ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) або уповноваженій ним особі

Керуючись п. 1 ст.247 КУпАП, ст. 473 МК України, суддя ,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у притягненні ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до адміністративної відповідальності за ст. 473 МК України за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до адміністративної відповідальності за ст. 473 МК України закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Товар, вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил від 28.01.2023 року № 0074/20900/23 - повернути ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) або уповноваженій ним особі.

На постанову протягом десяти діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду.

Суддя О.Р. Юрків.