Провадження №: 3/752/7587/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 жовтня 2023 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Єсауленко М.В., розглянувши об`єднані матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП,-

встановив:

ОСОБА_1 інкримінується вчинення домашнього насильства економічного характеру стосовно співмешканки ОСОБА_2 , за наступних обставин.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 925144, складеного 09.09.2023 інспектором СПДН ВП Голосіївського УП ГУ НП У м. Києві, 09.09.2023 о 22 год., ОСОБА_1 , будучи особою, яка протягом року притягувалась до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП, повторно, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , забрав у співмешканки ОСОБА_2 телефон та залишив її без зв`язку, чим вчинив домашнє насильство економічного характеру.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованих дій не визнав. Пояснив суду, що коли він з`явився додому, побачив співмешканку у стані алкогольного сп`яніння. Вона, почала провокувати конфлікт, погрожувала викликати поліцію. Жодних насильницьких дій щодо неї він не вчиняв, її телефон не чіпав.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Пунктом 3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Статтею 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства.

З даних рапорту оперативного чергового Голосіївського УП ГУНП у м. Києві від 09.09.2023 встановлено, що 09.09.2023 о 22 год. 01 хв. на лінію 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_3 про те, що чоловік у стані алкогольного сп`яніння поводиться неадекватно, заховав телефон.

З пояснень, що були відібрані від ОСОБА_2 , встановлено, що 09.09.2023 близько 22 год. співмешканець ОСОБА_1 сховав телефон у квартирі і не повідомляє де його поклав. На будь-які прохання повернути телефон, не реагує. Співмешканець зазначає, що її телефон не брав та ніякого відношення до нього не має.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 категорично заперечував факт вчинення насильницьких дій економічного характеру стосовно співмешканки ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи, зокрема дані рапорту оперативного чергового Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, письмові пояснення ОСОБА_2 , вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який заперечував факт вчинення домашнього насильства економічного характеру стосовно співмешканки, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт вчинення ОСОБА_1 протиправних дій стосовно співмешканки ОСОБА_2 , внаслідок яких могла або була завдана шкода економічного характеру. Сам лише факт того, що ОСОБА_2 загубила телефон у квартирі, не свідчить про насильницькі дії з боку ОСОБА_1 .

До пояснень ОСОБА_2 суд ставиться критично, оскільки окрім її пояснень матеріали справи не містять інших доказів того, що ОСОБА_1 умисно відібрав у неї телефон та позбавив її зв`язку.

В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що здійснення підтримки обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення відповідними органами не здійснюється, а суд не здійснює збирання додаткових доказів, суд приходить до висновку про відсутність як події, так і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП у діях ОСОБА_1 , що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.9, п.1 ч.1 ст.247, ч.1 ст. 173-2, ст.ст.251-252, 280, 283, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суд

постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Єсауленко М.В.