Справа № 474/544/23
Провадження № 3/474/294/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.07.23р. смт Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Сокол Ф.Г., захисника Тихоненка М.І., потерпілої ОСОБА_1 , представника Степанова В.В. розглянув матеріали, які надійшли від СРПП Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

встановив:

25.05.2023р. до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 751979 від 22.05.2023р., згідно якого 22.05.2023р., близько 19 год. 11 хв., гр. ОСОБА_2 , перебуваючи в АДРЕСА_2 на вулиці вчинив домашнє насильство в сім`ї стосовно своєї колишньої співмешканки гр. ОСОБА_3 , котру ображав грубою брутальною лайкою, також дістав газовий балончик та забризгав очі своїй колишній співмешканці, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

14.07.2023р. захисник Тихоненок М.І. подав клопотання по закриття провадження в справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, обґрунтовуючи його порушенням вимог КУпАП під час складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Так захисник Тихоненок М.І. стверджує, що:

- під час складення протоколу та зібрання доказів поліцейським в основу висновку про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення покладено виключно пояснення ОСОБА_1 , при цьому пояснення від ОСОБА_2 не відбиралися;

- суть правопорушення, викладена у протоколі не узгоджується з диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки не містить даних про те, чи завдали (могли завдати) дії ОСОБА_2 , будь-якої шкоди фізичного чи психологічного характеру ОСОБА_4 . Крім того, у відповідній графі протоколу, взагалі вказано, що шкоду потерпілій не заподіяно;

- при складені протоколу поліцейським не роз`яснено ОСОБА_2 його права та обов`язки, оскільки в протоколі у відповідній графі відсутній підпис ОСОБА_2 .

Під час судового розгляду ОСОБА_2 , якому роз`яснено положення ст. 268 КУпАП, вину в чинення адміністративного правопорушення, за обставин зазначених у протоколі, не визнав та пояснив, що 22.05.2023р. ініціатором конфлікту була ОСОБА_1 , яка при зустрічі з ним на вул. Д.Дяченко в смт. Врадіївка почала його ображати нецензурною лайкою, після чого потерпіла та її подруга ОСОБА_5 здійснили на нього напад та повали з велосипеду на землю. ОСОБА_5 тримала його за ноги, а ОСОБА_1 наносила тілесні ушкодження. Коли він вирвався від ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , то з метою самозахисту застосував по відношенню до ОСОБА_1 газовий балончик, після чого поїхав додому.

Крім того ОСОБА_2 та захисник Тихоненко М.І. підтримали клопотання про закриття провадження в справі тв просили його задовольнити.

Водночас ОСОБА_2 в судове засідання призначене на 19.07.2023р. не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час, дату та місце судового, оскільки був особисто присутній в попередньому судовому засіданні 14.07.2023р., про причини неявки не повідомив.

Потерпіла ОСОБА_1 , якій роз`яснено положення ст. 269 КУпАП, пояснила суду, що 22.05.2023р. на вул. Д.Дяченко в смт Врадіївка вона разом з ОСОБА_5 зустріли ОСОБА_2 , який почав її ображати, на що вона його образила у відповідь. Після чого ОСОБА_2 наблизився до них та намагався її вдарити, як вона вважала ножем, та застосував до неї газовий балончик, від чого вона отримала опіки очей. В цей момент ОСОБА_1 попросила ОСОБА_5 викликати поліцію, що остання і зробила. Після вказаних подій ОСОБА_2 сім на велосипед та поїхав з місця вчинення адміністративного правопорушення, не дочекавшись поліції.

Крім того потерпіла ОСОБА_1 та представник Степанов В.В. за перечили проти задоволення клопотання про закриття провадження в справі, вказуючи на його без підставність та необґрунтованість.

Розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухав пояснення учасників судового розгляду, вважаю встановленим таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.п. 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, склад якого полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, за яке передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

При цьому слід зазначити, що завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, виходячи із змісту процесуальних норм КУпАП, якими врегульовано порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд не наділений обов`язком здобувати у справі докази, однак зобов`язаний дослідити вже здобуті та надати їм належну правову оцінку.

Так, відповідно до положень КУпАП, однією з обов`язкових умов притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення нею конкретних дій, є наявність в цих діях події і складу адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом подання доказів.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, який зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 751979 від 22.05.2023р., який останній підписав без будь-яких зауважень щодо його змісту, суду разом з протоколом надано: рапорт помічника чергового Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області Гульпи С.В. від 22.05.2023р.; письмову заяву та письмові поясненнями ОСОБА_1 від 22.05.2023р.; письмові пояснення ОСОБА_5 від 22.05.2023р.; терміновий забороненим приписом стосовно кривдника серії АА № 063884 від 22.05.2023р.; форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 22.05.2023р.

Крім того представником ОСОБА_6 долучено лист Комунального некомерційного підприємства Миколаївський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Миколаївської обласної ради № 503 від 03.07.2023р. та копію карти виїзду швидкої медичної допомоги № 313 від 22.05.2023р., згідно яких 22.05.2023р., о 20 год. 02 хв. бригада ЕМД прибула на виклик № 313 до ОСОБА_1 за адресою:вул. Д.Дяченко, 56, смт Врадіївка. Встановлено попередній діагноз: хімічний опік обличчя, гіпертонічна хвороба ІІ ст., гіпертонічний криз. На місці виклику зафіксовано: хімічний опік обличчя і ст.

Захисником Тихоненком М.І. надано копію довідки № 186, згідно якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на амбулаторному лікуванні з 23.05.2023р. по 26.05.2023р. Діагноз гіпертонічна хвороба І ст., гіпертонічний криз І порядку. Множині садна правої кисті. Забій м`яких тканин шиї. Проте вказана копія довідки не береться до уваги так, як з неї не можливо встановити в якому лікувальному закладі ОСОБА_2 проходив лікування та лікарі якого лікувального закладу підписали вказану довідку.

Однак вищевказані докази не є безперечними докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення та обставин, за яких адміністративне правопорушення було вчинене.

Водночас під час судового розгляду були допитані свідки ОСОБА_5 , яка надала показання аналогічні поясненням потерпілої ОСОБА_1 , та ОСОБА_7 , який дав показання, що 22.05.2023р., близько 19 год., він став свідком коли на АДРЕСА_2 ОСОБА_1 при зустрічі з ОСОБА_2 почала його ображати нецензурною лайкою, після чого разом з ОСОБА_5 повали останнього з велосипедом на землю та утримували. Коли ОСОБА_2 вирвався від вказаних осіб, то розмахував руками. Свідок не бачив що ОСОБА_2 тримав в руках під час вказаних подій.

При цьому слід зазначити, що показання свідка ОСОБА_5 оцінюються критично та ставляться під сумнів, з огляду на те, що вказаний свідок перебуває в дружніх відносинах з потерпілою ОСОБА_1 , в той час коли свідок ОСОБА_7 не має жодних дружніх відносин ні з ОСОБА_8 , ні з ОСОБА_2 .

Таким чином, перевірив та оцінивши докази в їх сукупності з метою встановлення обставин, що мають значення для даного провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважаю, що в матеріалах справи відсутні докази, які без заперечно та поза розумним сумнівом підтверджують факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010р. адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17.06.2011р.) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995р., у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У справах Малофєєва проти Росії (Malofeyevav.Russia, рішення від 30.05.2013р.) та Карелін проти Росії (Karelinv.Russia, рішення від 20.09.2016р.) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

На підставі вищевикладеного вважаю, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад і подія адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, за відсутності інших об`єктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення, а відтак вказане є підставою для закриття провадження по справі за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Водночас щодо клопотання захисника Тихоненка М.І. про закриття провадження в справі слід зазначити, що останнє є безпідставне та необґрунтоване, а твердження викладенні в ньому спростовуються матеріалами справи та приписами чинного законодавства.

Так твердження захисника Тихоненка М.І., що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не роз`яснено його права та обов`язки, а також в останнього не відібрано пояснення, спростовується протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 751979 від 22.05.2023р., який ОСОБА_2 підписав без будь-яких зауважень щодо його змісту. Так в протоколі в графі щодо роз`яснення прав та обов`язків, повідомлення про місце та час судового розгляду, наявний підпис ОСОБА_2 . Також в протоколі наявний запис зроблений ОСОБА_2 у відповідній графі, що пояснення він надасть в суді.

Також не заслуговую уваги твердження захисника Тихоненка М.І., що суть правопорушення, викладена у протоколі не узгоджується з диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки не містить даних про те, чи завдали (могли завдати) дії ОСОБА_2 , будь-якої шкоди фізичного чи психологічного характеру ОСОБА_4 , а у відповідній графі протоколу, взагалі вказано, що шкоду потерпілій не заподіяно. Статтею 256 КУпАП передбачено зазначення у протоколі суті адміністративного правопорушення, а не цитування диспозиції відповідної правової норми КУпАП. При цьому в протоколі зазначено про відсутність матеріальної шкоди, а не взагалі будь-якої шкоди, як про це вказує захисник.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 173-2, 221, 247, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити, у зв`язку із відсутню складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ф.Г. Сокол