Справа № 522/3984/23
Провадження № 3/522/3661/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Циб І.В., розглянувши у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Розенбойма Ю.А., адміністративні матеріали, що надійшли з Полку управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Так, 12.02.2023 року о 04 год. 10 хв., в м. Одеса, вул. Генуезька 22 А, водій ОСОБА_1 керував т/з «CHEVROLET LACETTI», д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей.Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився, чим порушив пункт 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явився, свою вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав. Повідомив суду, що не керував транспортним засобом. Пояснив, що в той день приблизно о 04:00 годині ранку за адресою свого місця проживання по АДРЕСА_1 почув звук сигналізації у дворі, тому вийшов подивитись, що з його автомобілем, де зустрів знайомого, однак при візуальному огляді транспортного засобу, пошкоджень виявлено не було. Через деякий час приїхали співробітники поліції та запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак він відмовився, оскільки не керував транспортним засобом. Вказав, що працівники поліції силоміць забрали у нього посвідчення водія, та через деякий час повідомили, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУПАП. Просив провадження стосовно нього по даній справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Розенбойм Ю.А., просив закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та пояснив суду таке. Зазначив, що з відеозапису, долученого до матеріалів справи вбачається, що автомобіль, поряд з яким знаходився ОСОБА_1 не рухався, а сам його підзахисний стояв біля задньої лівої дверці автомобіля, тобто не перебував біля водійського місця попереду. При цьому, з наявного в матеріалах справи відеозапису не вбачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, як не вбачається і того, що його було зупинено працівниками поліції. Натомість з протоколу вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 стояв за адресою: АДРЕСА_1 , тобто біля будинку, де проживає ОСОБА_1 . При цьому зазначив, що працівники поліції не були позбавленні можливості використати тепловізор для перевірки температури двигуна та встановлення таким чином орієнтовного часу (тривалості) руху автомобіля до початку проведення відеозапису. Також зазначив, що протокол відносно його підзахисного було складено з порушенням п. 6 Розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, (затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735), яким передбачено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Вказав, що в порушення вимог вказаної Інструкції наявний в матеріалах справи Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не містить даних про свідків, а навпаки містить фразу «свідки не залучались». При цьому, Акт також не містить підпису ОСОБА_1 , що також, на його думку, є порушенням вказаної Інструкцією форми акту, яка передбачає обов`язкову наявність підпису особи, стосовно якої проводиться огляд або запис про відмову від підпису.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника, оглянувши відеозапис, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил Дорожнього Руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння також передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Протокол у справі про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення. Лише належно оформлений протокол дозволяє всебічно розглянути справу по суті.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Повноваження працівників поліції щодо виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння регламентовано ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 (далі Інструкція), а також іншими спеціальними нормативно-правовими актами.

Суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 428904 від 12.02.2023 року, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 428904 від 12.02.2023 року, підтверджується: 1) відеозаписами з нагрудних портативних відеореєстраторів №471471 та №470586 на DVD-R дисках, на яких зафіксований факт відмови водія транспортного засобу ОСОБА_1 від проходження на вимогу поліцейського огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку; 2) актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів; 3) направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.02.2023 року.

Як було вище наведено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 428904 від 12.02.2023 року, встановлено, що 12.02.2023 року о 04 год. 10 хв., в м. Одеса, вул. Генуезька 22 А, водій ОСОБА_1 керував т/з «CHEVROLET LACETTI», д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей.Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився, чим порушив пункт 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом були досліджені в присутності учасників відеозаписи на DVD-R дисках з місця події з нагрудних камер працівників поліції, які долучено до матеріалів справи, з яких вбачається, що працівниками поліції при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 дотримано вимог чинного законодавства щодо порядку освідування водія, який керував транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння та зафіксовано факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`янінняна місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.

Доводи ОСОБА_1 та його захисника щодо відсутності в матеріалах справи будь яких доказів, окрім протоколу на підтвердження факту керування транспортним засобом, спростовуються долученим до матеріалів справи відеозаписом з нагрудних портативних відеореєтраторів, з якого вбачається, що на 04 год. 11 хв. 15 сек. ОСОБА_1 сам повідомляє працівнику поліції, що він їхав зі стоянки додому.

З урахуванням зафіксованого на відеозаписі твердження ОСОБА_1 про те, що він їхав додому зі стоянки, який тим самим спочатку не заперечував факту керування автомобілем, доводи сторони захисту щодо можливості працівниками поліції використати тепловізор для перевірки двигуна автомобіля для встановлення орієнтованого часу (тривалості руху) автомобіля до початку проведення відеозапису, суд вважає необґрунтованими, оскільки такої необхідності у працівників поліції не виникло.

Більш того, з відеозапису вбачається, що при спілкуванні між собою працівники поліції зазначають, що вони переслідували дворами в комендантську годину водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «CHEVROLET LACETTI».

Щодо подальшого заперечення ОСОБА_1 факту керування, при дослідженні відеозаписів судом встановлено, що на початку дослідженого відеозапису ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції про те, що він їхав додому зі стоянки, не знаючи, що подія фіксується на бодікамеру. Однак, після того, як працівник поліції почав встановлювати його особу та повідомив, що відповідно до вимог закону подія фіксується на портативний відеореєстратор, ОСОБА_1 в подальшому почав заперечувати факт керування ним транспортним засобом.

Версію сторони захисту щодо відсутності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд розцінює як спробу уникнути відповідальності та ввести суд в оману.

Доводи захисника, щодо порушення працівниками поліції п. 6 Розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, (затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735), яким передбачено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків, суд не приймає до уваги з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що до матеріалів справи долучено відеозапис з нагрудних портативних відеореєстраторів № 471471 та № 470586. Дана подія відповідно до вимог закону фіксувалась безперервно.

В свою чергу захисник дійшов хибного висновку, вказуючи на порушення працівниками поліції при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 зазначеної вище Інструкції, яка є підзаконним нормативно-правовим актом, оскільки вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, в даному випадку ст. 266 КУПАП, оскільки він має вищу юридичну силу.

Таким чином, суд приходить висновку, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції, проведено відповідно до вимог закону та не вбачає підстав для визнання протоколу та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів недопустимими доказами у справі.

Будь-яких доказів щодо оскарження дій працівників поліції, які складали вищевказаний протокол стосовно ОСОБА_1 , стороною захисту суду надано не було.

Стосовно доводу захисника, щодо порушення працівниками поліції п. 11 Розділу II вказаної вище Інструкції, у зв`язку із відсутністю підпису ОСОБА_1 в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до додатку №2 до вказаної Інструкції, суд враховує наступне.

У відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до положень статті 256 КУпАП, зазначено, що ОСОБА_1 від підпису відмовився. Відмова від підпису при складанні акту огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується дослідженими судом відеозаписами.

З урахуванням вищенаведеного, суд розцінює вказані доводи захисника, як надмірний формалізм, якого відповідно до рекомендацій Верховного суду при застосуванні процесуальних норм судам необхідно уникати.

Отже, ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п. 2.5 ПДР України, який передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відмовився на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Таким чином, з викладеного випливає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення, які є належними та допустимими доказами по справі, що узгоджуються між собою.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає покарання у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При накладенні адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Як вбачається з протоколу ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 02.11.2017 року, що вказує на те, що він має право керувати транспортними засобами.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір 0.2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Будь-яких доказів щодо наявності пільг, які передбачають звільнення особи від сплати судового збору, матеріали справи не містять та суду на момент розгляду справи надано не було.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 7, 9, 24, 33, 34, 130, 221, 280, 283, 284, 285 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок на користь держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення в апеляційному порядку.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, в разі не сплати у встановлений строк штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути пред`явлено до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення, а в разі оскарження протягом трьох місяців з дня розгляду апеляційної скарги.

Суддя Приморського районного суду

м. Одеси Ірина ЦИБ