Справа № 737/471/23
Провадження № 3/737/266/23
ПОСТАНОВА

14 липня 2023 року смт Куликівка

Суддя Куликівського районного суду Чернігівської області Рубаненко Н. Ю., за участі секретаря судового засідання Решітько А.Д.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Куликівка Чернігівської області адміністративні матеріали, які надійшли з Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №862701 від 22.06.2023 року, ОСОБА_1 ухилилася від виконання покладених на неї батьківських обов`язків по відношенню до свого малолітнього сина ОСОБА_2 , 2011 року народження, чим порушила норми ст. 150 Сімейного кодексу України, а саме в проміжок часу з 20.05.2023 по 25.05.2023 близько 12 год 00 хв в АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 взяв з будинку ОСОБА_4 документи та спалив, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою не визнала, пояснила, що в с. Смолянку, де наразі проживає із трьома малолітніми дітьми переселилася із Донецької області. З 07.05.2023 по 12.05.2023 вона їздила в Донецьку область до чоловіка, який перебуває в ЗСУ, в цей час за дітьми наглядав її дядько. 25.05.2023 вона поїхала у справах в смт Куликівка, приїхавши, дізналася від сусідки ОСОБА_4 , що ще на початку місяця, коли вона була в Донецькій області її син ОСОБА_5 взяв у сусідки документи та спалив. На початку червня до неї приїхала поліція, проводила розмову з нею та сином. ОСОБА_4 сварилася на її сина, примушувала його зізнатися, що це він взяв документи, оскільки більше нікому, тому дитина злякалася та зізналася, однак на наступний день її син сказав, що не брав жодних документів і тим більше нічого не палив, що підтвердили інші її діти. Вважає, що вона не порушувала покладені на неї батьківські обов`язки, про своїх дітей завжди дбає та піклується, документів громадянки ОСОБА_4 її син не брав.

В судовому засіданні досліджено: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №862701 від 22.06.2023 року; лист №2774/124/48/3/2023 від 02.06.2023 року; електронний рапорт про виклик на лінію "102" та реєстрацію ЄО за №25796 від 02.06.2023; заяву ОСОБА_4 від 02.06.2023 року; письмові пояснення ОСОБА_4 від 02.06.2023 року; письмові пояснення ОСОБА_1 від 22.06.2023 року; свідоцтво про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Компетенція суду полягає в тому, щоб перевірити обґрунтованість складеного протоколу шляхом дослідження доказів та надання їм оцінки.

Виходячи з системного аналізу положень ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП об`єктивна сторона даного правопорушення полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей (формальний склад).

Права та обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини встановлено ст.ст. 150, 180 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».

Зокрема, в ст. 150 Сімейного кодексу України зазначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину; піклуватися щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; фізичні покарання, а також застосування батьками інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можливо розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ухилення від виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 полягало в тому, що в період часу з 20.05.2023 по 25.05.2023 близько 12 год її син ОСОБА_3 , 2011 року народження, взяв з будинку по АДРЕСА_2 документи громадянки ОСОБА_4 та спалив їх, що не підтверджено жодними доказами та заперечується ОСОБА_1 . Органами поліції була перевірена інформація по даному факту за заявою ОСОБА_4 , ознак кримінального проступку не встановлено.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, керуючись вимогами ст. 251 КУпАП, згідно якої обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обставин, які би свідчили про ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків, чи нехтування ними не встановлено.

В силу принципу презумпції невинуватості, закріпленого в Конституції України всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате піддягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи.

Виходячи із вищезазначеного, відповідно до статті 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

За таких обставин суд вважає, що справу відносно ОСОБА_1 необхідно закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення на цю особу адміністративного стягнення.

З огляду на закриття провадження судовий збір не сплачується.

Керуючись ст.ст. 9, ч. 1 ст. 184, 247, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Н. Ю. Рубаненко