Справа № 644/2733/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 липня 2023 року м. Харків

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова Ізмайлов І.К., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 228308 від 04.05.2023 ОСОБА_1 , 04.05.2023 о 12-00 год., знаходився з ознаками алкогольного сп`яніння за адресою проживання : АДРЕСА_1 , вдарив свою цивільну дружину ОСОБА_2 , 1970 року народження, по голові та виганяв з адреси проживання, чим вчинив фізичні та економічні дії відповідного характеру, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило.

Суд вважає за можливе розглянути справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за його відсутності з наступних підстав.

Змістом ч. 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Керуючись завданнями законодавства про адміністративні правопорушення (стаття 1 КУпАП) та завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення (стаття 245 КУпАП), враховуючи принцип невідворотності адміністративної відповідальності внаслідок закінчення строків давності до її притягнення, а також необхідністю забезпечення прав та інтересів потерпілого і інтересів суспільства, є можливим розгляд справи про адміністративне правопорушення без наявності даних про вручення судової повістки безпосередньо особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

ОСОБА_1 неодноразово був повідомлений про час та місце розгляду справи в Орджонікідзевському районному суді м. Харкова шляхом направлення повіток та СМС повідомлень. Також він не був позбавлений можливості дізнатися про час та місце розгляду справи в декілька способів, або ж через канцелярію суду, або ж із сайту Судова влада України.

Враховуючи викладені обставини, суддя дійшов висновку, що поведінка ОСОБА_1 свідчить про умисний характер його дій, направлений на невиправдане затягування процесу, та має реагувати на вказаний випадок шляхом розгляду справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права.

Частина 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Визначення видів насильства міститься у п. п. 4,14,15,17 ч.1 зазначеного закону.

Фізичне насильство визначається як форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення фізичного насильства у відношенні ОСОБА_2 підтверджується зібраними матеріалами по справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 228308 від 04.05.2023, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , рапортом посадової особи.

Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону №2229-VIII наведено визначення економічного насильства.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Надані суду матеріали не містять доказів вчинення ОСОБА_1 економічного насильства. Відповідно до протоколу ОСОБА_1 виганяв потерпілу ОСОБА_2 з адреси проживання, однак з пояснень ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 в ході скандалу виволік її з квартири й зачинив двері. Однак, в подальшому вона самостійно зайшла до квартири.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 не міститься складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення економічного насильства, оскільки в таких його діях не вбачається наміру позбавлення житла потерпілої, а вбачаються дії саме фізичного насильства та пов`язаного з цим знущання.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 дійсно вчинив економічне насильство, при цьому судом достаменно встановлено, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки домашнього насильства у формі фізичного насильства, то суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд, при вирішенні питання про накладення стягнення за допущене адміністративне правопорушення, враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, та вважає за необхідне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у вигляі штрафу в дохід держави в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно положень ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 24, 33-35, 40-1, ч. 1 ст. 173-2, 251-252, 276-280, 283-285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та призначити йому за його вчинення покарання у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в особі Державної судової адміністрації України в розмірі 536,80 грн.

Постанова судді протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Суддя: І.К. Ізмайлов