НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

18 липня 2023 року Справа № 322/675/23 (Провадження № 3/322/501/23)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Губанов Р.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла до суду 05.06.2022 з відділення поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, за ч.1 ст.130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №179597 від 01.06.2023 ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: «01.06.2023 о 14 год 00 хв на автодорозі Запоріжжя-Донецьк 59 км Запорізького району Запорізької області водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21099 д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, бліде обличчя, тремтіння пальців рук, сухість в ротовій порожнині, невнятне мовлення. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі категорично відмовився. Чим порушив вимоги п.2.5 ПДР. Від керування транспортним засобом відсторонений, велася безперервна відеофіксація на нагрудну бодікамеру поліцейського».

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, вказав, що він дійсно за кілька днів до події курив коноплю, однак на момент керування транспортним засобом він не перебував в стані наркотичного сп`яніння і не мав ознак наркотичного сп`яніння. Причиною ж виклику на місце події поліцейських було те, що у нього на блок пості виявили невелику частину наркотичних засобів, в наслідок чого проводився огляд місця події, проводилось досудове розслідування, яке наскільки йому відомо, в подальшому було закрито. Спочатку він дійсно відмовився від проходження огляду оскільки, мав доставити у військову частину документи, про, що повідомив поліцейському. На це поліцейський пояснив йому, що за таких умов на нього складуть протокол за ст.130 КУпАП за відмову від проходження огляду, і тоді він погодився проходити огляд. Однак поліцейський вказав, що він не заставляє його проходити огляд у м. Запоріжжі, він розцінив це як право на відмову .

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд виходить з такого.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду особи, яка керувала транспортним засобом, визначено положеннями ст.266 КУАП.

Відповідно до ч.2 цієї статті огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан наркотичного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Положеннями ч.3 вказаної статті визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно п.3 цього ж розділу Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;почервоніння обличчя або неприродна блідість.

В пункті 7 розділу І Інструкції зазначається, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналіз згаданих положень КУпАП, ПДР і Інструкції дає підстави стверджувати, що водій, або особа, яка керувала транспортним засобом, в разі наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння повинен пройти у встановленому законом порядку огляд на стан сп`яніння. Водночас, поліцейські не мають права примусово проводити такий огляд, тому в разі відмови особи від його проходження на неї складається протокол за відповідною частиною ст.130 КУпАП.

На відеозаписі, який долучений до матеріалів справи, зафіксовано факт спілкування поліцейського з ОСОБА_1 , який пояснює, що він керував транспортним засобом. Поліцейський повідомляє, що поліцейськими (іншими) під час зупинки ОСОБА_1 були виявлені у останнього ознаки наркотичного сп`яніння (не вказує які саме) і зазначає, що водій зобов`язаний пройти відповідний огляд з метою встановлення стану сп`яніння. З`ясовує чи згоден ОСОБА_1 пройти медичний огляд в м. Запоріжжя, на що той відмовляється мотивуючи відмову необхідністю доставки в частину документів. Поліцейський пояснює, що за наслідками відмови від проходження огляду буде складений протокол за ст.130 КУпАП. Після цього поліцейський з`ясовує чи вживав ОСОБА_1 наркотичні засоби. Повторно ставить питання щодо проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладу. ОСОБА_1 в свою чергу погоджується пройти огляд, однак поліцейський знову ставить аналогічне питання уточнюючи, що він не може заставити ОСОБА_1 проходити огляд, він (поліцейський) лише пропонує пройти такий огляд. ОСОБА_1 після цього відповідає, що у випадку, якщо такий огляд проходити не потрібно - тоді він відмовляється від цього.

Відповідно до ст.9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Україна, давши згоду на обов`язковість міжнародного договору, зобов`язується діяти таким чином, щоб не позбавити його мети та не зробити його неможливим для виконання. Тому і ратифікована Конвенція і практика ЄСПЛ відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції» для України є джерелами права і обов`язковими до застосування.

Згідно з практикою ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп.52-54, Series A №73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia).

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн, ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

ЄСПЛ у справі «AllenetdeRibemont v. France» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

ЄСПЛ під провокацією (поліцейською) розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто, отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

Даючи оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, суддя вважає, що дії працівників поліції, які виразились, зокрема у тому, що вони не виконали покладений на них обов`язок щодо доставляння особи до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення огляду особи на стан наркотичного сп`яніння після того, як ОСОБА_1 погодився проти огляд на стан сп`яніння, носять ознаки провокації, по своїй суті вчинені виключно з метою спонукання останнього до висловлення відмови від проходження огляду. На відеозаписі чітко зафіксовано факт погодження ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі (14:11:26), втім замість вчинення дій направлених на доставку особи до найближчого закладу охорони здоров`я поліцейський пояснює, що він не вимагає, а пропонує пройти огляд і не може заставити особу зробити це (14:11:33). Також поліцейський не пояснював, які ознаки сп`яніння має ОСОБА_1 і під час перегляду відеозапису, суддя не встановив наявність перелічених в протоколі ознак наркотичного сп`яніння.

Усі сумніви принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п.39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі №463/1352/16-а (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 90264746).

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.221, 247, 283-285, 294 КУпАП, суддя

постановив:

справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Р.О. Губанов