Справа номер 237/2867/23
Номер провадження 3/237/2493/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22.05.23 м. Курахове

Суддя Мар`їнського районного суду Донецької області Ліпчанський Сергій Миколайович, розглянувши матеріали справи, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 на річці Вовча,поблизу села Зоряное Покровського району Донецької області 27 квітня 2023 року о 13:10 ловив рибу забороненим знаряддями лову «павуком» лісковим та впіймав рибу: карась сріблястий 15 штук загальною вагою 2,5 кг. своїми діями громадянин ОСОБА_1 грубо порушив ст. 63 «Закону України «Про тваринний світ», розділ IV п. 1 пп. 1 Правил любительського і спортивного рибальства у період нерестової заборони на вилов водних біоресурсів, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.4 ст.85 КУпАП. Заподіяна матеріальна шкода рибному господарству України в сумі 23 715 грн.

ОСОБА_1 у судове засідання з`явився, провину не визнає, пояснив, що перебування особи з мішком з сітками не є караним діянням та не утворює складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прихожу до висновку про те, що справа підлягає закриттю за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 статті 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Стосовно долучених до матеріалів справи письмових доказів факту вчинення інкримінованого ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення суд виходить з наступного.

Законодавче тлумачення поняття доказів у справі про адміністративне правопорушення наведене у ст. 251 КУпАП України, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, незважаючи на невизнання своєї провини ОСОБА_1 , про що він зазначав в своїх поясненнях в судовому засіданні, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вилову ним риби забороненим знаряддям лову, а, судячи з протоколу про адміністративне правопорушення, свідки даної події також відсутні, що не узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 251 КупАП.

Таким чином, єдиним доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення є лише протокол про адміністративне правопорушення, який сам по собі не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в протоколі.

До протоколу про адміністративне правопорушення не долучено письмові пояснення свідків, чи особи яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи головний державний інспектор відділу охорони водних ресурсів «Рибоохоронний патруль» Трелін О.О., при проведенні рибоохоронного рейду виявив, факт грубого порушення правил вилову риби, що свідчить про особисту зацікавленість як службової особи в результатах розгляду справи.

У зв`язку з вищезазначеним суд вважає за можливе звернутись до правового висновку Верховного Суду викладеного за фактом надання оцінки критерію допустимості показів службової особи в межах розгляду справи про адміністративне правопорушення (постанова від 29 квітня 2020 року № 161/5372/17). Цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Однак у розглянуті ВС справі основним та єдиним доказом вчинення правопорушення стали пояснення зацікавленої особи відповідача, який є працівником поліції, а тому останні не можуть бути допустимим доказом.

Стосовно підпису в протоколі в графі «свідки» - ОСОБА_2 суд зазначає, що вказаний факт не відповідає критеріям належності доказу, оскільки вказаний свідок безпосередньо не бачив як ОСОБА_1 здійснював вилов риби та пояснення вказаного свідка не долучені до матеріалів справи.

Таким чином, особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено будь-яких належних та допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП.

У своєму рішенні «Кобець проти України» від 14.02.2008 року Європейський суд з прав людини наголошує, що при оцінці доказів суд застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Наявний в матеріалах справи протокол не є підтверджуючим доказом скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 85 ч.4 КУпАП, оскільки не відповідає дійсним обставинам справи, складений всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема, не розкрито суть адміністративного правопорушення, без зазначення свідків, без зазначення будь-яких даних, які б вказували на ознаки вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

При цьому суд враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.85 КУпАП не знайшов свого підтвердження під час розгляду матеріалів адміністративної справи в суді, а тому провадження в даній справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, ч. 4 ст. 85 КУпАП, керуючись ст. ст. 23, 33, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 85 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова в порядку провадження по справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання скарги до Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд Донецької області.

Суддя Сергій Миколайович Ліпчанський

Дата документу 22.05.2023