Справа № 466/9721/23 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 33/811/1838/23 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю представника потерпілої - адвоката Бобер А.М. та адвоката Астаповича О.В. в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

вищенаведеною постановою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрито, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ №952485 від 16.09.2023 року, 08.09.2023 близько 21:00 год. гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , ображав свою дружину гр. ОСОБА_2 нецензурним словами, поводив себе зухвало, на зауваження не реагував, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою потерпіла ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом не наведено жодного обґрунтування чи посилання на доказ, який би підтверджував факт відсутності агресивних та зухвалих дій ОСОБА_1 , а пояснення апелянта, у суді першої інстанції, судом довільно протрактоване, адже змістом такого було вчинення домашнього насильства відносно апелянта, а не дзеркальність його дій щодо виклику поліції.

Окрім того, до апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування пропуску строку покликається на те, що копію оскаржуваної постанови, в день її винесення, судом не було видано. Зі змістом постанови ознайомилась 11.10.2023 року, що підтверджується відміткою про отримання копії, яка знаходиться в матеріалах справи.

Заслухавши думку представника потерпілої - адвоката Бобер А.М. на підтримку апеляційної скарги, адвоката Астаповича О.В., який заперечив апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що пропущений на оскарження судового рішення строк необхідно поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення із наступних підстав.

Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Виносячи постанову суд першої інстанції дотримався вищенаведених норм.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

П. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 визначено, що домашнє насильство ? це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 14 ст. 1 цього Закону, психологічне насильство ? це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Об`єктивна сторона ч. 1 ст.173-2 КУпАП передбачає існування обов`язкової ознаки ? можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП.

Як дослівно вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №952485 від 16.09.2023 року, 08.09.2023 близько 21:00 год. гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , ображав свою дружину гр. ОСОБА_2 нецензурним словами, поводив себе зухвало, на зауваження не реагував, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Втім, жодних відомостей про те, в чому саме виразилося психологічне насильство та які наслідки воно спричинило матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять, а лише мається констатація абстрактного факту вчинення домашнього насильства.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що доказів, крім заяви та пояснень ОСОБА_2 , які б вказували на винуватість ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Крім того, саме по собі висловлення образ на адресу осіб, із числа передбачених ст.3 Закону № 2229-VIII, автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, окрім як, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Перевіривши доводи апеляційної скарги і оцінивши надані сторонами по справі докази апеляційний суд вважає, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини не знайшли свого підтвердження.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Відтак, апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_3 , є безпідставною, оскільки доказів на спростування висновків місцевого суду в ній не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового розгляду в суді апеляційної інстанції не здобуто.

Таким чином, оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

поновити потерпілій ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2023 року.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис) М.Ф.Романюк

Згідно з оригіналом.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Судове рішення набрало законної сили: 28.12.2023

Дата засвідчення копії: 29.12.2023

Помічник судді Городечна О.В.