Справа №: 475/482/23 Провадження № 3/486/545/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2023 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Савіна О.І.,

при секретарі - Салагорі С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області справу про адміністративні правопорушення, які надійшли з відділення поліції № 2 Вознесенського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 122-4 та ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

25.04.2023 року о 21:40 год. в с.Доманівка по вул. Соборності водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом не вибрав безпечну швидкість руху, не вибрав безпечну дистанцію, не врахував дорожньої обстановки та допустив зіткнення з парканом, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та п.1.1 Правил дорожнього руху, єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху.

Згідно п. 12.1 Правил дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Окрім цього, 25.04.2023 року о 21:40 год. в с.Доманівка, вул. Соборності водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ32170, державний номерний знак: НОМЕР_1 скоївши дорожньо-транспортну пригоду, а саме: здійснив наїзд на паркан, після чого місце пригоди залишив, чим порушив вимоги п.2.10.а Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.10.а Правил дорожнього руху, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1.10 ПДР України, під залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди слід розуміти дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, викликався до суду судовими повістками, надісланими йому рекомендованим листом з повідомленням.

Відповідно до доповідної записки секретаря судового засідання, коли останньому вдалося з`єднатись та почати розмову, в ході якої передав ОСОБА_1 повідомлення про дату та час розгляду справи за його участі, він відразу вимкнув телефон.

Також суд враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження.

Відповідно до правової позиції, яка міститься у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Каракуця проти України, будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи.

Слід також зазначити, що у відповідності до статті 11 Закону України «Про судоустрійі статус суддів» інформація про кожне судове засідання оприлюднюється на офіційному веб-порталі Судової влади України та ОСОБА_1 не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про дату судового засідання, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 122-4 та ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується також наявними письмовими матеріалами справи, зокрема: змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №091624 від 26.04.2023 року та змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №091625 від 26.04.2023 року, які складені у відповідності до вимог ст.ст. 254, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення та розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в неавтоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, а тому, згідно положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є доказами у справі про адміністративні правопорушення, рапортом працівника поліції, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 26.04.2023 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 25.04.2023 року, відеозаписом.

При накладенні стягнення, згідно положень ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховуються характер правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Оскільки ОСОБА_1 вчинив два правопорушення, справи про які одночасно розглядаються суддею, суд вважає за необхідне адміністративні справи №475/482/23 (провадження № 3/486/545/2023) та №475/484/23 (провадження № 3/486/534/2023) об`єднати в одне провадження та надати справі №475/482/23 (провадження № 3/486/545/2023).

З огляду на викладене, враховуючи обставини та характер вчинених адміністративних правопорушень, дані про особу ОСОБА_1 , суд вважає доцільним накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

На думку суду таке адміністративне стягнення буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових адміністративних правопорушень.

У відповідності до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з ОСОБА_1 на користь держави підлягають стягненню витрати пов`язані зі сплатою судового збору.

Керуючись ст.ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Справи про адміністративні правопорушення №475/482/23 (провадження №3/486/545/2023) та №475/484/23 (провадження № 3/486/534/2023) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 та ст.124 КУпАП, об`єднати в одне провадження та присвоїти справі спільний номер - №475/482/23 (провадження №3/486/545/2023).

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі - 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 коп., на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір розміром у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Южноукраїнського міського суду О. І. Савін