Провадження № 3/638/5585/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 листопада 2023 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Смирнов В.А., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшов з сектору поліцейської діяльності №1 Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.164-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 09 вересня 2023 року серії ВАВ №556945, 09 вересня 2023 року ОСОБА_1 в смт. Борова перевозив алкогольні напої та тютюнові вироби на яких не має марок акцизного збору, чим вчинив адміністративне правопорушення, за яке встановлена відповідальність ч.1 ст. 164-5 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явився, вину у вчиненому не визнав, пояснив, що з протоколом про адміністративне правопорушення не погоджується, купив алкогольні напої та тютюнові вироби на базі оптової торгівлі у місті Харкові для власного споживання, оскільки в селі через бойові дії не має змоги купити алкоголь та цигарки. Пояснив, що не є підприємцем, також не звернув уваги на те, чи є марки акцизного збору на придбаному товарі, оскільки товар йому потрібен для того аби вживати а не продавати.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 164-5 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164-5 КУпАП, з таких підстав.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За ч.1 ст. 164-5 КУпАП відповідальність настає за зберігання або транспортування алкогольних напоїв чи тютюнових виробів з підробленими чи фальсифікованими марками акцизного податку посадовими особами підприємств - виробників, імпортерів і продавців таких товарів.

ОСОБА_1 інкримінується здійснення зберігання тютюнових виробів без марок акцизного збору.

Однак, диспозицією статті передбачено зберігання тютюнових виробів з підробленими або фальсифікованими марками акцизного податку посадовими особами підприємств - виробників, імпортерів і продавців таких товарів.

Тобто, з вищенаведеного вбачається, що вимогами ч.1 ст164-5 КУпАП не передбачено відповідальності за зберігання тютюнових виробів без марок акцизного збору, оскільки вимоги даної статті передбачають зберігання тютюнових виробів з підробленими або фальсифікованими марками акцизного податку.

Крім того, особа яка зберігає такі вироби має бути посадовою особою підприємств - виробників, імпортерів і продавців таких товарів, ким являється ОСОБА_1 в матеріалах справи не зазначено. Доказів того, що ОСОБА_1 є посадовою особою, підприємцем або іншою особою яка може бути притягнута до відповідальності за ч.1 ст164-5 КУпАП до суду не надано.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст.7 КУпАП, кожній особі, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість, винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення (проступку) зобов`язані (ст. 251 КУпАП) доводити посадові особи, які мають право складати протокол та мають повноваження притягати до адміністративної відповідальності.

У адміністративному матеріалі відсутні належні докази, які б свідчили, що в діях ОСОБА_1 є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність за ч.1 ст164-5 КУпАП

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Суд позбавлений можливості змінити фабулу адміністративного правопорушення та не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyevaу Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinу.Russia») заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі на шкоду особі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції.

Таким чином, провадження за ч ч.1 ст. 164-5 КУпАПу відношенні ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164-5 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. .1 ст. 164-5 КУпАП, 221, п. 1 ч. 1 ст. 247 268, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 - закрити, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164-5 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м.Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Суддя В.А. Смирнов