КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Вінтоняк Я.Р.
Єдиний унікальний номер справи № 754/2417/23
Апеляційне провадження № 33/824/2618/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мережко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 13 березня 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності на підставі ст.ст. 124, 122-4, 130, ч. 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 13 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, 130, ч. 4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу - дві тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. У апеляційній скарзі просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за ст.ст. 122-4, 130, ч. 4 КУпАП за відсутністю у його діях складу правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в його діях був відсутній склад правопорушень, передбачений ст.ст. 122-4, 130, ч. 4 КУпАП. Посилається на те, що не відчув удару від зіткнення автомобілів, тому не знав про те, що став учасником ДТП, а відтак, не мав умислу покинути місце ДТП. Зазначає, що алкогольні напої вживав вдома, не знаючи, що був учасником ДТП. Вину у вчиненні ДТП не заперечує.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду. Клопотання мотивує тим, що у судовому засіданні він присутній не був, повний текст постанови було складено 17 березня 2023 року та вручено ОСОБА_1 22 березня 2023 року, після чого він і подав апеляційну скаргу.

Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 13 березня 2023 року, а апеляційна скарга на неї подана 20 квітня 2023 року, тобто, з пропуском строку на апеляційне оскарження. При цьому, ОСОБА_1 вже подавав апеляційну скаргу на постанову суду, однак, вказану скаргу було повернуто.

Вважаю, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки причини пропуску цього строку, на думку суду, є поважними.

В судове засідання з`явились ОСОБА_1 та його захисник адвокат Ткач А.Г., які надали пояснення щодо обставин справи, підтримали свою апеляційну скаргу, просили задовольнити її з викладених підстав. Стверджували, що в діях ОСОБА_1 був відсутній склад правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП, оскільки він не знав про те, що став учасником ДТП, тому не мав умислу покинути місце ДТП та вживати алкогольні напої після ДТП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як видно із матеріалів справи, 07 лютого 2023 року о 15 год. 45 хв. ОСОБА_1 , в м. Києві по вул. Драйзера, 8, на парковці магазину «Сільпо», керуючи автомобілем «Audi A4» номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Citroen C4» номерний знак НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень вказаних транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім цього, 07 лютого 2023 року о 15 год. 45 хв. ОСОБА_1 , в м. Києві по вул. Драйзера, 8, керуючи автомобілем «Audi A4» номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, місце пригоди залишив, чим порушив вимоги п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Також 07 лютого 2023 року о 15 год. 45 хв. ОСОБА_1 , в м. Києві по вул. Драйзера, 8, на парковці магазину «Сільпо», керував автомобілем «Audi A4» номерний знак НОМЕР_1 , та, будучи причетним до ДТП, вживав спиртні напої після дорожньо-транспортної пригоди до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер 6820», результат 1,64%0. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 4 КУпАП.

В судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 130, ч. 4 КУпАП, про які вказано у протоколах про адміністративне правопорушення, не визнав. Проти визнання його винним за ст. 124 КУпАП не заперечував, однак зазначав, що пошкодження автомобілів були дуже незначними, події ДТП він не помітив.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, 130, ч. 4 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вживання особою, яка керувала річковим, морським, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, після аварійної події за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як судно було зупинено на вимогу поліцейського або іншої уповноваженої законом посадової особи до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду - тягне за собою накладення штрафу на осіб, які мають право керування річковими, морськими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами, у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування всіма видами плавучих засобів на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з положенням ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно з п. 2 п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом

Відповідно до п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ст. 122-4 КУпАП визначена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 124 КУпАП передбачається відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчиненню адміністративний правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи винна дана особа у вчиненні правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, 130 ч. 4 КУпАП, підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення, складеними уповноваженою особою, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , результатами тесту, згідно якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння (результат 1,64%0), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозаписом нагрудної камери інспектора патрульної поліції.

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді, та свідчать про порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.10є ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП, та вимог п.10.9 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП та п.2.10.а ПДР України, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

Доказів, які б спростували обставини, зазначені в протоколах про адміністративне правопорушення, суду не надано.

При цьому достатні та допустимі дані, які б спростовували чи ставили під сумнів наведені досліджені докази, вказували про порушення вимог ст.266 КУпАП під час їх отримання у справі відсутні і не встановлені, а також ОСОБА_3 до суду не подавалися і не повідомлялися.

Жодні обґрунтовані підстави ставити під сумнів допустимість, достовірність та належність зібраних поліцейськими доказів відсутні. Будь-яких обґрунтованих відомостей, які б ставили під сумнів об`єктивність поліцейських або свідків у справі, суду не надано, їх зацікавленість під час провадження у справі стосовно ОСОБА_1 не встановлена.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Відповідно ст.ст. 23, 33 КУпАП при призначенні покарання суд врахував характер вчиненого правопорушення, відомості про його особу, тому апеляційний суд погоджується із остаточно призначеним адміністративним стягненням у межах санкції за більш серйозне правопорушення, оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Твердження апелянта про те, що він не відчув зіткнення автомобілів та не знав про вчинення ДТП оцінюються апеляційним судом критично, оскільки спростовуються відеозаписом з камер працівників поліції, з якого видно, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції не заперечує факт своєї участі в ДТП. Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди із ухваленим судовим рішенням про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень і не спростовують висновків суду першої інстанції. Порушень норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваної постанови судом не встановлено.

За таких обставин суд доходить висновку, що постанова Деснянського районного суду м. Києва від 13 березня 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ст.ст. 124, 122-4, 130, ч. 4 КУпАП є обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні. А відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 13 березня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 13 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.В. Мережко