Справа № 192/788/23
Провадження № 3/192/369/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 липня 2023 року

Суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Ковальчук Н.В.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши у залі суду у смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпрі, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця у військову званні старшого сержанта за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,

встановила:

До суду надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Згідно з протоколом в/ч НОМЕР_1 № 229 про військове адміністративне правопорушення 26 квітня 2023 року о 21 год 00 хв, перебуваючи у розташуванні свого підрозділу головний сержант ОСОБА_1 був виявлений командиром підрозділу ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на алкогольне чи наркотичне сп`яніння відмовився, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-2 КУпАП.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 у протоколі від проходження медичного огляду він не відмовлявся, на прохання викликати ІНФОРМАЦІЯ_2, отримав відмову.

Протокол складений командиром взводу ОСОБА_2 , свідками у протоколі вказані кухар взводу ОСОБА_3 та водій-стрілець ОСОБА_4 .

За змістом акта про перебування в стані сп`яніння, складеного 27 квітня 2023 року, старший сержант ОСОБА_1 перебував у розташуванні підрозділу у нетверезому стані, про що свідчили явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме явний запах алкоголю з ротової порожнини, незв`язна мова, червоні очі, хитка хода. У зв`язку з цим ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння за направленням військової частини у супроводі командира взводу лейтенанта ОСОБА_2 у КП «Дніпровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР, однак він від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у відповідному медичному закладі відмовився.

Згідно з письмовим поясненням ОСОБА_3 26.04.2023 під час вечірньої перевірки головний сержант роти ОСОБА_1 вів себе неадекватно, не чітко і не зв`язно намагався говорити, постійно хитався, мав не властивий червоний колір обличчя та очі, виразний запах алкоголю з ротової порожнини. Командиром взводу ОСОБА_2 було запропоновано ОСОБА_1 пройти тест на алкогольне чи наркотичне сп`яніння, на що останній у грубій формі відмовився.

Згідно з письмовим поясненням ОСОБА_4 26.04.2023 головний сержант ОСОБА_1 вів себе неадекватно, не чітко і не зв`язно намагався говорити, постійно хитався, мав не властивий червоний колір обличчя та очей, виразний запах алкоголю з ротової порожнини. Командиром взводу ОСОБА_2 було запропоновано ОСОБА_1 пройти тест на алкогольне чи наркотичне сп`яніння, на що останній у грубій формі відмовився, тоді командир взводу запропонував проїхати на службовому авто у медичний заклад для проходження експертизи на алкогольне та наркотичне сп`яніння, але він також відмовився.

Відповідно до письмового пояснення командира взводу ОСОБА_2 26.04.2023 під час вечірньої перевірки головний сержант роти, старший сержант ОСОБА_1 поводив себе дивно, роздавав якісь незрозумілі команди, чіплявся до особового складу, явно був в алкогольному сп`янінні: був різкий запах алкоголю з ротової порожнини, незв`язна мова, червоні очі, хитався при ходьбі. Він запропонував ОСОБА_1 проїхати у медичний заклад для проходження експертизи на алкогольне чи наркотичне сп`яніння, на що він ОСОБА_1 відповів відмовою.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав, посилався на те, що ОСОБА_2 не є його керівником, повноважень складати протокол у ОСОБА_2 немає, вказував, що у його примірник протоколу не відповідає протоколу на даному до суду, у ньому відсутня дата протоколу та підписи свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Також посилався на те, що він, ОСОБА_1 , отримав завдання від командира роти провести заняття у 4 взводі охорони, це викликало невдоволення. Відмовлявся сідати у автомобіль та їхати до медичного закладу без військової служби правопорядку.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні повідомив, що 26.04.2023 після вечірньої повірки, не поставивши його до відома та не надавши розклад, сказав, що завтра вони повинні провести заняття. Однак, назавтра вже були заплановані заходи, зокрема звільнення. Це призвело до словесної перепалки між особовим складом та ОСОБА_1 . Він, ОСОБА_2 , запропонував узгодити питання проведення заняття вранці. ОСОБА_1 поводив себе не дуже адекватно, на його погляд, ОСОБА_1 був у стані алкогольного сп`яніння. Він запропонував ОСОБА_1 проїхати у медичний заклад для проходження експертизи на алкогольне сп`яніння. ОСОБА_1 сказав, що не відмовляється їхати, але не поїхав. Він звинувачував свідків і водія, що вони не адекватні. Коли він, ОСОБА_2 , заповнював другий примірник протоколу, то підійшов ОСОБА_1 , та сказав надити йому протокол, щоб примірник був у нього, він віддав ОСОБА_1 не повністю заповнений примірник, свідки ні перший, ні другий примірник протоколу, ще не підписали.

Свідок ОСОБА_3 показав, що 26.04.2023 під час вечірньої повірки ОСОБА_1 був виявлений у неадекватному стані, схожому на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 чіплявся до днювального, кричав, нецензурно висловлювався. ОСОБА_2 зробив зауваження ОСОБА_1 , запропонував поїхати до медичного закладу та пройти огляд на стан сп`яніння. Спочатку ОСОБА_1 відмовлявся, казав, що нікуди не поїде, за ним повинна приїхати військова служба правопорядку, потім сказав, що поїде, але у машину так і не сів, відмовився з посланням, що водій у стані алкогольного сп`яніння, хоча водій не був у стані алкогольного сп`яніння. Потім ОСОБА_1 почав погрожувати ОСОБА_2 розправою, казав, що нікуди не поїде та нехай за ним приїде ІНФОРМАЦІЯ_2. Коли ОСОБА_2 складав протокол, то до нього підійшов ОСОБА_1 , сказав дати йому протокол почитати, забрав примірник протоколу до того, як вони його підписали.

Свідок ОСОБА_5 також показав, що командир 26.04.2023 пропонував ОСОБА_1 поїхати до медичного закладу, спочатку на приватному транспорті, ОСОБА_1 відмовився, потім на службовому, останній спочатку погодився, а потім відмовився, була словесна перепалка, підчас якої ОСОБА_1 погрожував ОСОБА_2 .

Заслухавши, пояснення особи, яка притягається, до адміністративної відповідальності, допитавши свідків, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов таких висновків.

Відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП встановлена за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Частина 1 ст. 172-20 КУпАП передбачає відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

За правилами, встановленими ч.ч. 1, 2, 4, 9 ст. 266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином, законом передбачено, що огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться з використанням з використанням спеціальних технічних засобів та тестів, а в разі незгоди військовослужбовця Збройних Сил України на проведення такого огляду або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до наказу командира військової частин НОМЕР_1 від 26.05.2022 уповноваженими особами, яким надано право складати протоколи про військові адміністративні правопорушення, визначені командири батальйонів, командири рот та командири взводів.

Таким чином, командир взводу ОСОБА_2 є повноважною особою складати протоколи про військові адміністративні правопорушення.

Разом з тим, суду не надано достатніх доказів того, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та тестів. Про те, що ОСОБА_1 пропонувалось пройти тест на алкогольне чи наркотичне сп`яніння, зазначається лише у письмових поясненнях ОСОБА_3 ОСОБА_5 , які додані до протоколу.

Однак, у письмовому поясненні ОСОБА_2 зазначається лише про пропозицію ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для проходження експертизи на алкогольне чи наркотичне сп`яніння.

Допитані як свідки у судовому засіданні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 також вказали пропозицію ОСОБА_1 поїхати до медичного закладу, про те, що йому пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та тестів, вони суд не повідомили.

За приписами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави (рішення від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції»).

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а зазначає, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України» та ін.).

Враховуючи викладене, суд вважає, що не доведеною є відмова водія ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням з використанням спеціальних технічних засобів та тестів, а отже не доведено, що він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

За таких обставин суд доходить висновку, що відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення належить закрити у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247 КУпАП,

постановила:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП закрити у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Солонянський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя Н.В. Ковальчук