Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
03.07.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Сотника В.М., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Сотник В. М.,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 січня 2022 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн.
Відповідно до постанови, 29 листопада 2021 року, приблизно о 22 год 35 хв, у м. Ужгород по вул. Макаренка, 6, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Chevrolet Captiva», номерний знак НОМЕР_1 , з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Сотник В. М., вказує на те, що постанова суду є необґрунтованою та незаконною, - просить її скасувати. Зазначає, що працівники поліції безпідставно зупинили автомобіль його підзахисного, обґрунтовуючи зупинку тим, що водій начебто був не пристебнутий паском безпеки. Дії поліцейських апелянт вважає неправомірними, оскільки вимогу ОСОБА_1 викликати на місце події адвоката, працівники поліції проігнорували, чим порушили приписи ст. 268 КУпАП, окрім цього поліцейські силоміць витягли водія з салону автомобіля, огляд транспортного засобу провели без складання відповідного протоколу та за відсутності понятих, не дали ОСОБА_1 ознайомитись з матеріалами справи. Апелянт звертає увагу на те, що його підзахисний не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак, поліцейські з невідомих причин не пропонували йому пройти освідування у медичному закладі. Відеозаписом підтверджується те, що на водія ОСОБА_1 поліцейські одягли кайданки та відвезли до Ужгородського ВП, позбавивши останнього реалізувати право та пройти освідування у медичному закладі упродовж двох годин після зупинки транспортного засобу. При цьому, стверджує, що ОСОБА_1 був також позбавлений права надати заперечення або пояснення з приводу вказаної події. Окрім цього, відеозапис, який не є безперервним, апелянт вважає неналежним доказом у справі. Оскільки клопотання сторони захисту про допит у судовому засіданні працівників поліції місцевим судом було проігнороване, апелянт просить під час розгляду апеляційної скарги допитати поліцейських, які склали протокол про адміністративне правопорушення. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Заслухавши пояснення адвоката Сотника В. М., який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про розгляд справи, і від нього не надходило жодних заяв або клопотань про відкладення судового засідання на інший день; також береться до уваги те, що розгляд справи відкладався 04.03.2022 (а. с. 76), 06.09.2022 (а. с. 85), і що у судовому засіданні присутній захисник ОСОБА_1 , адвокат Сотник В. М., який не заперечує щодо розгляду справи за відсутності свого підзахисного ОСОБА_1 , тому, на переконання апеляційного суду, неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Разом з тим, апеляційний суд бере до уваги і те, що, відповідно до п.1.1 Правил дорожнього руху України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
За змістом п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі Порядок).
Відповідно до п. п. 2, 3, 6, 7 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що водії перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №108467, 29 листопада 2021 року, приблизно о 22 год 35 хв, у м. Ужгород по вул. Макаренка, 6, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Chevrolet Captiva», номерний знак НОМЕР_1 , з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від підпису протоколу ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується даними протоколу.
У рапортах лейтенант поліції Охотська А. Р. зазначила, що за порушення ПДР працівниками поліції зупинено автомобіль марки «Chevrolet Captiva», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився, за що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення. Від підпису протоколу водій також відмовився у присутності двох свідків. З рапорту також убачається, що водій ОСОБА_1 поводив себе агресивно, погрожував поліцейським фізичною розправою, за що його затримано та доставлено до відділку поліції (а. с. 3, 4, 5).
Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №597627, водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) грн (а. с. 6).
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №108468, 29 листопада 2021 року, приблизно о 22 год 17 хв, у м. Ужгород по вул. Макаренка, 6, водій ОСОБА_1 не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискових маячків синього і червоного кольорів та увімкнення спец звукового сигналу, чим порушив вимоги п. 2.4 та 8.9 Б ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП (а. с. 7).
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18№067033, та протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №221848, о 22 год 27 хв, у м. Ужгород по вул. Макаренка, 6, ОСОБА_1 знаходився у громадському місці, висловлювався нецензурною лексикою, образливо чіплявся до поліцейських, на законну вимогу працівників поліції не порушувати громадський порядок та спокій громадян не реагував та продовжував ображати працівників поліції, погрожував їм фізичною розправою, за що відносно ОСОБА_1 складено протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП та за ст. 173 КУпАП (а. с. 8, 9).
Вказані у протоколі обставини підтверджуються відеоматеріалом, який міститься на DVD-диску, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Так, на відеозаписі відображено, що враховуючи наявність у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови) працівники поліції запропонували йому пройти освідування, на що ОСОБА_1 відповів категоричною відмовою (а. с. 10).
Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень під час їх збирання у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2. 5 Правил дорожнього руху України, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейська Охотська А. Р., яка склала протокол про адміністративне правопорушення була упереджена під час спілкування та при направленні водія ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відтак при складанні протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що у неї були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилалася сторона захисту під час розгляду апеляційної скарги.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість поліцейської ОСОБА_2 , у результатах розгляду справи, - у підтвердження цього немає жодних доказів не лише у матеріалах справи, такі не додано до апеляційної скарги й на такі не посилалася сторона захисту у ході її розгляду.
При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Диспозиція ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції…, та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2. 5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних речовин чи лікарських препаратів. Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, у тому числі наркотичного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).
Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння слід розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд у силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.
Таким чином норми ПДР встановлюють у першу чергу обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) ПДР не містять.
Відомості, які наявні у матеріалах справи у своїй сукупності підтверджують, що водій ОСОБА_1 відмовився пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку. Тому, доводи апелянта про те, що у матеріалах справи відсутні належні докази, які беззаперечно можуть слугувати підставою для висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими, відтак апеляційним судом такі відхиляються.
Факт вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується належними доказами, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення, постановою про накладення адміністративного стягнення, відеозаписом, що міститься на DVD диску, що у своїй сукупності повністю підтверджують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
При перевірці висновків, викладених у постанові суду першої інстанції, у відповідності до приписів ст. 294 КУпАП, апеляційним судом не встановлено обставин, які б підтверджували доводи апеляційної скарги та спростовували зазначені висновки. Доводи апеляційної скарги не містять жодної конкретної обставини або доказу щодо незаконності судового рішення, в них зазначені лише формальні посилання на нібито неправильні висновки суду, тобто ці доводи є голослівними та надуманими.
При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що працівники поліції безпідставно зупинили автомобіль його підзахисного, обґрунтовуючи зупинку тим, що водій начебто був не пристебнутий паском безпеки, апеляційний суд такі до уваги не бере, оскільки вони спростовуються наявними у справі письмовими та відеодоказами. На підтвердження того, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та інших матеріалах справи не відповідають дійсності, і є такими, що викликають сумніви, апелянтом не надано жодного переконливого доказу. Натомість на відеозаписі, який досліджений апеляційним судом, відображена подія за участі ОСОБА_1 , де у хронологічній послідовності зафіксована подія, під час якої поліцейські зупинили водія ОСОБА_1 за порушення ним вимог п. 2.3 В ПДР України, що підтверджується у тому числі копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №597627, якою водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) грн, і яка ОСОБА_1 не оскаржувалась у встановленому законом порядку. Надалі, з відеоматеріалу убачається, що вимогу поліцейських надати документи, які посвідчують особу водія ОСОБА_3 ігнорував, під час спілкування з поліцейськими, ОСОБА_1 поводився агресивно, на законну вимогу поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння стверджував, що працівники поліції безпідставно пропонують йому пройти освідування; водночас, він не заперечував ні факт керування транспортним засобом, ні наявність ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови), які поліцейські неодноразово озвучили водію ОСОБА_1 . Водночас, пропозицію поліцейських пройти освідування водій ОСОБА_1 категорично відхилив у присутності двох свідків.
Отже, відхиляючи доводи в цій частині, апеляційний суд вважає правильними та обґрунтованими висновки місцевого суду щодо того, що необхідність проходження особою, на вимогу поліцейського, огляду на стан сп`яніння жодним чином не пов`язане з причиною зупинки транспортного засобу під її керуванням. При цьому апеляційний суд бере до уваги і те, що факт керуванням транспортним засобом ОСОБА_1 у вказані у протоколі про адміністративне правопорушення час та місці не оспорюється.
Відомості, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, зі змістом якого ОСОБА_1 був ознайомлений, а також зі своїми правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, повністю узгоджуються з іншими доказами, що містяться у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Тому, доводи апелянта про те, що його право на захист було порушено, оскільки дії поліцейських апелянт вважає неправомірними через те, що його вимогу викликати на місце події адвоката, працівники поліції проігнорували, чим порушили приписи ст. 268 КУпАП, апеляційний суд, дослідивши наявний у матеріалах справи відеозапис та відсутність будь-яких відомостей, які свідчать про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції та звертався до правоохоронних органів з відповідною заявою щодо незаконності дій поліцейських, розцінює критично.
Вказані обставини підтверджуються дослідженим апеляційним судом відеозаписом, з якого вбачається, що поліцейські роз`яснили водію ОСОБА_1 його права та наслідки відмови від проходження освідування, і те, що ОСОБА_1 , відмовився від підписання протоколу та отримання його копії.
Відхиляючи ці твердження, апеляційний суд також бере до уваги те, що матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 з боку працівників поліції було упереджене ставлення. При цьому, жодних доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду) ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Сотник В. М. не надав. Будь-яких зауважень щодо неправомірних дій працівників поліції він не заявляв, до суду належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин не надав.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак, поліцейські з невідомих причин не пропонували йому пройти освідування у медичному закладі є безпідставними, оскільки спростовуються відеозаписом, на якому чітко зафіксовано категоричну відмову ОСОБА_1 на закону вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_1 наполягав на проведенні освідування у закладі охорони здоров`я.
З огляду на вищезазначене, апеляційний суд вважає такими, що жодним чином не впливають на висновки місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, твердження про те, що на водія ОСОБА_1 поліцейські одягли кайданки та відвезли його до Ужгородського ВП, позбавивши останнього реалізувати право пройти освідування у медичному закладі упродовж двох годин після зупинки транспортного засобу. Апеляційний суд констатує, що підстав для визнання доводів апелянта обґрунтованими у цій частині немає, оскільки наявними у матеріалах справи доказами підтверджується той факт, що поліцейські неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти освідування, однак останній своєю поведінкою продемонстрував, що ці вимоги він виконувати не бажає, тому відносно нього обґрунтовано складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис, який не є безперервним, не може бути належним доказом у справі, апеляційний суд до уваги не бере з огляду на таке.
Дослідивши наявний у матеріалах справи відеозапис, апеляційний суд констатує, що відеоматеріал надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та проаналізувати поведінку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Крім того, на переконання апеляційного суду, відеоматеріал, на якому у хронологічній послідовності відтворена подія за участі ОСОБА_1 та його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних у нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Інші доводи, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, а саме те, що клопотання сторони захисту про допит у судовому засіданні працівників поліції місцевим судом було проігнороване, є безпідставними та такими, що не впливають на законність оскаржуваної постанови, оскільки сукупність доказів, які містяться у матеріалах справи, апеляційний суд вважає достатніми для висновку про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, оскільки відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, за що відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Таким чином, апеляційний суд доходить висновку про те, що висновки суду першої інстанції про наявність у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Сотник В. М. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 січня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН