Справа № 487/3906/22
Провадження № 3/487/154/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2023 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання: Попович В.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого у Пологовому будинку №2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

РНОКПП: невідомо.

за ч.1 ст.130 КпроАП України

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №325780 від 03.11.2022, 03.11.2022 о 10:30 годин, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Zafira» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ) у м. Миколаєві по пр. Богоявленському, біля буд. №1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння а саме: хитка хода, млява мова, запах алкоголю з порожнини рота. У встановленому законом порядку пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Алкотест Драгер 7510» з результатами якого не погодився. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом медичному закладі відмовився.

Працівниками поліції дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КпроАП України, а саме порушення вимог п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 в призначене судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, суд дійшов наступних висновків.

Згідно положень ст. 245 КпроАП України, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КпроАП України зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КпроАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КпроАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 266 КпроАП України - особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Пункт 2.5 ПДР України, передбачає обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції..

Частина 1 ст. 130 КпроАП України встановлює адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Так, з вищевказаного протоколу вбачається, що 03.11.2022 о 10:30 годин, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Zafira» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ) у м. Миколаєві по пр. Богоявленському, біля буд. №1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння а саме: хитка хода, млява мова, запах алкоголю з порожнини рота. У встановленому законом порядку пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Алкотест Драгер 7510» з результатами якого не погодився. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом медичному закладі відмовився, що підтверджується відеозаписом з камери №470253.

При цьому, на підтвердження відмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпроАП України суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №325780 від 03.11.2022, Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, Тест №249 та пояснення письмові пояснення свідків ОСОБА_2 від 03.11.2022 року, ОСОБА_3 від 03.10.2022 (03.11.2022) року та диск з відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Разом з тим, попри зазначення в фабулі протоколу, що водій ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом медичному закладі, матеріали протоколу не містять відомостей стосовно складення відповідного Направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, пояснення свідка ОСОБА_3 , від 03.10.2022 (03.11.2022), містять виправлення стосовно дати їх надання. Так, на початку відповідного бланку, який містить письмові пояснення, зазначається дата в якій наявні сліди виправлення - 03.11.2022 року, а в кінці бланку міститься дата без виправлень 03.10.2022 року.

Зазначене викликає обґрунтований сумнів в достовірності вказаних пояснень, оскільки крім вищевикладеного, вказані письмові пояснення, які були складені свідком ОСОБА_3 не власноруч, а відібрані інспектором роти №2 батальйону 4 УПП у Миколаївській області ДПП України старшим лейтенантом поліції П`ятковим М.С. не містять особистого підпису особи яка відбирала пояснення у відповідній графі бланку «Пояснення відібрав:». Натомість у вказаній графі міститься підпис свідка ОСОБА_3 .

Окрім того зі змісту вказаних письмових пояснень свідків вбачається, наступне:

Так, свідок ОСОБА_2 по суті заданих її запитань пояснила, що 03.10.2022 року о 10-45 год., ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, з результатами якого не погодився, а від проходження огляду в установленому законом медичному закладі відмовився.

Свідок ОСОБА_3 по суті заданих йому запитань пояснив, що 03.11.2022 року о 10-45 год., ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, з результатами якого не погодився, а від проходження огляду в установленому законом медичному закладі відмовився.

Разом з тим, з наявної в матеріалах протоколу роздруківки з приладу газоаналізатору Alkotest 7510 (Тест №249), вбачається, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою вказаного приладу 03.11.2023 року о 10-50 год.

В свою чергу на виклики до суду для дачі пояснень в судовому засіданні та усунення вищевказаних розбіжностей, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 неодноразово не з`являлись.

За такого, суд дійшов висновку, що вказані письмові пояснення свідків не можуть вважатись належними та допустимим доказами на підтвердження відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом медичному закладі.

Крім того, відповідно до вищевказаного протоколу фіксація відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом медичному закладі була міститься на відеозаписі з камери №470253.

При цьому в матеріалах доданих до протоколу ААБ №325780, міститься оптичний диск на якому зазначено « ОСОБА_1 НОМЕР_2 ». Проте перевірити вміст вказаного оптичного диску не виявилось можливим оскільки він не відтворюється.

За такого, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 в зазначені в протоколі час та місці, керуючи транспортним засобом відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у встановленому законом медичному закладі, а уповноваженими особами патрульної поліції було дотримано процедуру проведення такого огляду.

В свою чергу, сам по собі, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №325780 від 03.11.2022 року не може бути визнано достатнім доказом по даній справі в розумінні статті 251 КпроАП України, оскільки обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпроАП України , судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч. 2 ст. 52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КпроАП України таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Вина особи повинна бути доведена поза розумним сумнівом.

Будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, повинен бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за вчинення адміністративного правопорушення за викладених у протоколі обставинах.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_6 у скоєні інкримінованого адміністративного правопорушення поза розумним сумнівом, не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КпроАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, за відсутності у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 п.п.2.5 ПДР України, суд приходить до висновку, щодо відсутності у його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КпроАП України, а за такого провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись статтями 247, 294 КпроАП України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпроАП України - закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: С.В. Щербина