Справа № 591/5572/23 Провадження № 3/591/1991/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Сорока М.Р., розглянувши матеріали, які надійшли від Сумського РУП ГУНП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , урож.м.Київ, громадянку України, місце проживання : АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , зі слів не працює

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 05.07.2023 року приблизно о 23 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство відносно своєї тітки ОСОБА_2 , а саме виганяла її з помешкання, виражалась нецензурною лайкою , чинила психологічний тиск, чим вчинила правопорушення передбачене ч.2 ст. 173-2 КУпАП. За даним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 063274.

ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Статтею ст.268 КУпАП не передбачено обов`язкової присутності при розгляді адміністративного матеріалу особи, стосовно якої складено протокол за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, тому було прийнято рішення розглянути справу у відсутність правопорушниці ОСОБА_1 на підставі доказів, що наявні в матеріалах справи

Дослідивши матеріали справи, слід зробити наступні висновки.

Згідно пункту 3 ч.1ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, а п. 17 визначено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до переконання про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_1 з ч.2 ст. 173-2 КУпАП на ч.1 ст. 173-2 КУпАП з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, тобто, в даному випадку, представника поліції.

Як вбачається з наданих матеріалів, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 063274 від 05.07.2023 відносно ОСОБА_1 складено за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме: за повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п.п.9, 15 р.2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376 до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Натомість, в даному випадку, як вбачається з адміністративних матеріалів, інспектор поліції, зазначивши про те, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП, тобто вчинила правопорушення повторно протягом року, не надав доказів того, що остання вже притягалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Враховуючи зібрані та досліджені матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення від 05.07.2023 року серії ВАД № 063274 (а.с. 1), протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію та пояснення ОСОБА_2 (а.с.3), пояснення ОСОБА_1 (а.с.4), копію термінового забороннного припису стосовно кривдника (а.с.5), копію форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства з високим рівнем небезпеки (а.с.6-7), копію паспорту (а.с.8), суд приходить до висновку про винуватість особи у вчиненні психологічного домашнього насильства та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 173-2 КУпАП України.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ, норми КУпАП носять карний кримінально-правовий характер, а справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальними, тому адміністративні правопорушення підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції.

З огляду на викладене, здійснюючи перекваліфікацію дій ОСОБА_1 , суд керується наступними висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 15.09.2022 у кримінальній справі №461/4839/19.

Так, відмова держави від кримінального переслідування особи за наявності у її діях ознак іншого кримінально-караного діяння (менш тяжкого, ніж те, у якому їй пред`явлено обвинувачення) суперечитиме таким засадам як верховенство права, законність та диспозитивність, що призведе до безкарності винного, а особу, якій завдано шкоду, поставить у становище правової незахищеності. Закриття судом кримінального провадження у тих випадках, коли існують підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого судом, не виправдовує легітимних очікувань особи, яка зазнала шкоди і не узгоджується із завданнями кримінального судочинства.

Враховуючи обставини та характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, вважаю за необхідне застосувати до правопорушника стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з правопорушника необхідно стягнути судовий збір у сумі 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», ст. ст. 40-1, ч. 1 ст.173-2, ст. 283, ст. 284 КУпАП суд,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 170 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 536 гривень 80 копійок.

У відповідності із ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається в порядку примусового виконання та з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10-денного строку до Сумського Апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми.

Суддя М.Р.Сорока