Справа № 449/747/23 Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р.О.
Провадження № 33/811/1802/23 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю ОСОБА_1 та його захисника адвоката Рогозіна С.Л.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргузахисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Рогозіна Сергій Леонідовича на постанову судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 08листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір, що становить 536,80 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 22.06.2023 року о 10 год. 11 хв., в с. Якторів, по вул. Монастирській, Львівського району Львівської області, керував скутером ХондаДіо, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Рогозін С.Л. подав апеляційну скаргу з доповненями, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Під час судового розгляду допитати свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Окрім того, до апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування пропуску строку покликається на те, що ОСОБА_1 та захисник Рогозін С.Л. не були присутні під час проголошення судового рішення. 21.11.2023 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції письмовий запит на отримання рішення і 27.11.2023 року, відвідавши суд, отримав оскаржувану постанову.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, щосуд першої інстанції при розгляді справи безпідставно не врахував ряд доводів сторони захисту щодо порушення працівниками поліції низки матеріальних та процесуальних норм, та ґрунтування обвинувачення на недопустимих та недостовірних доказах, що має наслідком неправильне встановлення судом обставин справи та ухвалення незаконного і необґрунтованого рішення.

Звертає увагу на те, що порядок проходження огляду особи на стан сп`яніння працівниками поліції дотримано не було, зокрема, особі не було в повній мірі і об`єктивно роз`яснено порядок проходження такого огляду. Крім того, не було видано направлення для проведення медичного огляду у закладі охорони здоров`я після того, як особа відмовилась від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, хоча водій у самому протоколі вказував на ці порушення безпосередньо на місці зупинки.

Зауважує, що на відео не потрапило повне спілкування ОСОБА_4 та працівників поліції, останні змонтували відео так, щоб викласти обставини справи на свою користь; на відео відсутні ознаки алкогольного сп`яніння; не відображено як було зупинено транспортний засіб і яка особа керувала ним; відеозапис не є безперервний. Крім цього, третє відео не містить ні дати, ні часу фіксації, а також має іншу назву ніж перші два, з цього можна зробити висновок, що третій фрагмент зроблений не боді-камерою працівника поліції.

Стверджує, що відмова від проходження огляду пройшла без присутності двох свідків та водію не роз`яснено його права та обов`язки.

Заслухавши думку ОСОБА_1 та його захисника Рогозіна С.Л. на підтримку апеляційної скарги дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що пропущений на оскарження судового рішення строк необхідно поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення із наступних підстав.

Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується наявними у справі доказами, а саме:протоколом серії ААД №279513 від 22.06.2023 року; актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозаписом.

Аналізуючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені належними, допустимими та достатніми доказами.

Протокол підписаний ОСОБА_1 , який будь-яких зауважень у протоколі не зазначив. Підстави для визнання протоколу недопустимим доказом у суду відсутні.

Долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних в них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Окрім того, поліцейськими в установленому порядку було роз`яснено ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та повідомлено про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо відсутності у матеріалах справи направлення водія на огляд до медичного закладу, то таке не свідчить про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки працівник поліції двічі запропонував пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу DragerAlcotester та у медичному закладі. Так як, ОСОБА_1 відмовися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу DragerAlcotester та у медичному закладі, відповідно ОСОБА_1 і не доставлявся в медзаклад для огляду.

Щодо покликання в апеляційній скарзі про допит апеляційним судом свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , то такий є правом, а не обов`язком суду. Окрім цього,зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Також, не може бути достатньою підставою для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності і посилання на неналежність доказу відеозйомки, оскільки недотримання правила безперервності ведення відеозапису позбавляє цей доказ ознаки повноти відображення подій, але не спростовує факти, зафіксовані відеозаписом.

При цьому, відеозаписи дійсно не відображає повного перебігу подій оформлення адміністративних матеріалів, але він містить достовірні дані про дії водія ОСОБА_1 та працівників поліції на момент зупинки транспортного засобу та відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, що має істотне значення для правильного вирішення даної справи та є допустимим доказом згідно положень ст.251 КУпАП. Більш того, інформація, що міститься на відеозапису, є достатньою для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130КУпАП.

Оскаржуючи постанову суду першої інстанції апелянт зазначає, що третій фрагмент відеозапису зроблений не боді-камерою працівника поліції, однак такі доводи апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Відповідно до наданого відеозапису, на ньому повністю відображена подія вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.

Поряд з цим із «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» вбачається, що у ній не наведено вичерпного переліку засобів чи технічних пристроїв, за допомогою якого може здійснюватися відеозапис.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції відеозапис поліцейського обґрунтовано прийнятий як належний та допустимий доказ.

Поряд з цим, належить взяти до уваги й те, що і дії службової особи, що складала протокол та фіксувала правопорушення в порядку передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися. Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги в цілому повторюють пояснення аналогічні тим, що викладені у клопотанні захисника Рогозіна С.Л., які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо наявності ОСОБА_5 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

поновити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Рогозіну Сергію Леонідовичу строк апеляційного оскарження постанови Перемишлянського районного суду Львівської області від 08 листопада 2023 року.

Постанову судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 08 листопада 2023року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Рогозіна Сергій Леонідовича без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк