Справа №498/761/23
Провадження по справі№3/498/563/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року смт.Велика Михайлівка

Суддя Великомихайлівського районного суду Одеської області, Чернецька Н.С., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, пенсіонера, інваліда 2 групи, мешканця АДРЕСА_1 ,

за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

До Великомихайлівського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.278 КУпАП під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення, суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.Так, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлено, що в матеріалах справи наявний рапорт від 07.06.2023 року, в якому вказано, що свідком факту скоєння неправомірних дій була ОСОБА_2 та встановлено, що на даний час вона перебуває на лікуванні у м.Одеса. В подальшому вдалось зв`язатись з ОСОБА_2 по мобільному телефону та по даному факту вона вказала наступне: що вона дійсно перебувала 10.05.2023 біля 9:30 в приміщенні Великомихайлівської селищної ради і поводив себе зухвало, кричав на ОСОБА_3 , поводив себе нетактовно та аморально.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що визначають допустимість доказів. Водночас, діючий КПК України, має відповідну норму, що регулює допустимість доказів. Враховуючи викладене, суддя вважає, що виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права, тобто кримінального процесуального права та, при розгляді доказів про необхідно керуватися положеннями КПК України.

Згідно з ч.1 ст.86.КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Згідно з ч.2 цієї ж статті недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Аналізуючи норми статті, суддя дійшла до висновку, що фактичні дані та процес їх одержання належним чином не закріплені та засвідчені свідком особисто, тому рапорт є неналежним доказом.

Орган, який розглядає справу не може самостійно виходити за межі протоколу, встановлювати інші ніж, зазначені в протоколі обставини вчинення правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки такі повноваження та збирання доказів покладаються на особу, яка склала протокол.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку про доцільність повернення справи для доопрацювання.

Керуючись ст.ст. 254, 256, 278 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ст.173 КУпАП повернути до відділення поліції №1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області на доопрацювання.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Н.С.Чернецька