Справа № 474/732/23
Провадження № 3/474/412/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

11.07.23р. смт Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Сокол Ф.Г. розглянув матеріали, які надійшли від СРПП Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, пенсіонера, проживаючого по АДРЕСА_1 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, -

встановив:

04.07.2023р. до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 090040 від 01.07.2023р., згідно якого 01.07.2023р. о 09 год. 54 хв., по а/д Т1506 Миколаїв-Доманівка-Берізки 161+900м з виїздом на 147 км а/д М-13 Кропивницький-Платонове, водій ОСОБА_1 , керуючи т/з Hynndai Matrix, д/н НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейських про зупинку транспортного засобу подану за допомогою спеціальних звукових та спеціальних світлових пристроїв червоного та синього кольору, а також гучномовця. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. б, в п. 8.9 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання призначене на 11.07.2023р. не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (розписка про вручення судової повістки). Водночас 11.07.2023р. звернувся до суду із заявою, в якій просив розглянути справу за його відсутності та прийняти рішення на розсуд суду.

Враховуючи приписи ст. 268 КУпАП та з огляду на те, що участь особи, стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, під час судового розгляду справи є необов`язковою, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю встановленим таке.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, виходячи із змісту процесуальних норм КУпАП, якими врегульовано порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд не наділений обов`язком здобувати у справі докази, однак зобов`язаний дослідити вже здобуті та надати їм належну правову оцінку.

Так, відповідно до положень КУпАП, однією з обов`язкових умов притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення нею конкретних дій, є наявність в цих діях події і складу адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом подання доказів.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст. 252 КУпАП оцінка доказів повинна ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до положень ст. 278 КУпАП посадовою особою при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, серед інших питань, вирішуються питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 090040 від 01.07.2023р., згідно якого 01.07.2023р. о 09 год. 54 хв., по а/д Т1506 Миколаїв-Доманівка-Берізки 161+900м з виїздом на 147 км а/д М-13 Кропивницький-Платонове, водій ОСОБА_1 , керуючи т/з Hynndai Matrix, д/н НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейських про зупинку транспортного засобу подану за допомогою спеціальних звукових та спеціальних світлових пристроїв червоного та синього кольору, а також гучномовця. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. б, в п. 8.9 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП.

Водночас слід зазначити, що ст. 122-2 КУпАП складається двох частин.

Так ч. 1 ст. 122-2 КУпАП передбачена адміністративне відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Частиною 2 ст. 122-2 КУпАП передбачена адміністративне відповідальність за невиконання вимог уповноваженої посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, про зупинку транспортного засобу.

Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, яку саме частину ст. 122-2 КУпАП порушив ОСОБА_1 .

При цьому згідно п. 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Чинне адміністративне законодавство не передбачає можливості суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, самостійно визначати правову кваліфікацію складу вчиненого правопорушення (перекваліфіковувати склад правопорушення, обирати частину статті).

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17.06.2011р.) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995р., у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У справах Малофєєва проти Росії (Malofeyevav.Russia, рішення від 30.05.2013р.) та Карелін проти Росії (Karelinv.Russia, рішення від 20.09.2016р.) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад і подія адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено частину ст. 122-2 КУпАП, а суд не вправі самостійно кваліфікувати дії особи, що притягується до адміністративної відповідальності, приходжу до висновку, що провадження по справі слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 122-2, 221, 247, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 122-2 КУпАП - закрити у зв`язку із відсутню складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ф.Г. Сокол