ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/983/23 Головуючий суддя І інстанції Ткаченко О.А.
Апеляційне провадження № 33/818/671/23 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2023 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 травня 2023 року у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18.05.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лозова, Харківської області, громадянина України, з середньо освітою, офіційно не працевлаштованого, який перебуває у цивільному шлюбу з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім цього, цією постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП - закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що 20.02.2023 о 19-50 год. ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 210994» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на ділянці дороги Р-51 м.Лозова, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (невиразне мовлення та запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці ДТП та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18.05.2023 року в частині визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та закрити провадження по справі про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свої апеляційні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки наявні у справі докази не підтверджують його керування транспортним засобом та факт його зупинки працівниками поліції.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що транспортним засобом керував його знайомий ОСОБА_6 , а під час складання адміністративного матеріалу на нього тиснули працівники поліції.

Також в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рапорт працівника поліції не є доказом у справі, а відеозапис, долучений до матеріалів цієї справи, не є безперервним, у зв`язку з чим не може бути врахований при ухваленні судового рішенні.

Крім того, апелянт просить поновити йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18.05.2023 року, посилаючись на те, що оскаржувану постанову він отримав лише 31.05.2023 року, а тому вважає, що процесуальний строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

В судове засідання, яке призначалося судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, але вони особисто були повідомлені про місце та час апеляційного розгляду.

До початку апеляційного розгляду до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла заява захисника Красноперова С.Г., в якій він просив провадити апеляційний розгляд без його участі та без участі ОСОБА_1 .

При цьому належить врахувати, що саме ОСОБА_1 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18.05.2023 року.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

У цьому контексті суд також звертає увагу , що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи , яка її подала , а неявка цієї особи в судове засідання, за умови, якщо вона була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи, не є перешкоджає судовому розгляду.

Отже, враховуючи зазначені обставини та наявність заяви захисника Красноперова С.Г., суд вирішив провадити апеляційний розгляд без участі сторони захисту, оскільки ОСОБА_1 та його захисник були належним чином повідомлені про місце і час розгляду справи, суд вирішив провадити апеляційний розгляд за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та захисника Красноперова С.Г., враховуючи наявні відомості, що містяться у матеріалах справи, та доводів апеляційної скарги.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №328017 від 20.02.2023 року, відомості відеозапису, інші докази, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №328017 від 20.02.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 20.02.2023 року о 19 годині 50 хвилин на ділянці дороги Р-51 м.Лозова керував транспортним засобом «ВАЗ 210994», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: невиразне мовлення та запах алкоголю з порожнини рота. У встановленому законом порядку на місці зупинки автомобіля водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці ДТП та в закладі охорони здоров`я, але водій від проходження такого огляду відмовився (а.с. 3).

Аналізуючи зміст цього протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення з відомостями цього протоколу (а.с.3).

Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу та притягнення їх до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, сторона захисту не зверталася із позовом до суду в порядку КАСУ, а також з відповідними заявами щодо дій працівників поліції у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції при складанні ними адміністративного матеріалу за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №328017 від 20.02.2023 року.

Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг сторони захисту щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є суб`єктивними та непереконливими.

Крім того, в матеріалах справи також міститься відеозапис події за участю ОСОБА_1 (а.с.12). Відповідно до відомостей цього відеозапису об`єктивно вбачається, що працівниками поліції, по приїзду на місце події за фактом ДТП, виявлений транспортний засіб «ВАЗ 210994», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який наїхав на поза-дорожній покрив. Працівниками поліції встановлено особу власника ( ОСОБА_7 ) та водія цього автомобіля, яким виявився ОСОБА_1 . Разом з цим, останній зазначав поліцейським, що його транспортним засобом керував його знайомий ОСОБА_8 (починаючи з 2 хвилини). Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 з`їздити з ним до його знайомого або зателефонувати йому, але на цю пропозицію ОСОБА_1 відмовився.

З цього відеозапису також вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останньому було неодноразово запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager та у медичному закладі, але водій відмовився від проходження відповідно огляду.

Апеляційний суд також критично оцінює доводи апелянта про те, суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги відомості відеозапису з нагрудних камер поліцейських, оскільки такі твердження сторони захисту не узгоджуються з положеннями ст.251 КУпАП, згідно якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Твердження апелянта про те, що до матеріалів справи долучено компакт диск на якому міститься різні фрагменти відеозапису із нагрудної камери працівника поліції, які відрізняються за тривалістю та мають певні проміжки часу, що на думку апелянта свідчить про те, що працівники поліції під час проведення відеозйомки процедури складання адміністративного матеріалу порушили принцип безперервності її застосування та , то суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними, оскільки в даному випадку відеозапис не є єдиним доказом по справі, який оцінюється в сукупності з іншими доказами.

З направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 20.02.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я (а.с.6).

Згідно відомостей акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, у ОСОБА_1 виявлені наступні ознаки алкогольного сп`яніння: порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота, але від проходження огляду за допомогою газоаналізатору Драгер водій відмовився (а.с.5).

Крім того, апеляційний суд бере до уваги той факт, що стороною захисту до початку апеляційного розгляду не заявлено клопотань про допит свідків, які могли б підтвердити, що 20.02.2023 року о 19 годині 50 хвилин на ділянці дороги Р-51 м.Лозова транспортним засобом «ВАЗ 210994», реєстраційний номер НОМЕР_1 , керувала інша особа, а не ОСОБА_1 , а тому твердження апелянта про те, що автомобілем керував його знайомий ОСОБА_6 є необґрунтованими та безпідставними.

З відомостей рапорту на ім`я начальника Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, 20.02.2023 року о 21-07 год. на телефон 102 надійшло повідомлення від працівника патрульної поліції за фактом виявлення, під час патрулювання, у кюветі по дорозі Р51 с.Домаха м.Лозова, автомобіля «ВАЗ 210994», реєстраційний номер НОМЕР_1 , поряд із яким перебував саме ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, належністю автомобіля ВАЗ 210994-20, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу саме ОСОБА_7 .

Враховуючи відсутність будь-яких скарг стосовно дій працівників поліції, а також відсутність будь-яких рішень компетентних органів щодо порушення працівниками поліції чинного законодавства під час складення протоколу стосовно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що і відомості, які зафіксовані у рапорті відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

При цьому, з матеріалів справи також вбачається, що за обставин події, які мали місце по дорозі Р51 с.Домаха м.Лозова 20.02.2023 о 19-50 год. поліцейським Зейналовим Д.Я. винесено постанову стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортним засобом, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн.

Матеріали справи не містять відомостей про оскарження ОСОБА_1 та його захисником вказаної постанови.

В суді першої інстанції та до початку апеляційного розгляд стороною захисту також не надано відповідних відомостей.

Тобто, ОСОБА_1 фактично визнав і погодився з вищевказаними подіями, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відомості постанови серії БАБ №157678, яка набрала законної сили та не скасовано в установленому законом порядку, об`єктивно відповідають фактичним обставинам цієї справи, а саме обставинам вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, що мало місце, а тому суд обґрунтовано взяв їх до уваги при постановленні оскаржуваного судового рішення.

Отже, у апеляційного суду не виникає сумнівів, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 210994», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а доводи апелянта на відсутність на відеозаписі моменту зупинки цього транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 - не спростовають обставини, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №328017 від 20.02.2023 року.

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України (а.с.10), а тому повинен знати наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 умисно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто свідомо проігнорував вимоги ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто його до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню чи його зміні за доводами, викладеними в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 травня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 травня 2023 року у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков