П О С Т А Н О В А

Іменем України

10.07.2023 року Суддя Франківського районного суду м. Львова Мартьянова С.М. розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої лікарем КНП 2-ї міської поліклініки м. Львова, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

за ч.5 ст.122 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, 04.01.2023 о 18:55 год. в м. Львів на вул. Наукова-Симоненка, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Nissan Note д.н.з. НОМЕР_1 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою під час проїзду регульованого перехрестя здійснюючи поворот праворуч не дала дорогу пішоходу ОСОБА_2 , що пересувалася по пішохідному переході, в результаті чого створила аварійну ситуацію для пішохода, змусивши його різко змінити швидкість руху і напрямок, вживши заходів для власної безпеки, проте контакт з пішоходом все таки відбувся, в результаті чого ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження. В результаті ДТП матеріальних збитків не заподіяно.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. 2.3.б, 16.2 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.5 ст. 122 КУпАП.

ОСОБА_1 подала до суду письмові пояснення. В яких зазначила, що 04.01.2023 року біля 19.00 год керувала транспортним засобом «Ніссан Ноут» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Наукова у м. Львові. Почувала себе добре, зауважень до стану дороги чи технічного стану керованого транспортного засобу не мала, рухалася з незначною швидкістю, десь біля 20-30 км/год. На світлофорі горіло зелене світло. Під`їжджаючи до пішохідного переходу побачила, як праворуч від неї розпочала рух пішохід жінка. Вона різко ступила на пішохідний перехід і розпочала дуже швидкий рух по ньому, при цьому не дивилася ні праворуч ні ліворуч. ОСОБА_1 застосувала гальмування та зупинила керований мною автомобіль перед пішохідним переходом, натиснувши на сигнал клаксону. У такий спосіб ОСОБА_1 хотіла привернути увагу пішохода, оскільки на її думку, перед початком свого руху вона мала би переконатися у безпечності такого маневру для себе та інших учасників дорожнього руху. Жінка пішохід обурилася такою реакцією ОСОБА_1 та підбігла до її автомобіля і почала шарпати ручку водійських дверей, намагаючись відкрити їх. При цьому вона голосно на ОСОБА_1 кричала, застосовуючи нецензурну лексику. ОСОБА_1 відкрила двері та розпочала спілкування з нею. На зауваження ОСОБА_1 про те, що вона має бути уважною, переходячи дорогу, та образливо висловлювалася в сторону ОСОБА_1 . ОСОБА_1 в свою чергу заперечувала те, що щось порушила, оскільки вважала пішохода винною в тому, що через її неуважність могла статися ДТП. Після завершення словесної перепалки жінка пішохід продовжила свій рух далі по пішохідному переходу, а ОСОБА_1 продовжила далі рух своїм транспортним засобом. Через два місяці після того інциденту, орієнтовно в березні місяці, ОСОБА_1 викликали по телефону в поліцію та запропонували надати пояснення по наведених вище обставинах. Там їй пояснили, що жінка пішохід звернулася в поліцію, оскільки ОСОБА_1 нібито заподіяла їй якісь травми. Від надання пояснень працівникам поліції я відмовилася з посиланням на ст. 63 Конституції України з огляду на те, що вони провокували ОСОБА_1 на визнання вини у дорожньо- транспортній пригоді, якої фактично не було, оскільки ОСОБА_1 не порушувала Правил дорожнього руху, її транспортний засіб був та залишається непошкодженим, контактування між ним та пішоходом або іншими об`єктами було відсутнім. Тому ОСОБА_1 відмовилася від надання таких пояснень, які хотіли від неї працівники поліції. Додала, що оскільки вона нічого не порушувала, то вважає, що підстав для притягнення її до відповідальності немає. Просила суд прийняти до уваги її письмові пояснення та врахувати їх при розгляді складених адміністративних матеріалів.

Адвокат Хом`як О.Г. в інтересах ОСОБА_1 в судових засіданнях вину ОСОБА_1 заперечив. Пояснив, що сукупність вказаних обставин в протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 026372 від 15.03.2023 року не створюють складу адміністративного правопорушення. Крім цього додав, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений з порушенням вимог ч.2 ст. 254 КУпАП. Зокрема, протокол складено 15.03.2023 року, проте подія мала місце 04.01.2023 року, тобто через два з половиною календарних місяці після такого. При цьому з матеріалів справи вбачається, що про наявність особи (потенційного правопорушника) працівникам поліції було відомо ще з 01.03.2023 року. Крім цього адвокат Хом`як О.Г. додав, що у випадку складення протоколу за ч.5 ст.122 КУпАП, тимчасове затримання транспортного засобу є обов`язковим у відповідності до положень ч.1 ст.265-2 КУпАП та п.1 Розділу 12 Інструкції. Однак як вбачається з матеріалів справи, зокрема зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення,- акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, яким керувала ОСОБА_1 04.01.2023 року, працівниками поліції не складався. В якості доказів вини ОСОБА_1 в порушенні вимог п.2.3.6 та 16.2 ПДР України, адміністративні матеріали містять: два письмових пояснення пішохода ОСОБА_2 від 01.03.2023 року та 13.03.2023 року; рапорт слідчого ВРЗ СТ СВ ЛРУП № 2, написаний своєму начальникові на підставі зазначених письмових пояснень та скерування на консультацію до лікаря нейрохірурга, виданого 04.01.2023 року ОСОБА_2 . Міським травматологічним пунктом № 1. Інших доказів порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, адміністративні матеріали не містять. Щодо пояснень пішохода ОСОБА_2 , вважаємо, що такі мають бути критично оцінені судом з огляду на те, що вони містять істотні розбіжності, крім того були надані працівникам поліції лише через два місяці після самої події. Щодо рапорту слідчого ВРЗ СТ СВ ЛРУП № 2, який був поданий начальникові на підставі письмових пояснень заявниці, то такий доказ с неналежним з огляду на те, що він написаний лише на підставі зазначених пояснень, без будь-яких посилань на наявність тих чи інших доказів, які б підтверджували викладені у ньому обставини справи. Щодо скерування, виданого ОСОБА_2 04.01.2023 року Міським травматологічним пунктом № 1, то з нього вбачається, що заявниця звернулася до травмпункту з приводу ЗЧМТ, струс головного мозку, забоїв, підшкірних гематом лівої гомілки та лівого стегна, та отримала направлення на консультацію до лікаря нейрохірурга. Однак, інформація про результати проведеного обстеження лікарем нейрохірургом, встановлення діагнозу та призначення лікування в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутня. Отже, твердження заявниці та працівників поліції про те, що остання отримала тілесні ушкодження та ще й пов`язані із вказаною пригодою, безпідставні та необґрунтовані. Лікар нейрохірург мав провести загальний огляд хворого з визначенням стану його самопочуття, встановленням стану свідомості та ряду інших життєво-важливих показників, на підставі чого постановити діагноз. У випадку наявності підозр на травми, пов`язані із ЗЧМТ та струсом головного мозку мало бути проведене комплексне обстеження з лабораторними дослідженнями крові, виявленням маркерів запалення, ЕКГ, електроенцефалограми, КТ й МРТ, що також є відсутнім у матеріалах справи. При цьому як було вище зазначено, в матеріалах справи відсутні письмові пояснення свідків правопорушення, акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, схема місця ДТП та відмітка про вилучення посвідчення водія у протоколі про адміністративне правопорушення. Письмові пояснення заявниці спростовуються письмовими поясненнями ОСОБА_1 та фотографіями належного їй транспортного засобу, долученими в копіях до зазначеного клопотання. З огляду на зазначене просив закрити провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у зв`язку відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_2 надані працівникам поліції 01.03.2023 року. В яких зазначено, що 04.01.2023 року близько 18:55 год. вона мала намір перейти проїзну частину дороги вул. Кульпарківська поблизу перехрестя вул. Наукова Симоненка зі сторони дороги вул. Симоненка на протилежну сторону дороги по вул. Наукова по регульованому пішохідному переході. На той ОСОБА_2 почала переходити проїзну частину дороги по пішохідному переході на зелений сигнал світлофора для пішоходів (на той час ще 6 секунд залишалося зеленого сигналу). Перед виходом на проїзну частину ОСОБА_2 подивилася ліворуч, чи не рухаються в її напрямку автомобілі. На той момент автомобілі зупинилися, котрі рухалися по вул. Науковій на червоний сигнал світлофора. На даній ділянці дороги в напрямку руху до вул. Кульпарківська наявні три смуги руху. Вийшовши на проїзну частину дороги, ОСОБА_2 пройшла приблизно першу смугу руху та будучи між першою та другою смугами руху відчула удар в ліву сторону тулуба та впала на проїзну частину дороги. По пішохідному переходу ОСОБА_2 рухалася в темпі спокійного бігу до моменту ДТП.

Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_2 , оскільки працівниками поліції в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 026372 від 15.03.2023 року не вказано правовий статус останньої.

Оцінивши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, заслухавши пояснення адвоката, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП протокол є єдиним документом, у якому зазначається суть правопорушення, тобто це є фактично те обвинувачення, яке висунуто особі від імені держави відповідними посадовими особами та має доводитись належними доказами у розумінні ст. 251 КУпАП. Під час розгляду справи суддею у межах порушеного провадження надається правова оцінка діянню на предмет його протиправності.

Натомість, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 органом поліції у порушення вимог ст. 255 КУпАП не зібрано належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП.

Зокрема, до матеріалів справи не додано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зокрема: пояснень свідків, понятих або відео фіксації правопорушення тощо.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За таких обставин суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч 5 .ст.122 КпАП України є сумнівною та не доведеною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

У справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Рішення суду в справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 ст.62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного, а також категоричне заперечення ОСОБА_1 факту вчинення правопорушення та відсутність будь-яких інших об`єктивних доказів в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що в даному випадку вина ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні не доведена належними та допустимими доказами, а тому провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст.40-1КУпАП стягненню не підлягає.

На підставі наведеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення та особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, керуючись ст. ст. 122, 247, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадженням закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівської апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

На постанову про адміністративне правопорушення може бути подано скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через районний суд.

Суддя Мартьянова С.М.