ПОСТАНОВА

Справа № 522/10051/23

Провадження: 3/522/7281/23

10.07.2023

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Кічмаренко С.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління ДПС в Одеській області Державної податкової служби України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, , проживає за адресою: АДРЕСА_1

- в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

08.05.2023 головним державним інспектором Велеменчук С.А. за результатами при проведенні позапланової виїзної перевірки ТОВ «ГАРНО СОЛЮШИН», встановлено, що посадова особа ОСОБА_1 директор ТОВ «ГАРНО СОЛЮШИН», вчинив правопорушення, яке виразилось у порушенні порядку ведення податкового обліку, а саме порушення: п.п. «б» п.200.4 ст.200 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року No2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого встановлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за період січень 2023 року у сумі 8 679 грн. п.44.1, 44.3,44.6 ст.44, п.198.1, 198.2, 198.5,198.6, ст. 198, п.201.10 ст.201 ПІКУ, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999р. Л° 996-XIVi змінами, Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 Ме88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за Ле168/704 із змінами, в результаті чого ТОВ «ГРАНО СОЛЮШН» завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Уточнюючого розрахунку до Декларації з ПДВ за січень 2023 року) на 96 580грн. п.44.1, 44.3,44.6 ст.44, п. 198.1, 198.2, 198.6, ст. 198, п.201.10 ст.201 ПКУ, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 p. No 996-XIVi змінами, Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 М88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за N°168/704 із змінами, в результаті чого ТОВ «ГРАНО СОЛЮШН» завищено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість (відображеного у рядку 20.2.1 декларації з ПДВ за січень 2023 року) у розмірі 106 669 грн. п.201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року N62755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого ТОВ «ГРАНО СОЛЮШН» не виписано та не зареєстровано податкові накладні у січні 2023 року на суму ПДВ 62 484грн на підставі акту перевірки від 07.04.2023 року №7980/15-32-07-02/31893770, чим ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

У судовому засідання адвокат Кравченко І.В. повідомив, що ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні вказаного правопорушення не визнає та надав письмові заперечення.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 9 КУпАП наводить визначення поняття адміністративного правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

Згідно ч.2 ст.9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП України.

Отже, з даних зазначених в протоколі, з урахуванням пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та того, що за змістом пункту 56.18. статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов?язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Вважаючи висновки, які викладені в Акті перевірки, такими, що не відповідають дійсності та не грунтуються на нормах податкового законодавства України, 19.05.2023 ТОВ «ГРАНО СОЛЮШН» оскаржено в судовому порядку податкові повідомлення-рішення, які прийняті на підставі Акту, що підтверджується офіційними відомостями порталу «Судова влада України» та ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24.05.2023 про відкриття провадження у справі №420/11523/23.

Таким чином, висновки, які викладені за текстом Акту перевірки, станом на теперішній час є предметом судового оскарження.

В свою чергу, згідно частини 4 пункту 56.18. статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов?язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. Крім того, в даному випадку за аналогією закону підлягають застосуванню приписи пункту 56.15. статті 56 Податкового кодексу України положення, відповідно до якого скарга, подана із дотриманням строків, зупиняє виконання платником податків грошових зобов?язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

3 огляду на вищезазначене, податкові зобов?язання, які визначені на підставі Акту перевірки та відображені у відповідних податкових повідомленнях-рішеннях, є неузгодженими, та, як наслідок, відсутні будь-які підстави для висновку про порушення директором ТОВ «ГРАНО СОЛЮШН». ОСОБА_1 порядку ведення податкового обліку.

Результати податкової перевірки, за наслідками якої складений протокол про адміністративне правопорушення №43/15-32-07-02-11 від 08.05.2023, є предметом судового оскарження в межах справи № 420/11523/23, а тому такі результати є неузгодженими до набрання судовим рішенням у вказаній справі законної сили.

В постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 27.06.2019 у справі №560/751/17 зазначено, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обгрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об?єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема справу Пол та Одрей Едвардз проти Сполученого Королівства / Paul and Audrey Edwards v the United Kingdom (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Також, суддя зазначає, що направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року, тож, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Держава має організувати свою правову систему таким чином, щоб її правоохоронні органи могли дотримуватись зобов`язань щодо уникнення порушень прав і свобод людини, принципу верховенства права, ураховуючи практику Європейського суду з прав людини.

Зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги вищевикладене та недоведеність складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, суд вважає необхідним закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.9, 10, 24, 33, 130, 221, 247, 254, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-1 КУпАП закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси С.М.Кічмаренко