П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2023 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення що надійшла із ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешк. АДРЕСА_1 , за ч.2 ст. 204-1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №013421 від 16 червня 2023, вбачається, що ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 204-1 КУпАП, а саме: о 04 год. 55 хв. 16 червня 2023 року, громадянам України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) був виявлений та затриманий прикордонним нарядом Секрет спільно з офіцером підрозділу оперативно-розшукового відділу, на околиці н.п. «Галоч» Ужгородського р-ну на напрямку 331 прикордонного знаку на відстані 600 метрів до державного кордону України, за спробу незаконного перетину державного кордону в пішому порядку з України в Словацьку Республіку поза пунктом пропуску. Своїми діями порушив вимоги ст.ст. 9 та 12 ЗУ «Про державний кордон України».

ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. При цьому матеріали справи містять його заяву про те, що він повідомлений що розгляд справ відбудеться в Ужгородському міськрайонному суді, вину визнає, sms повідомлення із судовою повісткою про його виклик до суду доставлено на його мобільний номер телефону.

Дослідивши матеріали справи приходжу до наступного висновку:

Як визначено частинами 1 та 2 статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення згідно зі статті 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законодавством, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на засадах суворого додержання законності і принципів презумпції невинності, згідно з якою особа, що притягається до адміністративної відповідальності, вважається невинною доти, поки протилежне не буде доведено і зафіксовано у встановленому законом порядку.

Поряд із загальними принципами, характерними для всього адміністративного процесу (законності, об`єктивної істини, рівності громадян перед законом, оперативності тощо), провадженню в справах про адміністративні правопорушення значною мірою більше, ніж іншим провадженням, властивий принцип економічності, що, однак, не означає, що справи повинні розглядатися поверхово.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Положеннями статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.

При цьому, у відповідності до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

Протокол складається у кожному випадку виявлення адміністративного правопорушення, він є єдиною формою документу, в якому фіксується факт вчинення допущеного порушення, ніякого іншого документу про прийняття до провадження уповноваженими органами не оформляється. Від того, наскільки грамотно, змістовно і умотивовано складений протокол, залежить якість розгляду справи про адміністративне порушення, правильність розгляду справи по суті й обґрунтованість застосування адміністративного стягнення.

Протокол про адміністративне правопорушення - це комплексне джерело доказової інформації. Однак він набуває значення доказу в таких випадках, коли: по-перше, протокол складений уповноваженою на те посадовою особою; по-друге, складений не пізніше термінів, передбачених для накладення адміністративного стягнення; по-третє, зміст протоколу відповідає усім вимогам, передбаченим коментованою статтею.

Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП за якою складено протокол.

Згідно фабули протоколу про адміністративне правопорушення: ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 204-1 КУпАП, а саме: о 04 год. 55 хв. 16 червня 2023 року, громадянам України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) був виявлений та затриманий прикордонним нарядом Секрет спільно з офіцером підрозділу оперативно-розшукового відділу, на околиці н.п. «Галоч» Ужгородського р-ну на напрямку 331 прикордонного знаку на відстані 600 метрів до державного кордону України, за спробу незаконного перетину державного кордону в пішому порядку з України в Словацьку Республіку поза пунктом пропуску. Своїми діями порушив вимоги ст.ст. 9 та 12 ЗУ «Про державшій кордон України».

Проте, у протоколі не конкретизовано кваліфікуючу ознаку саме ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Так, відповідно до ч.1 ст. 204-1 КУпАП, відповідальність настає за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади , а за ч. 2 за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається що діяння яке інкримінується ОСОБА_1 , це спроба незаконного перетину державного кордону в пішому порядку з України в Словацьку Республіку поза пунктом пропуску.

При цьому відсутні відомості щодо того, що вказане діяння було вчинено групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Отже, обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантований розгляд його справи незалежним і безстороннім судом. Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі "Михайлова проти України" зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Велика Палата Верховного Суду у своїй правовій позиції сформульованій у постанові від 11.02.2021 у справі №11-1219сап19 зазначила, що норми КУпАП, які встановлюють процедуру адміністративного розслідування і стадію розгляду справи уповноваженим органом (судом), не містять законодавчих положень, які б за окресленої правової ситуації передбачали можливість повертати справу про адміністративне правопорушення для дооформлення протоколу й належного виконання вимог статті 256 КУпАП у частині забезпечення присутності порушника в суді. Водночас немає й процесуальних норм, які б забороняли, зокрема, судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, вимагати від уповноваженого органу виконати належним чином вимоги процесуального закону щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і його реалізації таким чином, щоб можна було вирішити питання про винність особи у вчиненні адміністративного проступку з дотриманням строків розгляду і без порушення прав особи порушника чи осіб, які потерпіли від дій останнього. Принаймні чітких й однозначних положень, які б дозволяли чи забороняли повертати протоколи для забезпечення присутності порушника під час розгляду справи, процесуальне адміністративно-деліктне законодавство не містить.

Сформовані на підставі аналізу сталої судової практики рекомендації відповідної вищої судової інституції в окресленому сегменті адміністративно-деліктних правовідносин орієнтував суддів на можливість повернення протоколу уповноваженому органу, який його склав, для дооформлення шляхом винесення відповідних постанов.

При цьому необхідно зауважити, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на те, що складення та оформлення даної справи про адміністративне правопорушення виконано не належним чином, а зазначена вище неповнота не може бути усунута в суді, вважаю за необхідне направити дану справу на дооформлення для усунення всіх порушень та суперечностей на які вказав суд.

Наведені недоліки, допущені при складенні та оформленні адміністративного протоколу та матеріалів справи, позбавляють суд можливості здійснити всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин правопорушення і, як наслідок, здійснити розгляд адміністративної справи та прийняти рішення по ній.

З метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, приходжу до висновку, що матеріали про притягнення ОСОБА_2 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП необхідно повернути до ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , для належного оформлення.

При доопрацюванні матеріалів справи про адміністративне правопорушення необхідно усунути вищенаведені судом недоліки.

Окрім цього, слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам ст.256, 278 КУпАП та Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 вересня 2013 року №898, згідно якої не допускається заповнення протоколу олівцем та закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також унесення додаткових записів після підписання протоколу особою, стосовно якої він складений. Здійснені в протоколі виправлення обов`язково засвідчуються підписом особи, стосовно якої він складений.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. ст.245, 256, 276,283,284,294 КУпАП, суддя ,-

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешк. АДРЕСА_1 , за ч.2 ст. 204-1 КУпАП, - повернути до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону, Західного регіонального управління ДПС України, для належного оформлення.

Постанова, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 року в справі № 2-рп/2015, оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош