ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа № 553/2455/22
Провадження № 3/553/595/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року м.Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., з участю секретаря судового засідання Козицького Т.Л., захисника особи, яка притягується до відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

09.07.2023 о 01 год. 15 хв. біля буд. №22 по вул. Достоєвського у м. Харкові, ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, ОСОБА_2 в судове засідання 06.07.2023 не прибув, звернувшись із клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку із поганим самопочуттям та захворюванням.

Присутній в судовому засіданні захисник особи, яка притягується до відповідальності, підтримав подане клопотання.

Вирішуючи заявлене клопотання, заслухавши думку захисника, суд вказує, що судові засідання у справі були призначені на 07.10.2022, 15.12.2022, 13.02.2023, 31.03.2023, 08.05.2023, 07.06.2023, 28.06.2023, 05.07.2023 та 06.07.2023.

Жодного разу в судові засідання ОСОБА_2 не прибув та неодноразово звертався із клопотаннями про відкладення розгляду справи. Так, 14.12.2022 від ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення та ознайомлення з матеріалами с прави, 10.02.2023 про відкладення судового розгляду та надання часу для реалізації права на захист, 30.03.2023 про відкладення розгляду та забезпечення участі захисника в режимі відеоконференції, 31.03.2023 про зупинення розгляду справи у зв`язку із перебуванням на військовій службі, 05.05.2023 про відкладення та здійснення дистанційного розгляду, 08.05.2023 про ознайомлення, 06.06.2023 про відкладення у зв`язку із перебуванням у службовому відрядженні, 27.06.2023 про зупинення провадження, 27.06.2023, 04.07.2023 про здійснення дистанційного розгляду, 05.07.2023 про відвід головуючому, 06.07.2023 про відкладення у зв`язку з хворобою.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин, враховуючи, що як сторона у справі ОСОБА_2 зобов`язаний добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а також демонструвати готовність брати участь у справі на всіх її етапах, зважаючи що присутність особи при розгляді справ, передбачених ст.130 КУпАП, обов`язковою законодавцем не визначена, посилаючись на поважність причин не прибуття до суду 06.07.2023 та прохаючи відкласти розгляд справи через хворобу, ОСОБА_2 відповідних доказів про звернення за медичною допомогою не надав, суд доходить висновку про можливість проведення розгляду справи у відсутність особи, яка притягується до відповідальності, на підставі наявних у справі матеріалів та за участі його захисника. При цьому суд враховує, що ОСОБА_2 був достовірно обізнаний про скерування протоколу на розгляд Ленінського районного суду м. Полтави, про що розписався у протоколі, та належно сповіщений про день, час та місце розгляду справи за повідомленими ним засобами зв`язку, проте жодного разу в судове засідання для того щоб бути вислуханим не прибув, правом на ознайомлення, надання пояснень та доказів на свою користь не скористався, проте неодноразово прохав суд відкласти судовий розгляд для його особистої участі. Також ОСОБА_2 були заявлені клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із проходженням військової служби, однак повідомлені ним обставини свого підтвердження в ході судового розгляду не знайшли та за поясненнями захисника Єгоров М.Ю. не був мобілізований до лав Збройних сил та не проходить наразі військової служби.

Таким чином, з огляду на викладене, суд не знаходиться підстав як для відкладення судового розгляду, так і підстав для зупинення провадження у справі.

Згідно із клопотаннями ОСОБА_2 , останній вину у вчиненні правопорушення, що поставлено йому за провину не визнав.

Захисник в судовому засіданні прохав закрити провадження у справі за не доведенням вини ОСОБА_2 поза розумним сумнівом. Зазначив, що наданий запис відеофіксації не є безперервним, свідки не залучались, вказана ознака у вигляді тремтіння пальців рук була відсутня, що на запису демонструє ОСОБА_2 .

Заслухавши пояснення захисника, оцінивши досліджені в судовому засідання докази з точку зору їх належності та допустимості, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши всі обставини справи у їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного правопорушення об`єктивно підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ААБ №293606 від 09.07.2023; рапортом працівника поліції щодо причин зупинки транспортного засобу; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння в умовах КНП ХОР ОНД, згідно з яким у

ОСОБА_2 були виявлені ознаки сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук; записом відеофіксації.

Так, на підставі досліджених доказів судом було встановлено, що ОСОБА_2 09.07.2023 керував транспортним засобом у м. Харкові під час комендантської години, після зупинення транспортного засобу поліцейськими у водія були виявлені ознаки сп`яніння, які зафіксовані у протоколі та на вимогу поліцейського пройти огляд ОСОБА_2 відмовився пройти такий огляд як за місці зупинки так і у закладі охорони здоров`я. При цьому ОСОБА_2 відмовився пройти огляд на місці зупинки та виявив бажання бути оглянутим лікарем в медичному закладі, однак по прибуттю до КНП ХОР ОНД ОСОБА_2 також відмовився від огляду в закладі охорони здоров`я, після чого останньому було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду у вигляді складання протоколу за ст.130 КУпАП.

У відповідності до 1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР України), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що відповідальність за ст.130КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Вимог п.2.5 ПДР України водій ОСОБА_2 не дотримався, йому пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння, від чого останній відмовився, а від так суд вважає доведеним факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. З огляду на викладене, суд відхиляє доводи сторони захисту щодо наявності підстав для закриття провадження у справі за не доведеністю вини ОСОБА_2 у вчиненні цього правопорушення.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, суд, виходячи із положень ст.23 КУпАП, зазначає, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Із змісту частини другою згаданої статті вбачається, що при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність судом не враховуються.

З огляду на викладене, суд вважає, що для досягнення мети адміністративного стягнення на ОСОБА_2 необхідно накласти стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП України в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 01.03.2012, а отже наділений спеціальним правом та має нести додаткову відповідальність, пов`язану із позбавлення права керування транспортними засобами.

Питання про судовий збір вирішено судом у порядку ст.401 КпАП України, згідно з якою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку таке стягнення накладено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.401,283,294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 536,80 грн судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави М.С. Високих