Справа № 643/3590/23
Провадження № 3/643/2078/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2023 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Відділу організації охорони, патрульно-постової служби, розшуку та діяльності Військової служби правопорядку у гарнізонах ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи.

21.04.2023 року о 20 год. 00 хв. сержант ОСОБА_1 був виявлений за адресою: АДРЕСА_2 , представниками Військової служби правопорядку з ознаками алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків. В подальшому сержанта ОСОБА_1 було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 та проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу АЛКОНТ-М (№ 00291). Результат огляду 0,34 проміле. Відповідно до акту медичного обстеження сержант ОСОБА_1 знаходився у нетверезому стані під час виконання службових обов`язків в умовах особливого періоду.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Костиря Г.А. не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Оскільки відповідно до ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення не є обов`язковою, враховуючи визначені ст. 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення строки розгляду даної категорії справ, суд вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 та його захисника.

При цьому, захисником Костиря Г.А. було подано до суду клопотання від 09.06.2023 про повернення матеріалів справи на дооформлення з тих підстав, що примірник протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 071199, який наданий ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. ст. 254, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки він не містить даних, передбачених ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення і не є автентичним примірнику, який було направлено до суду.

Розглянувши вищевказане клопотання захисника суд вирішив відмовити в його задоволенні, оскільки на розгляд суду був переданий протокол ДНХ-2/3632 від 22.04.2023 року, і в якому мається підпис ОСОБА_1 про те, що другий примірник протоколу він отримав. При цьому, жодних зауважень з приводу того, що наданий йому примірник протоколу не є автентичним переданому на розгляд суду протоколу ДНХ-2/3632 від 22.04.2023, ОСОБА_1 зазначено не було. Натомість, наданий до суду захисником протокол ААД № 071199 не є предметом даного судового розгляду.

Крім того, захисником було подано до суду клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки ОСОБА_1 наразі проходить військову службу на посаді водія фельд`єгерського поштового зв`язку військової частини та безперервно виконує свої службові обов`язки, що в свою чергу позбавляє його можливості брати участь у судових засіданнях. За таких обставин, застосовуючи аналогію закону та посилаючись на положення ст. 236 Кодексу адміністративного судочинства України, захисник просить суд зупинити провадження у справі до припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України.

Судом розглянуто вищевказане клопотання захисника та вирішено відмовити в його задоволенні, враховуючи наступне.

Так, суд вважає безпідставними застосування захисником аналогії закону та його посилання на приписи ст. 236 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки навіть якщо й застосовувати принцип аналогії закону, то треба застосовувати положення найбільш близької галузі права - кримінального процесуального права, а не Кодексу адміністративного судочинства України.

01 травня 2022 року законодавцем були внесені зміни у чинний КПК України щодо зупинення кримінального провадження у зв`язку з перебуванням обвинуваченого на військовій службі. Проте, у КУпАП такі зміни не були внесені, що свідчить про те, що законодавець мав на меті врегулювати виключно питання щодо зупинення кримінального провадження в умовах воєнного стану.

Це обумовлено тим, що статус обвинуваченого відрізняється від статусу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, відповідно до вимог КПК України участь обвинуваченого у розгляді кримінального провадження є обов`язковою. Натомість, в силу приписів ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення явка особи при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 172-20 КУпАП не є обов`язковою, що виключає можливість застосування норм КПК України до правовідносин у даній справі за аналогією закону.

Слід також зауважити, що строки притягнення до кримінальної відповідальності є більш тривалими ніж строки накладення адміністративного стягнення та порядок їх обчислення є різним. Так, у КУпАП не передбачено можливості зупинення строків накладення адміністративного стягнення, а сплив такого строку навіть за наявності вини особи у вчиненні кримінального правопорушення є безумовною підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно до положень п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 17.10.2014 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» у випадку відкладення розгляду справи про адміністративні правопорушення за клопотанням учасників судового розгляду строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 КУпАП, обчислюється починаючи з дня вчинення адміністративного правопорушення, а при триваючому правопорушенні - починаючи з дня його виявлення. Можливість зупинення цього строку у зв`язку з перенесенням розгляду справи не передбачено, крім випадку, визначеного частиною четвертою статті 277 КУпАП.

Частиною 4 ст. 277 КУпАП передбачено лише можливість зупинення строків розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право на розгляд її справи упродовж розумного строку судом встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти неї обвинувачення. Тому розгляд даної справи без невиправданої затримки буде відповідати інтересам особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд вважає заявлене захисником клопотання про зупинення провадження у справі безпідставним та відмовляє у його задоволенні.

Також захисником було подано до суду клопотання від 05.07.2023 про повернення матеріалів справи на дооформлення з тих підстав, що протокол було складено відносно особи, відмінної від тієї, інтереси якої він представляє, а саме замість вірного « ОСОБА_1 » зазначено « ОСОБА_1 », що суперечить військовому квитку та іншим долученим до матеріалів справи доказам.

Розглянувши заявлене клопотання суд зазначає, що дійсно у протоколі ДНХ-2/3632 від 22.04.2023 зазначено П.І.Б. правопорушника як « ОСОБА_1 » замість вірного « ОСОБА_1 ». Натомість, всі інші персональні дані, зокрема ім`я та прізвище, дата народження, місце народження, номер військового квитка тощо, повністю відповідають тим персональним даним, які зазначені у військовому квитку НОМЕР_1 , який виданий на ім`я ОСОБА_1 .

Опис зафіксованих у протоколі подій відповідає доданим до нього доказам про проходження саме ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння. До того ж, сам ОСОБА_1 не заперечував з приводу того, що саме він, а не інша особа, є учасником зафіксованих у протоколі подій, не спростовував свій підпис у протоколі та доданих до нього доказах, а отже повністю розумів, що протокол було складено відносно нього, у зв`язку з чим і скористався своїм правом на захист та уклав договір з адвокатом.

За таких обставин, невірне зазначення у протоколі по-батькові правопорушника « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_3 » суд розцінює як технічну описку, оскільки зміст протоколу та додані до нього докази по справі взаємоузгоджуються між собою та сумнівів не викликають. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні заявленого захисником клопотання про повернення матеріалів справи на дооформлення.

ІІІ. Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення.

Диспозицією ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність, в тому числі, за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливий період-період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або до ведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного станув Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Положеннями ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що військовослужбовці зобов`язані свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Частиною 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

ІV. Оцінка суду.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується:

- Протоколом про адміністративне правопорушення № ДНХ-2/3632 від 22.04.2023, який відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила. При цьому, у протоколі ОСОБА_1 зазначив, що свою провину визнає;

- Актом № 1143 огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу АЛКОНТ-М № 00291, складеного за участю свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідно до змісту якого результат огляду на стан сп`яніння складає 0,34%. Вказаний акт підписаний ОСОБА_1 без зауважень та заперечень;

- Роздруківкою тестування за допомогою приладу АЛКОНТ-М № 00291, відповідно до якої результат огляду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складає 0,34 проміле. Незгоди з результатами огляду ОСОБА_1 висловлено не було, що підтверджується його підписом;

- військовим квитком ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 .

Суд ще раз повторює, що невірне зазначення посадовими особами при складанні протоколу по-батькові правопорушника « ОСОБА_2 » замість вірного « ОСОБА_3 » є виключно технічною опискою, яка не впливає на суть вчиненого правопорушення, оскільки іншими доказами у сукупності підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 з боку посадових осіб при складанні протоколу було упереджене та необ`єктивне ставлення. Жодних доказів про порушення законодавства посадовими особами, які склали протокол (висновок службового розслідування, рішення суду, тощо) суду надано не було.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суду не надано.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена у повному обсязі.

V. Накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , з метою виховання правопорушника та попередження наступних правопорушень, суд дійшов висновку про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

VІ. Інші питання, які вирішує суд при розгляді даної справи.

Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

Проте, військовослужбовці звільняються від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Чернігівського апеляційного суду від 28.07.2022 у справі № 732/280/22, постанові Волинського апеляційного суду від 21.02.2023 у справі № 163/1899/22.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 35, 172-20, 251, 280, 283-285, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Н.В. Новіченко