ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., з секретарем судового засідання Іваниною А.В., за участі адвоката Паскевича О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Октябрського районного суду м.Полтави від 4 квітня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в 17000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 гривень 80 копійок.

Згідно з постановою судді, 17 грудня 2022 року о 12 годині 10 хвилин, ОСОБА_1 в м. Полтава по вул. Героїв Сталінграду, 24/2, керував транспортним засобом ВАЗ 21093, д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніле обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог апелянти посилаються на те, що вказані в протоколі свідки не були допитані у суді першої інстанції, їх не було попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, у зв`язку з чим їх пояснення не повинні бути прийняті до уваги. На відеозапису не вказано конкретних осіб, як свідків присутніх при відмові від проходження медичного огляду.

Судом не взято до уваги показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, лише прогрівав двигун автомобіля.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, на адресу апеляційного суду клопотань про відкладення розгляду справи не надавав, за таких обставин та з урахуванням думки захисника, який прохав апеляційний розгляд проводити за відсутності ОСОБА_1 , вважаю за можливе судовий розгляд проводити без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши адвоката Паскевича О.Г., в підтримку апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 384700 від 17.12.2022 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому вказані виявлені працівниками поліції ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відповідно до яких ОСОБА_1 відмовився, в їх присутності, від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей ПМР».

Апеляційним судом було досліджено відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, відповідно до якого інспектор поліції пропонував пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння на місці, так і в медичному закладі, від якого останній в присутності двох свідків відмовився.

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання апелянта в апеляційній скарзі та його адвоката щодо невинуватості ОСОБА_1 , оскільки відмова від вимоги поліцейського пройти в установленому порядку огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та відмова пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані алкогольного сп`яніння, і пояснення про стан здоров`я, відсутності ознак алкогольного сп`яніння не є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд розцінює доводи ОСОБА_1 про його невинуватість, як спосіб захисту, спрямований на уникнення відповідальності за вчинення правопорушення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції викладеними в постанові щодо належного спростування доводів апеляційної скарги в частині відсутності доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом .

Так, сам ОСОБА_1 , в своїх письмових поясненнях в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 384700 від 17.12.2022 року особисто вказав, що з даним обвинуваченням не згоден, був тверезий, лише перепаркував автомобіль, почервоніння очей від перевтоми.

Із переглянутого відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 і на місці події зазначав, що перегнав машину на 5 метрів. Крім того, особисто свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили працівникам поліції факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, які й викликали працівників поліції через неналежне паркування ОСОБА_1 автомобіля на газоні. Наведені обставини вказують про доведення матеріалами справи факту керування транспортним засобом.

Доводи адвоката про те, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом не узгоджуються з наявними матеріалами справи.

Такі посилання свідчать про намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Крім того, посилання сторони захисту на те, що судом не здійснено допит свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та останніх не попереджено про кримінальну відповідальність є безпідставними, оскільки жодних обов`язкових вимог про виклик та допит свідків по справі у суді положення КУпАП не передбачають. Виклик свідків є правом, а не обов`язком суду, та здійснюється лише на розсуд суду при необхідності встановлення додаткових обставин справи. Окрім того, ОСОБА_1 визнаний винуватим саме в тому, що останній відмовився від проходження запропонованих оглядів на виявлення стану сп`яніння. В свою чергу за змістом пояснень свідків останні підтверджували факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду поліцейськими на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я, а тому їх пояснення в даному випадку не є такими, що підлягають обов`язковому дослідженню та спростовують висновки суду.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було необ`єктивне ставлення.

А тому судом першої інстанції правильно оцінено та проаналізовано письмові показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які були безпосередніми свідками обставин подій наведених у протоколі про адміністративне правопорушення, та не викликають жодних сумнівів у об`єктивності та неупередженості їх свідчень.

Аналізуючи письмові пояснення свідків, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є послідовними, узгоджуються один з одним, а також з відомостями матеріалів справи, та підтверджують те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки вказують саме на нього, а твердження ОСОБА_1 про те, що в справі відсутні докази, що він дійсно керував транспортним засобом та неправомірність зупинки , суд розцінює як спосіб захисту та уникнення відповідальності.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, на спростування доводів сторони захисту щодо неприйняття до уваги судом першої інстанції показань свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , апеляційний суд зазначає, що у постанові судді детально неведені доводи їх неприйняття, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

Так, з наявного в матеріалах справи не вбачається про те, що вказані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували та об`єктивно сприймали обставини події.

Більше того, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у своїх пояснення у суді першої інстанції чітко підтвердили про те, що ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля та прогрівав двигун. Про подальші обставини справи у своїх поясненнях вказані свідки суду нічого не повідомляли.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно критично розцінив показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує, що відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Інші доводи апелянта не впливають на правильність висновку суду про доведеність факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, оскільки судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву та давали суду підстави для висновку про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянт не надав.

Постанова судді суду першої інстанції відповідає вимогам Закону, істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

За таких підстав, обґрунтування апеляційної скарги не спростовують законних висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану постанову залишити без змін.

Керуючись ст.293, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Октябрського районного суду м.Полтави від 4 квітня 2023 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко