ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/4681/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2023 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О., розглянувши адміністративні справи про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за статтями 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

15.06.2023 приблизно о 12-28 год. в м. Києві на вул. Затишна, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод, в результаті чого пошкодив заправний пістолет АЗС «UPG» колонка N 9. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль не пошкоджено, спричинено механічні пошкодження заправної колонки. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.2.3 б), 10.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП). ОСОБА_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, на порушення вимог пункту 2.10 а) ПДР України залишив місце пригоди, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122-4 КпАП України.

Оскільки ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні двох адміністративних правопорушень, скоєних в один і той же час та в одному і тому ж місці, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, суд встановив підстави для об`єднання цих справ в одне провадження.

В суді ОСОБА_1 не заперечував обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Вину у вчиненні ДТП не визнав, посилаючись на відсутність завданої шкоди майну.

Вислухавши ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи та докази, суд дійшов такого висновку.

Так, обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджуються схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, в яких зафіксоване місце пошкодження паливозаправного пістолета, відеозаписі з камер відеоспостереження, письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 , який підтвердив, що він вирішив заправитися та під`їхав до колонки АЗС «UPG», після заправки, повернувся до автомобіля і почав рух, але в цей час почув шум, а також письмовими поясненнями свідка, який підтвердив, що через дії ОСОБА_1 паливозаправний пістолет відірвався від шлангу та пошкодив кришку колонки.

В суді ОСОБА_1 показав, що під`їхав до колонки заправитися на АЗС «UPG», працівник заправки вставив пістолет у отвір баку, після чого він пішов оплачувати пальне, а коли повернувся, то вважав, що оператор АЗС вже витягнув пістолет. Після чого поїхав, не переконавшись, що заправний пістолет не перебуває у баку автомобіля, що призвело до його обриву.

Доводи ОСОБА_1 щодо його впевненості в тому, що працівником АЗС було витягнуто паливозаправний спростовуються тим, що ОСОБА_1 мав виконувати вимоги п. 10.1 ПДР України, відповідно до якого перед початком руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Отже, ОСОБА_1 розпочинаючи рух, мав переконатися, що це буде безпечно та бути уважним.

Щодо відсутності в матеріалах справи доказів про пошкодження майна, то такі посилання не заслуговують на увагу, оскільки відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження іншого майна.

Зазначені ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджуються схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, та поясненнями свдка, в яких зазначене пошкодження заправного пістолету та кришки колонки, а тому ОСОБА_1 про відсутність у схемі місця дорожньої-транспортної пригоди зафіксованого порушення Правил дорожнього руху України не заслуговує на увагу.

Суддею враховано письмові пояснення свідка, оскільки вони узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, які так само фактично підтверджуються і самим ОСОБА_1 .

Інкриміноване ОСОБА_1 порушення п.п.2.3 б), 10.1 Правил дорожнього руху України, знайшло своє підтвердження під час розгляду справи.

З огляду на вищезазначене, суддя вважає, що невизнання своєї вини ОСОБА_1 необхідно розцінювати, як спосіб захисту, обраний ним з метою уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, оскільки останній, відповідно до вимог п.п.2.3 б), 10.1, повинен був бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом, перед початком руху та будь-якою зміною напрямку руху, повинен був переконатися, що це буде безпечним.

Щодо епізоду вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення встановлено, 15.06.2023 приблизно о 12-28 год. в м. Києві на вул. Затишна, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ставши учасником ДТП, покинув місце пригоди. Чим порушив вимоги п.2.10 а) ПДР України.

Пунктом 2.10 а ПДР України встановлено імперативний обов`язок водія під час ДПТ, а саме зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Вказане обвинувачення підтверджується: схемою місця ДТП, якою схематично показано місце пошкодження; письмовими поясненнями свідка та відеозаписом з камер відеоспостереження згідно яких після того як був відірваний шланг, водій залишив місце ДТП.

Під час судового розгляду, правопорушник ОСОБА_1 пояснив, що після ДТП він залишив місце пригоди, оскільки не вбачав, що вказані механічні пошкодження є істотними.

Враховуючи доведений факт вчинення ДТП, пояснення порушника, суддя визнає, що ОСОБА_1 умисно після відриву пістолета залишив місце пригоди.

Суддя не приймає доводи, що ОСОБА_1 на суб`єктивному рівні вважав таку подію неістотною, а тому залишив місце пригоди.

Відповідно до ПДР України та виходячи з об`єктивної сторони правопорушення за ст.124 КУпАП, не вказано будь-яких виключень або визначень «несуттєвих наслідків», адже законодавством чітка вказано «настання наслідків у вигляді механічних пошкоджень». Так, матеріалами справи підтверджено, що водій своїми діями наніс механічні пошкодження колонці АЗС, а тому вказане охоплюється ст. 124 КУпАП, за що водій повинен понести справедливе покарання.

Також, суддя наголошує, що законодавством України встановлений імперативний обов`язок для кожного водія у вигляді «не залишати місце пригоди». Вказаними вимогами водій ОСОБА_1 проігнорував.

При накладенні адміністративного стягнення, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, вважаю, що стягнення у вигляді штрафу відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення і є домірним скоєному.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке є необережним, дані про особу, ступінь його вини, приймаючи до уваги його пояснення, в яких він не визнав свою вину, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність, приймаючи до уваги і наслідки, які могли б настати у подальшому, оскільки АЗС є місцем підвищеної небезпеки, де діють підвищенні правила пожежної безпеки, оскільки автомобільне пальне належить до горючих і легкозаймистих речовин, у зв`язку з чим потрібні необхідні умови для того, щоб унеможливити виникнення пожежі на заправних станціях, суддя вважає, що стягнення у вигляді штрафу, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП буде сприяти запобіганню вчиненню порушником нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного діяння.

Положеннями ст. 401 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У зв`язку з викладеним, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 536,80 грн, оскільки судом не встановлено підстав для звільнення його від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 35, 36, 124, 122-4, 279, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

П О С Т А Н О В И В :

Об`єднати справу № 753/10941/23 (провадження № 3/753/4681/23) та справу № 753/10942/23 (провадження № 3/753/4682/21) в одне провадження та присвоїти їй № 753/10941/23 (провадження № 3/753/4681/23).

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 грн.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня її винесення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя М.О.Заставенко