ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1132/23 Справа № 205/6985/22 Суддя у 1-й інстанції - Федотова В. М. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглянувши у присутності захисника Воронцова Владислава Вячеславовича, який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

доповнену апеляційну скаргу захисника Воронцова В.В. та Пахомова К.Л., подану на постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 квітня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України,

встановила:

Постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та призначено стягнення у вигляді штрафу розміром шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, із позбавленням права керування транспортним засобом на строк 01 рік, також визначено зобов`язання сплати ним судового збору у розмірі 536,80 грн.

Відповідно до змісту постанови 03.10.2022 року о 04:00 годин у м. Дніпрі по вул. Данила Галицького, буд. 9Ж, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервонінні шкіряного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд мотивував свої висновки тим, що вина ОСОБА_1 в здійсненні даного правопорушення доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 354904 від 03.10.2022 року, рапортом співробітника поліції, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій від 03.10.2022 року, а також дослідженим у судовому засіданні відеозаписом з нагрудного відео реєстратору інспектора Управління патрульної поліції, на якому зафіксовано факт відмови 03.10.2022 року ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

На зазначену постанову ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подали доповнену апеляційну скаргу із проханням про скасування судового рішення та закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своєї доповненої апеляційної скарги зазначають, що постанова суду першої інстанції винесена при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для вирішення справи.

Апелянти посилаються на те, що на відеоматеріалах відсутній фрагмент більш ніж у 25 хвилин самого складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки запис інспектором у цей час не вівся. Оскільки технічні засоби відеозапису не застосовувалися, а свідки представниками правоохоронного органу залучені не були, протокол серії ААД №354904 від 03.10.2022 року був оформлений з порушенням процедури та, на думку апелянта є недопустимим доказом.

У підтримку своїх доводів ОСОБА_1 зазначає, що відеозапис з нагрудної камери, долучений працівниками поліції до матеріалів справи, не містить доказів щодо керування автомобілем, а саме рух транспортного засобу по проїзній частині, тож такий відеозапис не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Крім того, апелянт зазначає, що суд не міг посилатися на свідчення допитаного в засіданні працівника поліції, оскільки відповідно до постанови Верховного Суду від 15 квітня 2020 року по справі № 489/4827/16-а, свідчення працівника поліції не можуть вважатись доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху.

ОСОБА_1 посилається на те, що йому не було запропоновано проїхати з поліцейськими до закладу охорони здоров`я і не було надано направлення для проведення огляду у закладі охорони здоров`я, що позбавило його права звернутись самостійно з направленням до медичного закладу.

Перевіривши витребувані із Ленінського районного суду м.Дніпропетровська матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за такими підставами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України суди, як і інші органи державної влади, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Приписи ст.247 КУпАП є імперативними, а отже вказують на те, що суд у разі закінчення строків повинен лише закрити справу і не вирішувати жодних інших питань.

Положеннями ч.7 ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

При цьому, слід враховувати правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року (справа №308/8763/15-а), згідно якої п.7 ч.1 статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП не врахував вищевказані положення закону, вдався до дослідження доказів, їх оцінки та встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, що свідчить про порушення місцевим судом норм матеріального і процесуального права, та безумовно є підставою для скасування постанови суду.

Водночас, враховуючи, що адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП було вчинено ОСОБА_1 03 жовтня 2022 року і на час апеляційного розгляду справи 10 липня 2023 закінчився визначений ст.38 КУпАП строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а апеляційний суд після скасування постанови суду першої інстанції також позбавлений процесуальної можливості досліджувати докази та вирішувати питання про винуватість останнього, тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Враховуючи зазначене провадження у справі за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи та прийняття постанови про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 квітня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду: О.В. Рябчун