Справа № 447/295/23 Головуючий у 1 інстанції: Бачун О.І.
Провадження № 33/811/816/23 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 03 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч ) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами терміном на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в користь держави у розмірі 536,80 гривень.

За постановою суду, 01.02.2023 року о 16 год. 25хв. дорога між с.Черниця- с.Держів, Стрийського району Львівської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ VIDA н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер 0680», що підтверджується тестом 2767 від 01.02.2023, результат огляду становить 0,69проміле, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 03 травня 2023 року, скасувати її та прийняти нову, якою провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що докази на які покликається суд першої інстанції на підтвердження його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не можуть бути визнані належними до допустимими через порушення, які були допущені працівниками поліції при проведенні огляду на стан сп`яніння.

Вважає, що вказані докази, при їх вивченні судом, мали б підтвердити факт тиску працівників поліції на нього для підписання протоколу та факт повторного використання мундштука на вимірювальному приладі Драгер.

Стверджує, що відеозапис, який долучений до матеріалів справи не є «матеріалами огляду на стан сп`яніння» в розумінні ст.266 КУпАП, а є нарізаними та змонтованими фрагментами відеозапису, зробленими на невстановлений технічний запис.

ОСОБА_1 будучи повідомленим про судове засідання в суді апеляційної інстанції не з`явився, подав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі. Також в клопотанні зазначає, що підтримує вимоги поданої апеляційної скарги та просить такі задоволити.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №473391 від 01.02.2023. Зі змістом протоколу ОСОБА_1 погодився та по суті правопорушення зазначив, що «керував транспортним засобом, випив 50 грам горілки»;

- квитанцією тестом №2767 приладу «DRAGER ALCOTEST 6810», результат - 0,69проміле, який підписаний ОСОБА_1

- актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому вказані ознаками його алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, вираження тремтіння пальців рук. Вказаний акт підписав ОСОБА_1 ;

- направленням в КНП «Миколаївська ЦРЛ» на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.02.2023;

- розпискою ОСОБА_1 від 01.02.2023, в якій останній вказав, що зобов`язується не керувати транспортний засіб до повного витверезення;

-відеозаписом, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 01.02.2023 транспортним засобом марки ЗАЗ VIDA н.з. НОМЕР_1 та зупинку його працівниками поліції. Також із даного відео вбачається, що ОСОБА_1 проходить освідування на місці зупинки транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «DRAGER ALCOTEST 6810», результат 0,69 проміле.

Аналізуючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Покликання апелянта на те, що долучений до матеріалів справи відеозапис є неналежним доказом, оскільки його запис не є безперервним, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне.

Апеляційний суд вважає, що зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що жодних доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 до суду не надав.

Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг та заяв ОСОБА_1 щодо дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах та на відеозаписі нагрудних камер, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта.

У ході апеляційного розгляду апеляційним судом не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність в діях працівників поліції порушення приписів «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та КУпАП, та такі дії у встановленому законом порядку не оскаржувалися .

Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.

Інші аргументи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ці аргументи не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування постанови суду.

На переконання апеляційного суду, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 03 травня 2023 року.

Постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 03 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк