Номер провадження 3/521/9899/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Кузьменко Н.Л., з секретарем Чебановою С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси матеріали справи про військове адміністративне правопорушення, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бобричі Лучинського району Житомирської області, громадянина України, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді лікаря медичного пункту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

З матеріалів справи про військове адміністративне правопорушення встановлено, що, на переконання уповноваженої особи військової частини НОМЕР_1 :

- Так, 26.04.2023 року, під час перевірки особового складу на предмет вживання спиртних напоїв, у лейтенанта ОСОБА_1 , лікаря медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , були виявлені візуальні ознаки алкогольного сп?яніння (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови). Лейтенанта ОСОБА_1 , було направлено в КНП «Херсонський обласний психоневрологічний диспансер» для перевірки на предмет вживання спиртних речовин. О 10:30 годині 26.04.2023 року перевіркою встановлено, що лейтенант ОСОБА_1 знаходиться в стані алкогольного сп?яніння (довідка про результати огляду з метою встановлення стану алкогольного сп?яніння від 26.04.2023 року №658).

За даним фактом відносно військовослужбовця ОСОБА_1 складено протокол про військове адміністративне правопорушення серії А7359 /25 від 26.04.2023 року за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Рішенням Вищої Ради Правосуддя № 566/0/15-23 від 30.05.2023 року, зокрема, ухвалено про відновлення з 1 червня 2023 року роботи Херсонського міського суду Херсонської області (територіальну підсудність судових справ якого з 03.10.2022 року було змінено на підсудність Малиновського районного суду м. Одеси, відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), поряд з цим, Вищою Радою Правосуддя ухвалено продовжити розгляд справ, які надійшли до 11 червня 2023 року включно на розгляд цих судів у порядку, визначеному частиною сьомою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), рішень Вищої ради правосуддя від 31 січня 2023 року № 10/0/15-23, від 28 лютого 2023 року № 161/0/15-23, від 30 березня 2023 року № 282/0/15-23, від 27 квітня 2023 року № 450/0/15-23.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що події мали місце в м. Херсоні Херсонського району Херсонської області, що відповідає територіальній юрисдикції Херсонського міського суду Херсонської області, крім того, справа надійшла до Малиновського районного суду м. Одеси до 11 червня 2023 року, а відтак справа підсудна Малиновському районному суду м. Одеси.

В судовому засіданні ОСОБА_1 участі не приймав, проте матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 зі змісту якої вбачається, що особа просить розглянути справу за його відсутністю, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, визнає.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, судом фактично встановлено.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Частина 1 ст. 172-20 КУпАП передбачає відповідальність за: розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Частина 2 ст. 172-20 КУпАП передбачає відповідальність за: участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів.

Частиною 3 статті 172-20 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою ст. 172-20 КУпАП, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Вiдповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобiлiзацiйну підготовку та мобiлiзацiю», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і органiзацiй, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рiшення про мобiлiзацiю (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобiлiзацii чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобiлiзацiї, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період діє в Україні з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав, а тому дію особливого періоду не припинено.

Таку правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» Верховний Суд уже сформулював у постановах від 11 квітня 2019 року (провадження № 51-9182км18), від 14 лютого 2018 року (провадження № 61-4157св18 та № 61-3951св18), від 20 лютого 2018 року (провадження № 61-4255св18), від 25 квітня 2018 року (провадження № 61-1664св17), від 21 лютого 2019 року (провадження № 51-7411км18).

Відтак в Україні продовжує діяти особливий період.

Беручи до уваги письмові пояснення та заяву ОСОБА_1 , в яких особа вину визнає, а також те, що ОСОБА_1 кваліфікацію своїх дій не оспорює, суд вважає, що протоколом про адміністративне правопорушення серії А7359/25 від 26.04.2023 року за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП фактичні обставини правопорушення встановлені в повному обсязі та відповідають дійсності.

Складений протокол про адміністративне правопорушення містить у собі суть адміністративного правопорушення, опис встановлених обставин із зазначенням конкретних дій ОСОБА_1 , за що передбачена відповідальність згідно з ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Будь-яких недоліків, які не дозволяють суду об`єктивно розглянути справу, протокол не містить. Даний доказ узгоджується з іншими матеріалами справи, сумнівів у його допустимості не викликає.

Вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними в справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії А7359/25 від 26.04.2023 року за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП; визнанням гр. ОСОБА_1 (згідно заяви) вини у вчиненому; довідкою про результати медичного огляду №658 від 26.04.2023 року та іншими матеріалами в своїй сукупності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов до висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у виді накладення штрафу у мінімальному розмірі, що перебачено санкцією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Вимогами п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», передбачено, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Керуючись ст. 12 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 172-20, 221, 252, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом встановленого законом строку з дня її винесення.

Суддя: Н.Л. Кузьменко