Справа № 302/1157/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
05.07.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Белли В. М., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Белла В. М.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 25 листопада 2021 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, постійного місця праці немає, сезонного робітника, не одруженого,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.
Згідно з постановою, 11.10.2021, приблизно о 20 год 00 хв, по вул. Прохідна, у смт Міжгір`я, ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем марки «Фольцваген» д/н.: НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокат Белла В. М. вказує на те, що постанова є необґрунтованою, незаконною, просить її скасувати. Стверджує, що поліцейські не пропонували водію пройти огляд на місці зупинки, натомість запропонували йому одразу проїхати до медичного закладу на освідування. Звертає увагу на те, що застосування технічних засобів вимірювання алкоголю у видихуваному повітрі (приладу Драгер) в Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція) жодним чином не зазначено. Стверджує, що судом першої інстанції залишено без розгляду заявлене письмове клопотання адвоката Белли В. М. щодо порушення процедури огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, яка передбачена ст. 266 КУпАП. Адвокат Белла В.М. також вказує на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.
Заслухавши пояснення адвоката Белли В.М., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , неявка якого, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак до апеляційного суду не з`явився, клопотань та заяв про відкладення судового засідання на інший день не подавав. Окрім того, приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції бере до уваги і те, що розгляд справи неодноразово відкладався, а саме: 03.02.2022 (а. с. 38), 28.07.2022 (а. с. 39), 30.03.2023 (а. с. 41-46), у тому числі за заявами адвоката Белли В. М., а також той факт, що ОСОБА_1 жодного разу не з`явився на розгляд справи, враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому чітко зазначено, що сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження; констатує, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне його повідомлення, а також те, що у розгляді справи бере участь адвокат Белла В.М., який просив розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду таке.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №088996, 11.10.2021, приблизно о 20 год 00 хв, по вул. Прохідна, у смт Міжгір`я, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Фольцваген» д/н.: НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. З протоколом ОСОБА_1 ознайомлений, що підтверджується його особистими підписами.
Медичним висновком лікаря КНП «Міжгірська РЛ» №156 від 11.10.2021 ОСОБА_2 , щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння підтверджено, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння 1, 89 % проміле, з чим ОСОБА_1 ознайомився, про що свідчить його підпис (а. с. 3).
Постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №493230 від 11.10.2021, підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 2 ст. 122 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять гривень) (а. с. 4).
Докази, які досліджені місцевим судом та перевірені судом апеляційної інстанції на предмет належності, достовірності та достатності, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівник патрульної поліції Цьопа В. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікаря КНП «Міжгірська РЛ» ОСОБА_2 , який проводив огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склав висновок про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, були підстави для фальсифікації вищевказаних документів щодо ОСОБА_1 , а також для його обмови у перебуванні у такому стані, у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейський та лікар при виконанні своїх посадових обов`язків діяли в межах наданих їм повноважень.
При ухваленні судового рішення, апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Так, згідно з п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
При оцінці доводів апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, апеляційний суд такі відхиляє і бере до уваги те, що належними та достовірними доказами безумовно підтверджено, а апелянтом не висловлено жодних заперечень щодо факту проходження ОСОБА_1 освідування у медичному закладі та його перебування за результатами огляду у нетверезому стані.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція).
Згідно з пунктом 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський пропонує особі пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, або направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення підтверджується, що на момент зупинки транспортного засобу, за кермом якого перебував ОСОБА_1 та перевірки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у поліцейських були сумніви щодо тверезості водія. Тому, на виконання вимог Інструкції та відповідно до Порядку, водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
З медичного висновку убачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд у КНП «Міжгірська РЛ». Він ознайомився зі змістом медичного висновку, що підтверджується його особистим підписом.
Тому, апеляційний суд не вбачає у діях поліцейських жодних порушень приписів ст. 266 КУпАП.
При оцінці тверджень апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції доводи в цій частині відхиляє з огляду на таке.
Так, відповідно до ст. 256 КУпАП України, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються (окрім іншого) пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол підписується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. З протоколу серії ДПР18 №088996, а також з медичного висновку №156 від 11.10.2021, убачається, що ОСОБА_1 на законну вимогу поліцейських пройти освідування у закладі охорони здоров`я, - погодився, щодо результатів огляду за допомогою приладу «Драгер» - 1, 89 % проміле не заперечував, під час ознайомлення зі змістом складеного відносно нього протоколу та медичного висновку жодних скарг чи вимог скористатися правовою допомогою не висловлював. При цьому йому були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи відбудеться у Міжгірському районному суді Закарпатської області. Крім того, від надання будь-яких пояснень ОСОБА_1 відмовився, про що свідчить відповідна відмітка у матеріалах справи.
Отже, порушень прав ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення апеляційним судом не встановлено, тому будь-які твердження про те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права при складанні процесуального документу, апеляційним судом розцінюються критично. При цьому, апеляційний суд враховує і те, що особа при зупинці працівниками поліції керованого нею транспортного засобу має право самостійно викликати адвоката чи фахівця у галузі права для захисту своїх інтересів. З матеріалів справи не вбачається, що після зупинки керованого ОСОБА_1 автомобіля ним заявлялись поліцейським клопотання про забезпечення йому захисника для надання правової допомоги.
При оцінці тверджень апелянта про те, що судом першої інстанції залишено без розгляду заявлене письмове клопотання адвоката Белли В. М. щодо порушення процедури огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, яка передбачена ст. 266 КУпАП, такі визнаються необґрунтованими, оскільки спростовуються наявними доказами. Так, у матеріалах справи міститься клопотання адвоката Белли В. М. від 25.11.2021, у якому окрім іншого, адвокат Белла В. М. просить закрити провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП, підставою для закриття вказує у тому числі порушення процедури огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, яка передбачена ст. 266 КУпАП. Разом з тим, з оскаржуваної постанови убачається, що під час розгляду справи місцевим судом, присутній у судовому засіданні захисник ОСОБА_1 , адвокат Белла В. М., посилається на ті ж доводи, які викладені у вищевказаному клопотанні, які суд першої інстанції обґрунтовано не врахував як підставу для закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 53 Закону України «Про дорожній рух» юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно із законодавством України.
Позиція ОСОБА_1 , викладена в апеляційній скарзі його захисника, адвоката Белли В. М., щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законності, обґрунтованості, а викладених у ній висновків матеріалам справи, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним правопорушення.
Апеляційний суд доходить висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог за п. 2.9 «а» ПДР; що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні цього правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким у постанові дана правильна оцінка; що адміністративне стягнення накладено на нього у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням приписів ст. ст. 33 - 35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, яке має підвищену суспільну небезпеку й належить до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за перебування за кермом транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника у дусі додержання законів України.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану адвокатом Беллою В. М. апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Белла В. М., залишити без задоволення.
Постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 25 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН