Справа № 199/5469/23
ПОСТАНОВА

іменем України

17.07.2023 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Дяченко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, офіційно не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов`язків по догляду за малолітньою донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,а саме: 28.06.2023 приблизно о 10:30 годині за місцем мешкання не забезпечила умови для життя малолітньої доньки, під час перевірки службою у справах дітей в кімнаті речі розкидані, їжа для дитини відсутня, дуже брудно.

ОСОБА_1 не з`явилась до суду, була сповіщена про дату, час і місце судового розгляду справи, тобто судом прийнято вичерпні заходи для її повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та, враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності не з`явилася в судове засідання, визнано можливим розгляд справи у її відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 923415 від 28.06.2023, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомлена, про що свідчить її підпис у протоколі;

- копією акту обмеження умов проживання з фото таблицею від 28.06.2023, згідно якого під час виходу в родину з матір`ю ОСОБА_1 була проведена бесіда, щодо прибирання кімнати, приготування їжі для дитини. Спеціалістами було наголошено, щодо повторного виходу до родини через два тижні, щодо налагодження матір`ю умов проживання та наявності харчування;

- копією письмових пояснень ОСОБА_1 , відповідно до яких, вона виховує доньку - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та пояснила, що 18.06.2023 до неї приїхала кума на ночівлю, мати була проти, почала виганяти подругу. Вона була проти та мати кинулась на мене. Почалась бійка. Втрутився вітчим. В кімнаті була ще одна подружка, яка зайшла за речами після ночівлі. Мати в люті схопила дівчинку за волосся і вивела, хоча подруга казала, що вона забере свої речі та одразу піде. Після чого мати погрожувала, що зробить так, щоб у неї забрали дитину, на емоціях вона схопила ніж. Після конфлікту вони з дитиною поїхали до райвідділу. 28.06.2023 до неї прийшли співробітники поліції з соціальної служби, для перевірки умов проживання її та дитини. На момент перевірки у неї в кімнаті було брудно, речі були розкидані, була банка с під слабоалкогольного напію, їжі не було. Їй повідомили, що через дві неділі прийде служба для повторної перевірки.

За таких обставин суд вважає, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 184 КУпАП такі, що виразилися, як ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 як на момент вчинення адміністративного правопорушення, так і на момент розгляду справи в суді, є неповнолітньою особою.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 13 КУпАП у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 121-127, частинами першою, другою і третьою статті 130, статтею 139, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах.

Тобто, ч. 2 ст. 13 КУпАП не містить в переліку правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 184 КУпАП, що надавало би можливість притягнути неповнолітню до адміністративної відповідальності на загальних підставах.

За таких обставин вказані вище відомості про особу неповнолітньої ОСОБА_1 є підставою до застосування відносно неї заходи впливу, яким може бути у відповідності до п. 2) ч. 1 ст. 24-1 КУпАП України попередження.

Оскільки відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується лише у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, відповідно застосування заходу впливу до неповнолітнього виключає можливість стягнення з нього судового збору.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 2) ч. 1 ст. 24-1 КУпАП застосувати неповнолітній ОСОБА_1 захід впливу за ч. 1 ст. 184 КУпАП у виді попередження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя І.В. Дяченко