Справа № 338/206/23
Провадження № 33/4808/507/23
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Куценко О. О.
Суддя-доповідач Гриновецький
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю апелянта ОСОБА_1 , розглянувши справу за його апеляційною скаргою на постанову Богородчанського районного суду від 8.06.2023 року щодо нього,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП і накладено штраф 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 28 січня 2023 року о 23 год. 01 хв. на автодорозі Н-09 Мукачево - Львів, керував транспортним засобом марки "Mercedes-Sprinter", державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що вважає оскаржувану постанову незаконною, винесену із порушенням норм чинного законодавства в якій обставини справи з`ясовано неповно, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи, а тому вона підлягає скасуванню. Повідомляє, що в адміністративному протоколі не зазначено які саме дії вчинені ОСОБА_1 на відмову від освідчення на місці зупинки та в медичному закладі, на що суд першої інстанції не звернув увагу та не надав факту відповідної оцінки. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не мав права проводити судовий процес, зважаючи на те, що копія протоколу про адміністративне правопорушення вручена йому не була та не направлена поштовим зв`язком, що дає підстави стверджувати про те, що ОСОБА_1 фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення, що є порушенням його права на захист. Зазначає, що в рапорті поліцейського вказано про те, що під час патрулювання працівників поліції буз зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , при цьому не зазначено причину зупинки транспортного засобу. Акцентує увагу на тому, що при процедурі огляду на стан сп`яніння працівниками поліції ОСОБА_1 не було роз`яснено та забезпечено право на реальну допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його права на захист і ставить під сумнів висновок суду про доведеність його вини. Вказує, що під час спілкування з поліцейськими йому не було належним чином повідомлено про ознаки алкогольного сп`яніння, а тому підстав для проведення огляду на стан сп`яніння не було і вимога про проходження такого огляду неправомірною. Вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного та об`єктивного вирішення справи. Враховуючи наведені обставини, просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційний розгляд справи проведено без участі захисника зі згоди апелянта.

З`ясувавши обставини справи, проаналізувавши апеляційні доводи та пояснення апелянта про підтримання апеляції, апеляційний суд прийшов до переконання про задоволення апеляційної скарги.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.

При цьому судом не враховано, що згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено і неухильно додержуватись вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.

В діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого правопорушення, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.

Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.

Постанова суду не може залишатися в силі через істотні процесуальні порушення, в тому числі права особи на захист.

Апеляційний суд не може спростувати доводи апелянта, які підтверджується відеозаписом події про те, що ОСОБА_1 перед початком і при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було належним чином забезпечено право на реальну допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу того ж правового принципу «плодів отруйного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами.

Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу.

Апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи апелянта про те, що поліцейські перед початком огляду водія не зазначили ознак його сп`яніння, які б давали правові підстави для початку такого огляду.

До істотного порушення права ОСОБА_1 на захист апеляційний суд відносить невручення йому копії протоколу про правопорушення, як вимагає ст. 254 КУпАП. При відмові отримувати таку копію водієм, її обов`язково має бути направлено поштою з відміткою про отримання або вручено працівником поліції в судовому засіданні. ОСОБА_1 заперечив таке вручення копії протоколу, що означає непред`явлення йому адміністративного обвинувачення, що є процесуальною перешкодою для судового розгляду справи і безумовною підставою для скасування постанови суду.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

При вирішенні апеляційної скарги апеляційний суд враховує позитивні дані про те особу ОСОБА_1 , зокрема те, що він бере активну участь у волонтерській допомозі ЗСУ, що підтверджується наявними у справі документами.

За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, як невмотивована й необґрунтована.

За вищенаведених порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.

Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови і закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Богородчанського районного суду від 8.06.2023 року щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.М. Гриновецький