КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №362/112/23Головуючий у І інстанції: Попович О.В.
Провадження№33/824/4753/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Стрижеус А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника - адвоката Ничик Аліни Валеріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської областівід 15вересня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням судді, захисником Ничик А.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій вона просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що постанова підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає що, протокол про адміністративнеправопорушення складений відносно ОСОБА_1 міститьчисленні виправлення, що є недопустимим при складанні адміністративного матеріалу. Помилки наявні і в даті, і в часі, і в показнику результату огляду, а частина тексту протоколу взагалі є незрозумілою.

Вказує, що рапорт працівникаполіції не можевважатися належним та допустимим доказом учинення адміністративного правопорушення відповідно до правовоїпозиції Верховного Суду від 2 травня 2020 року № 524/5741/16-а.

Направлення, яке долучено до матеріалівсправи також є недопустимимдоказом, оскількийого не було вручено ОСОБА_1 Проходження огляду в медичномузакладі пропонується поліцейським не лишеусно, а шляхом врученняводієві письмового направлення на медичнийогляд до закладу охорони здоров`я. В даномувипадку з відеозапису не вбачається, що поліцейський вручав письмове направлення на медичнийогляд до закладу охорони здоров`я. Відсутнівідомості про такевручення (абовідмову від отримання) і в матеріалахсправи.

Також захисник звертає увагу, що в разі виявлення ознак алкогольного сп`яніння, згідно ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння здійснюється в закладах охорониздоров'я не пізніше двох годин з моменту встановленняпідстав для йогоздійснення. Огляд у закладіохорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. З матеріалів справи та відеозаписувбачається, що подія відбулась близько 18 год 40 хв (пояснення особи щодо ДТП). Огляд особи проведено 19 листопада 2022 року о 23 год 05 хв. Тому, згідноматеріалів справи вбачається, що з моменту виявлення і до моменту проведенняогляду минуло більшеніж 2 години, що є грубим порушенням процедури освідування.

Наголошує, що особу не булопопереджено про відеофіксацію, згідно ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Зазначає, що відеофіксування події повинно проводитися з моменту зупинки транспортного засобу та до кінця розгляду справи поліцейськими, однакполіцейськими не було проведено таких дій, що є грубим порушенням процедури розгляду справи, а тому відеозаписнаявний в матеріалахсправи є неповним, що є порушенням Закону України «Про національнуполіцію» та Інструкціїіз застосування органами та підрозділамиполіції технічних приладів і технічнихзасобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник - адвокат Ничик А.В. та ОСОБА_1 підтримали доводи апеляційної скарги та просили скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративнеправопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами тощо.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши під час апеляційного розгляду матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції у порушення положень ст. ст. 245, 280 КУпАП повно, всебічно і об`єктивно не з`ясував обставини справи, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови, 19 листопада 2022 року о 20:44 на автодорозі М-05 Київ-Одеса 34 км в напрямку м. Києва водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ToyotaCamry, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив ДТП і під час спілкування з водієм виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини роту, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння рук, результат огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі 0,38 проміле, чим порушив пункт 2.9А Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , суд першої інстанції визнав останнього винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме дійшов висновку, що останній керував транспортним засобом ToyotaCamry, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння.

При цьому суд першої інстанції керувався наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, направленням на огляд, висновком КНП «Васильківська БЛІЛ» ВМР від 19 листопада 2022 року № 443 щодо результатів медичногоогляду, актом огляду на стан сп`яніння, розпискою, рапортом працівника поліції, диском із відеозаписами з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) з нагрудної камери, використання яких передбачено статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» й Інструкцією про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року № 100, що був досліджений у судовому засіданні, й іншими матеріалами справи, постановою Васильківського міськрайонного суду Київської област івід 31 березня 2023 року у справі № 362/114/23, а також поясненнями свідка ОСОБА_3 .

З такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Зокрема, доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки після вручення останньому копії протоколу в оригіналі даного протоколу були зроблені виправлення, є слушними.

Так Кодексом України про адміністративне правопорушення визначено форму і передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що приймається в конкретній адміністративній справі.

Відповідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Відповідно до п. п. 2.2. Наказу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 № 3/02-15 «Про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» в протоколі про адміністративне правопорушення не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписаний особою, щодо якої він складений.

Пунктом 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 № 1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з правовою позицією, викладеною в рішенні Європейського суду з прав людини «Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії», де зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Відповідно до ст. 279 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення оголошується протокол про адміністративне правопорушення та досліджуються докази.

З наведених норм слідує, що у випадку виявлених розбіжностей між протоколом, наданим поліцейським, та протоколом, наданим особою, що притягується до адміністративної відповідальності, такий протокол не може вважатись належним та допустимим доказом у справі, оскільки при його складанні не були дотриманні вимоги ст. 254 КУпАП та порушені законні права особи на захист.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями, та відповідальність за них. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Таким чином, всі дописані відомості в протоколі поліцейським після його підписання записані в незаконний спосіб.

Як вбачається з матеріалів справи, працівником поліції до протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 були внесені виправлення у фабулі, а саме була здійснено виправлена дата вчинення правопорушення чи то з 20 на 19 листопада 2022 року чи то з 19 на 20 листопада 2022 року. Наразі, огляд водія трапспортного засобу було здійснено 19.11.2022 о 23.05 год.

Крім того, здійснено виправлення часу вчинення адміністративного правопорушення, де зазначено 24.00 год., в той час відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 здійснив зіткнення з іншим траспортним засобом близько 19 години (пояснення ОСОБА_5 , ОСОБА_3 ), після чого ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом.

Виправлення, які допущені під час внесення записів до протоколу, до його підписання особою, стосовно якої його складено, повинні бути чітко посадовою особою виправлені та належним чином застережені (проставлена печатка та підпис посадової особи).

Проте, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , в ньому відсутні належним чином засвідчені відомості щодо внесених виправлень у ньому уповноваженою особою.

При порушеному порядку притягнення до адміністративної відповідальності та порядку зібрання доказів, зокрема, порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення, справа про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає (ч. 1 ст. 254 КУпАП та ч. 2 ст. 251 КУпАП), та не може бути перекладено на суд.

Наведене дає підстави стверджувати, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД18 №142984 від 19.11.2022 щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який відповідно до ст. 251 КУпАП є доказом, складений у позапроцесуальний спосіб, а відтак не може бути допустимим доказом у справі.

Як наслідок, інші докази, на які послався суд першої інстанції, є похідними, а відтак, на переконання судді апеляційного суду, недопустимими за принципом плодів отруйного дерева (Рішення ЄСПЛ у справі «Яременко проти України»).

Апеляційний суд наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення є головним документом у справі і його важливість співставима з обвинувальним актом у кримінальному провадженні. Неправильність складання протоколу унеможливлює постановлення судом законного й обґрунтованого рішення.

У своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні у справі «Ващенко проти України» Європейський суд вказав, що «обвинувачення» для цілей п. 1 ст. 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського суду з прав людини. За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своєму рішенні у справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. У рішенні Маліж проти Франції від 23 вересня 1998 року Європейський суд з прав людини визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення. Європейський суд з прав людини підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі Коробов проти України Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення поза розумним сумнівом.

Апеляційний суд зауважує, що відповідно до переглянутого відеозапису, ОСОБА_7 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння 19 листопада 2022 року о 18:40 год.

Однак, огляд ОСОБА_7 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «DragerAlcotest » проведений лікарем наркологом19 листопада 2022 року23:05 год., що підтверджується висновком КНП «Васильківська БЛІЛ» ВМР від 19 листопада 2022 року № 443, тобто пройшло більше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, передбачених частиною 4 статті 266 КУпАП.

Згідно з частиною 5 статті 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Апеляційний суд вважає, що проведення огляду ОСОБА_7 на стан алкогольного сп`яніння пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення є грубим порушенням працівниками поліції встановленої Законом процедури огляду водія на стан сп`яніння та, згідно з вимогами частини 5 статті 266 КУпАП, має наслідком визнання її недійсною.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 був направлений відділом поліції для огляду на стан сп`яніння 19 листопада 2022 року о 23 годині 01хвилини, а огляд лікарем вже було зроблено о 23 годині 05хвилин 19 листопада 2022 року, тобто через 4 хвилини після направлення, з урахуванням потрібного часу, щоб дістатися до медичної установи та для проведення необхідних тестів та досліджень та самого висновку.

Суд першої інстанції в порушення вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП не дотримався всебічного, повного об`єктивного з`ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності із законом, належним чином не оцінив зібрані у справі докази в їх сукупності, формально дослідив їх, що призвело до ухвалення у справі необґрунтованого рішення.

Згідно з пунктом 2 частини 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 суд першої інстанції при визнанні останнього винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не дотримався вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, постанова Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2023 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 - закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Ничик Аліни Валеріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2023 рокускасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Стрижеус