Провадження № 3/127/4389/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2023 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Шидловський О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №431209 від 28.05.2023 року вбачається, що 28.05.2023 року о 00 год. 10 хв., в м. Вінниці, пров. 4-й Гніванського шосе, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Suzuki Swift», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку на місці зупинки при безперервній відео фіксації, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав, суду пояснив, що 28.05.2023 року алкогольні напої він не вживав та за кермом автомобіля перебував у тверезому стані. Зокрема, 28.05.2023 року в м. Вінниці його зупинили працівники патрульної поліції. В ході спілкування з працівниками поліції останні повідомили, що нібито в них є підозра на вживанні ним алкогольних напоїв. На вказане зауваження працівників поліції, він заперечив та повідомив, що алкогольні напої не вживав. В подальшому, в ході дещо емоційного спілкування, між ним та працівниками поліції виник конфлікт в ході якого він відмовився від проходження медичного огляду на місці зупинки. Однак, працівником поліції не було роз`яснено йому право пройти медичний огляд у найближчому медичному закладі та відповідно не було запропоновано пройти такий огляд, як того вимагає законодавство. Окрім того, самостійно в той час він не міг звернутися до медичного закладу з метою проходження такого огляду за самозверненням, оскільки у нього вилучили автомобіль і тривала комендантська година.

У зв`язку з наведеним вище, ОСОБА_1 просив суд закрити провадження, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення посилаючись на мотиви, які висвітлені в письмових поясненнях, які долучив до матеріалів справи.

Адвокат Шиманський В.М. у судовому засіданні зазначив, що 28.05.2023 року його підзахисний ОСОБА_1 був тверезий і не відмовлявся від проходження освідування в закладах МОЗ. Зокрема, працівником поліції (під час зупинки та спілкування з ОСОБА_1 ) не було роз`яснено порядку та строків на право проходження відповідного медичного огляду в медичному закладі. Натомість, після того як ОСОБА_1 звернувся до адвоката за правовою консультацією з даного питання, строки, які передбачені ст. 266 КУпАП для проходження медичного огляду в закладах охорони здоров`я (не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення) сплили. Таким чином, ОСОБА_1 не будучи усвідомленим в наданому законом праві, пропустив строки передбачені ст. 266 КУпАП на право щодо проходження відповідного медичного огляду в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, працівниками поліції грубо порушено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції.

Зокрема, відповідно до положень вищевказаної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Окрім того, захисник зауважив, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року). Зазначені в протоколі нібито виявленні в ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, з наявних в матеріалах справи доказів нічим не підтверджуються. А саме, наявний у матеріалах справи рапорт працівника поліції від 28.05.2023 року, в якому зазначені ідентичні обставини справи, що і в протоколі, не являється належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 . Оскільки, вказаний рапорт належить до внутрішніх документів батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області та складений тим же інспектором патрульної поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином з наведеного слідує, що працівником поліції грубо порушено порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, у зв`язку з чим, просив суд провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Шиманського В.М., проаналізувавши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно положень ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, згідно п. 2.5 ПДР України, вказує на те, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що відповідальність настає в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під в впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під виливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичною чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як встановлено судом, працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №431209 від 28.05.2023 року відносно ОСОБА_1 за те, що останній, 28.05.2023 року о 00 год. 10 хв., в м. Вінниці, пров. 4-й Гніванського шосе, 1, керував транспортним засобом «Suzuki Swift», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку на місці зупинки при безперервній відео фіксації, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Отже, об`єктивна сторона зазначеного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , полягає у відмові водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння, а суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП передбачає умисну форму вини.

Так, у п. 1 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року передбачено, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (частина перша статті 266 КУпАП).

Процедура та порядок огляду на стан сп`яніння регламентуються ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.

Відповідно до п.п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння вбачається, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Разом з тим, зазначені вимоги порядку проходження огляду на виявлення стану сп`яніння відносно ОСОБА_1 працівниками поліції були порушені. Тобто, порушено процедуру зазначених в законі дій працівниками поліції, що відповідно до усталеної практики ЄСПЛ є порушенням права на захист. Зокрема, ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що в ході спілкування, працівники поліції виник конфлікт в ході якого він відмовився проходити такий огляді на місці зупинки транспортного засобу. Проте, працівником поліції не було запропоновано та роз`яснено ОСОБА_1 право на проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Про вказане ОСОБА_1 стало відомо лише після того, як він звернувся з даного питання за правовою допомогою до адвоката.

З наведених пояснень вбачається, що ОСОБА_1 висловив відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. В такому випадку, подальші дії працівників поліції, регламентовані вищезгаданим п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а саме: у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП. Проте, вказану норму Інструкції працівником поліції не виконано.

Таким чином, з досліджених в ході судового розгляду доказів випливає, що поліцейським після отримання відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, не дотримано вимог п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та не роз`яснено останньому право на проведення відповідного огляду в найближчому закладі охорони здоров`я.

Доказів, які б могли спростувати версію ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, в процесі судового розгляду не встановлено. Долучені до матеріалів справи відеозаписи з нагрудної боді камери поліцейських не являються безперервним відеозаписом, що в повній мірі не відповідають всіх обставин спілкування ОСОБА_1 з працівниками патрульної поліції. Очевидців (свідків), які б підтверджували обставини, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №431209 матеріали справи не містять.

Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Авшар проти Туреччини» в оцінці доказів Суд встановив стандарт доказування «поза розумним сумнівом». Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Отже, зазначене протоколі порушення ОСОБА_1 - п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 130 КУпаП, підлягає доведенню «поза розумним сумнівом».

Враховуючи наведене та виходячи із вимог ст. 62 Конституції України, судом не встановлено достатньо доказів котрі б з достовірністю та об`єктивністю вказували на вчинення ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за таких обставин, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з вищенаведеним провадження в справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 130, 247, 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: