Справа № 459/3129/23 Провадження № 3/459/1135/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2023 року суддя Червоноградського міського суду Львівської області Мельникович М. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді матеріали, які надійшли від Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого у ТзОВ « Мебель-Сервіс» різноробочим, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП

У С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 548922 від 17.09.2023 ОСОБА_1 17.09.2023 о 06:43 год. у м. Червонограді по вул. Б. Хмельницького, 49а керував автомобілем ВАЗ 11183, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови; від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 надав пояснення та повідомив, що 07.09.2023 їхав на авто з с. Рожарів у м. Соснівку і його зупинили працівники поліції. Причини зупинки йому не повідомили. Правил дорожнього руху він не порушував. Спитали чи вживав він алкоголь, на що останній повідомив, що алкоголю не вживає. Зауважив, що його дружина напередодні випивала з подругою, тому міг бути запах алкоголю в машині. Працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння, на що він погодився, після чого попрямував за поліцейським для проходження огляду. Проте огляд він так і не проходив, бо працівники поліції погрожували йому, що машину заберуть на штраф майданчик і спонукали його відмовитися від проходження огляду. Вважає, дії працівників поліції неправомірними та незаконними. Просив не позбавляти його прав керування, оскільки він змушений постійно керувати автомобілем в силу своєї роботи, а також на його утримані є непрацездатний член сім`ї, якого необхідно регулярно відвозити до медичних закладів.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Люшик В. К. також просив закрити провадження у даній справі, посилаючись на наступне.

Захисник вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та законність його перевірки на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими. На думку адвоката, матеріали справи оформлені без дотримання процесуального порядку їх оформлення. Так, на відеозаписах, долучених до протоколу відсутній запис моменту виявлення поліцейськими автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , який би порушив якесь із Правил дорожнього руху, яке відповідно до ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» стало б підставою для зупинки транспортного засобу. З відеозапису не вбачається, що у ОСОБА_1 були ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для його освідування. ОСОБА_1 поводить себе адекватно, мова була зрозуміла, чітка, рухи тіла теж адекватні. Також адвокат зазначив, що у протоколі не вказані свідки, які б підтвердити факти, викладені у протоколі. Крім цього, адвокат вказав, що сам відеозапис, долучений до протоколу не є безперервним і складається з двох відеофайлів, на яких зафіксовано, що поліцейський та водій ОСОБА_1 тривалий час залишаються за кадром і їхнє спілкування чомусь камерою не фіксується. Це виключає ряд моментів і фактів, необхідних для встановлення істини у справі. Відтак, адвокат вважає, що вказані відеоматеріали не можуть вважатися належними та допустимими доказами. Тому просив клопотання задовольнити та закрити провадження у справі.

Також, у судовому засіданні було допитано у якості свідка дружину ОСОБА_1 , яка повідомила, що у вказаний протоколі дату та час вони з чоловіком поїхали у м. Червоноград до лікаря. Працівник поліції їх зупинив, але причину зупинки не повідомив. Чоловіку запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що він погодився і вийшов до працівників поліції. Чоловік розмовляв з працівниками поліції, проте про що саме свідку невідомо. Чи проходив чоловік тест на стан сп`яніння свідок не знала. Згодом працівники поліції склали на чоловіка протокол. Крім цього додала, що чоловік їй повідомив, що працівники поліції погрожували йому, що заберуть машину на штраф майданчик якщо він не відмовиться від проходження огляду. Серед іншого зауважила, що напередодні вживала алкоголь з подругою, проте її чоловік алкоголь не вживає.

Також у судовому засіданні було допитано у якості свідків працівника поліції Ремезовського, який повідомив, що приїхав складати лише протокол, даний автомобіль він зупиняв, тому деталі повідомити не може. Зауважив, що зупинку даного транспортного засобу та огляд порушника здійснив працівник поліції Білик, а свідка було викликало лише для складання протоколу.

Клопотання про допит інших свідків учасниками справи не заявлялося.

Заслухавши доводи особи, щодо якої розглядаються дані адміністративні матеріали та його захисника, пояснення свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши докази в їх сукупності, суддя встановив наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 1-2 ст. 7 КУпАП).

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді відмови від проходження огляду на стан сп`яніння особою, що керує транспортним засобом, необхідно з`ясувати чи дійсно особа відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, судом встановлено, що згідно з інформацією, зафіксованою в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 548922 від 17.09.2023 ОСОБА_1 17.09.2023 о 06:43 год. у м. Червонограді по вул. Б. Хмельницького, 49а керував автомобілем ВАЗ 11183, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови; від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та огляду на стан сп`яніння з використанням технічного засобу Drager Alkotest 6820 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Проте, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є достатнім доказом вчинення адміністративного правопорушення за відсутності інших належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження вини особи.

Так, до матеріалів справи додано диск із відеофайлами з місця події, який був оглянутий в судовому засіданні. На відеозаписі зафіксовано факт зупинки працівником поліції ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що в нього вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, на що останній відповів, що не вживає алкоголь. Тоді працівник поліції запропонував йому пройти освідування на стан сп`яніння, на що водій погодився. Поліцейський попросив вийти водія з машини і надати документи на авто, при цьому ще раз перепитавши чи водій згідний пройти перевірку на алкоголь. ОСОБА_1 знову беззастережно погодився. Тоді поліцейський зняв з форми бодікамеру, поклав її в патрульну машину та відійшов з ОСОБА_1 , залишивши бодікамеру в авто та відповідно не фіксуючи розмову. Згодом вони повернулися і тоді ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, після чого був складений протокол.

Суд вважає, що такі дії працівника поліції не відповідають чинному законодавству, оскільки відеозапис має бути безперервним і вся розмова порушника та працівника поліції повинна бути зафіксована на відеозаписі, доданому до протоколу.

Дії працівника поліції, які відбувалися поза кадром бодікамери очевидно могли спровокувати ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 спершу неодноразово погодився пройти тест на стан сп`яніння, проте в подальшому, з незрозумілих причин, після розмови з працівником поліції поза кадром, який так і не провів його освідування на місці зупинки, відмовився від проходження огляду.

Очевидно, дії працівника поліції були спрямовані не на усунення та припинення адміністративного правопорушення, як цього вимагають вимоги Закону України «Про Національну поліцію», а навпаки на вчинення дій, спрямованих на вчиненням останнім адміністративного правопорушення та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви» зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування. При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень. Згідно з ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу, серед інших, є запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Отже, суд вважає, що при обставинах, викладених вище, однозначної відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння не було, досліджений відеозапис цього не підтверджує, а свідки цього відсутні та в протоколі не вказані.

Щодо відсутності законних підстав для зупинки вищевказаного транспортного засобу, на що звертає увагу адвокат, то суд це до уваги не бере, оскільки із рапорту працівника поліції вбачається, що водії був зупинений через поданий сигнал в населеному пункті без необхідності, що не дозволяється ПДР України.

Згідно з ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Отже, вищезазначені порушення, допущені при оформленні даних матеріалів про адміністративне правопорушення, позбавляють суд можливості встановити вину ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП. Наведені факти свідчать про неналежність доказів у справі, які не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема, стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину, але і в оформлені у такий спосіб, який викликає сумніви щодо об`єктивності і повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, які містять формальний (провокативний) характер з метою притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Таким чином, дослідивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшов до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, що викладені у протоколі, не підтверджені у судовому засіданні та спростовуються дослідженими судом доказами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з вищевикладеним судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ч.1 ст. 130, ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М. В. Мельникович