Житомирський апеляційний суд
Справа №287/474/23 Головуючий у 1-й інст. Винар Л. В.
Категорія ст. 172-20 ч. 3 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 08 травня 2023 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 08 травня 2023 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч ) гривень 00 копійок.

Звільнено від сплати судового збору ОСОБА_1 на підставі п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно постанови суду першої інстанції, 20.02.2023 у військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння лікуючим лікарем ОСОБА_2 під час перебування на стаціонарному лікуванні в КНП «Олевська ЦРЛ» в умовах воєнного стану. 20.02.2023 солдат ОСОБА_1 був достроково виписаний з КНП «Олевська ЦРЛ» за порушення режиму. При направленні ОСОБА_1 у приймальне відділення КНП «Олевська ЦРЛ» Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, встановлено що вказаний військовослужбовець перебував у стані алкогольного сп`яніння в концентрації 2, 0 проміле, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що судом першої інстанції не досліджено в повному обсязі матеріали справи, всебічно і об`єктивно не з`ясовано всіх обставин справи в їх сукупності. Зазначає, що огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі він не проходив.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт посилається на те, що про час та місце розгляду справи не повідомлявся, участі в справі не приймав, копію оскаржуваної постанови отримав 22.05.2023.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та інше.

Дані вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 дотримані не були.

Диспозиція ч. 1 ст. 172-20 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення, по-перше, за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, по-друге, за появу таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, по-третє, за виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, по-четверте, за відмову таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідальність за ч. 3 цієї статті настає за умови вчинення цих дій, якщо вони вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення старшому солдату ОСОБА_1 інкримінується, що в умовах воєнного стану 20.02.2023 під час перебування на стаціонарному лікуванні в КНП «Олевська ЦРЛ» у останнього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння лікуючим лікарем ОСОБА_2 та він був достроково виписаний з КНП «Олевська ЦРЛ» за порушення режиму. При направленні ОСОБА_1 у приймальне відділення КНП «Олевська ЦРЛ» Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, встановлено що вказаний військовослужбовець перебував у стані алкогольного сп`яніння в концентрації 2, 0 проміле, чим останній вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Однією з обов`язкових ознак об`єктивної сторони за ст. 172-20 КУпАП є саме виконання військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів обов`язків військової служби, при цьому не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, виконувала обов`язки військової служби.

Доводами апеляційної скарги ОСОБА_3 є те, що матеріали справи не містять доказів того, що він виконував обов`язки військової служби та перебував на території військової частини або будь-якого військового об`єкта, а знаходився на стаціонарному лікуванні.

Наразі судом першої інстанції не було враховано, що згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання 20 лютого 2023 року ОСОБА_1 , як військовослужбовцем, обов`язків, пов`язаних з військовою службою.

При цьому відповідно до виписки № 413 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 20.02.2023, виданої КНП «Олевська ЦРЛ» Олевської міської ради, ОСОБА_1 у період часу з 13 лютого 2023 року по 20 лютого 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Олевська ЦРЛ» Олевської міської ради.

З урахуванням наведених обставин апеляційний суд дійшов висновку, що відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 20.02.2023 виконував обов`язки військової служби.

Враховуючи вищевикладені обставини, приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Отже, апеляційний суд вважає за необхідне провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим апеляційна скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Олевського районного суду Житомирської області від 08 травня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Олевського районного суду Житомирської області від 08 травня 2023 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП - скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь