Справа № 303/2346/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
24.11.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Фазикош Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, в м. Ужгороді, матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою його захисника - адвоката Пензеника В.І. на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.05.2023,
Постановою судді Мукачівськогоміськрайонного суду від 19.05.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння з накладенням нанього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн судового збору.
В оскарженій постанові судді від 19.05.2023 вказано, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за таких обставин.
В апеляційній скарзі захисник Пензеник В.І. просить скасувати оскаржувану постанову від 18.05.2023, а провадження у справі закрити у звязку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник Пензеник В.І. вказує, що як слідує із відеороликів, доданих до матеріалів справи, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду ні на місці зупинки, ні в медичному закладі. Робив неодноразові спроби надати зразок сечі, однак за фізіологічним станом, в умовах обмеження поліцейськими часу для того щоб здати зразок сечі, зробити цього не зміг. Незрозумілим є відмова працівників поліції чи лікаря медичного закладу у наданні ОСОБА_1 іншого біологічного середовища, не прийняття ними мір до відібрання такого біологічного середовища як слина, кров, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, тощо, лікарем, який проводить огляд, чи медичними працівниками медичного закладу.
Апелянт зазначає, що при проведенні огляду ОСОБА_1 в КНП «Лікарня святого Мартина» не дотримано вимог пунктів 7-11 Інструкції, а відтак відповідно до пункту 22 Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду особи ОСОБА_1 на стан сп`яніння, оскільки складені з порушенням вимог цієї Інструкції, то вважаються недійсними.
Крім того, захисник вказує, що в судовому засіданні в суді першої інстанції 19.05.2023 було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи на більш значний термін, необхідний для надання додаткових доказів захисту, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , проходив лікарське медичне обстеження, результати якого захист хотів надати до суду в якості доказів, однак судом в задоволенні цього усного клопотання було незаконно відмовлено, чим порушено принцип змагальності сторін, принцип доступу особи до правосуддя.
В судові засідання в апеляційній інстанції, призначені на 14.07.2023, 15.09.2023, 13.10.2023, 24.11.2023 ОСОБА_1 та його захисник Пензеник В.І. не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. 21.07.2023 ОСОБА_2 подано клопотання про відкладання розгляду справи у зв`язку із хворобою ОСОБА_1 15.09.2023 захисник подав аналогічне клопотання у зв`язку із його зайнятістю у справі № 303/7496/23 за ч.2 ст.307 КК України. 13.10.2023 захисником подано клопотання про відкладення у зв`язку із його захворюванням. В судове засідання, призначене на 13.10.2023 ОСОБА_1 , з`явився, апеляційну скаргу підтримав, однак просив відкласти розгляд справи на іншу дату, оскільки не зміг з`явитись його адвокат. В судове засідання, призначене 24.11.2023 ОСОБА_1 не з`явився. 24.11.2023 ОСОБА_2 подано ще одно клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_1 має бажання особисто примати участь у судовому засідання, а на даний час перебуває на лікарняному. Доказів наявності підстав, зазначених у заявах, захисник суду не подав. За цих обставин, справу розглянуто без їх участі.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення із наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення дотримано.
Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ці положення повністю кореспондуються з положеннями п.2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд першої інстанції належним чином дослідив матеріали справи, вірно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Такий висновок судді ґрунтується на повно і всебічно досліджених у суді зібраних у справі доказах, а саме:
- протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 095181 від 12.03.2023, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та в якому викладено обставини вчинення адміністративного правопорушення;
- копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС № 6665628 від 12.03.2023 (а.с.3);
- висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП "Мукачівська ЦРЛ" від 12.03.2023 (а.с.2);
- розпискою ОСОБА_1 від 12.03.2023 про підтвердження факту залишення транспортного засобу ВАЗ 2108, н.з. НОМЕР_1 , за адресою м. Мукачево, вул. Підгорянська, 25, яка підписана ним особисто (а.с.5);
- відеозаписі з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, який додано до матеріалів протоколу.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується вказаним протоколом про адміністративне правопорушення від 12.03.2023, який підписаний ним особисто. В графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» останній зазначив, що відмовляється від дачі пояснень. ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП (а.с.1).
Зазначений протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується відеозаписом працівників патрульної поліції, який додано до матеріалів протоколу. Із відеозапису слідує, що при зупинці транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 поліцейськими виявлено в останнього ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці, порушена координація рухів та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Такий погодився пройти огляд на стан сп`яніння та його в подальшому було доставлено до закладу охорони здоров`я для його проходження. Надалі ОСОБА_1 зазначив, що не може пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки не може здати біологічні зразки. Просив взяти у нього кров. ОСОБА_1 було надано достатньо часу, щоб здати зразки, а тому їх ненадання для проведення експертизи є відмовою від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що було йому роз`яснено працівниками поліції.
Такі дії ОСОБА_1 були правильно розцінені працівниками поліції як відмова від проходження огляду на стан наркотичногосп`яніння.
Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, однак не зміг здати зразки біологічного середовища - сечі, та визначає поведінку особи, як таку, що суперечить доктрині venirecontrafactumproprium (заборони суперечливої поведінки), в основі якої лежить принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони.
Під час розгляду справи апеляційним судом істотних порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 за №1452/735, не встановлено.
Апеляційний суд проаналізував доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у клопотанні про відкладення судового засідання, чим порушено принцип змагальності та доступ до правосуддя, та встановив.
Під час розгляду справи у суді першої інстанції захисник неодноразово подавав клопотання про відкладення. Зокрема, 12.04.2023 захисником подано заяву про відкладення судового засідання у справі для надання йому можливості ознайомитися з матеріалами справи. Дане клопотання було задоволено, розгляд справи відкладено на 26.04.2023. В цей день захисником повторно подано клопотання про відкладення судового засідання, оскільки ним подано адвокатський запит щодо отримання акту медичного огляду особи, відповідь на який ще ним не отримано, клопотання задоволено, розгляд справи відкладено на 09.05.2023. В судовому засіданні 09.05.2023 захисник втретє заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки ним ще не зібрано всі докази, що спростовують обставини, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення. З метою не порушення права особи на захист дане клопотання було задоволено, судове засідання у справі відкладено на 19.05.2023. Разом з тим, 19.05.2023 захисником заявлено усне клопотання про відкладення судового засідання з підстав, аналогічних попереднім. Оскільки судом чотири рази відкладався судовий розгляд справи за клопотанням захисника, аналогічних за змістом, суд першої інстанції прийшов до висновку, що чергове його клопотання є необґрунтованим і спрямованим виключно на затягування судового розгляду, тому прийняте рішення про відмову в його задоволенні і продовженні розгляду справи.
В апеляційній скарзі захисник вказує, що ним було заявлено клопотання щодо відкладення розгляду справи на більш значний термін, оскільки ОСОБА_1 проходив лікарське медичне обстеження, результати якого захист хотів надати до суду в якості доказів (а.с.32). Апеляційний суд констатує, що справа розглядалась в суді першої інстанції, починаючи з березня 2023 року. У подальшому неодноразово призначалась до розгляду в апеляційному суді. За весь цей час захисник не реалізував своє право подати до суду відповідні достатні докази та не навів доказів наявності у нього об`єктивних перешкод для цього.
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, а висновок суду першої інстанції, про керування ним автомобілем у стані наркотичного сп`яніння та відмову особи від проходження у встановленому порядку освідування на стан наркотичного сп`яніння, чим порушено п.2.5 Правил дорожнього рухуне спростовано.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни оскарженого судового рішення в апеляційній скарзі, не вказується та під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, оскаржувана постанова місцевого суду від 31.05.2023 щодо ОСОБА_1 , як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін, а подана захисником Пензеником В.І. апеляційна скарга без задоволення.
Керуючисьст. 294 КУпАП, апеляційний суд
Апеляційну скаргу захисника Пензеника В.І. залишити без задоволення, а винесену щодо ОСОБА_1 постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.05.2023 без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Фазикош