П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2023 року м. Київ

Справа №760/11701/22

Апеляційне провадження № 33/824/2886/2023

Київський апеляційний суд в складі судді Соколової В.В., за участі секретаря Федорчук Я.С., розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 11листопада 2022 року за матеріалами, які надійшли з Солом`янського управління поліції ГУ НП у м. Києві про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2022 року визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та засновано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Постанова суду мотивована тим, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП по відношенню до її колишнього чоловіка, оскільки остання вчинила домашнє насильство психологічного та економічного характеру, а саме, розпочала конфлікт, висловлювалась образливими словами, не випускала з кімнати, чим могла завдати шкоди психологічному здоров'ю. Вина ОСОБА_1 підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями потерпілого та ОСОБА_1 .

Не погодилась із вказаною постановою ОСОБА_1 , її представником подана апеляційна скарга, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Клопотання мотивовано тим, що 18 травня 2023 року представник ОСОБА_1 , отримав засобами поштового зв`язку постанову Київського апеляційного суду від 12 травня 2023 року, якою було повернуто апеляційну скаргу подану 06 травня 2023 року ОСОБА_1 на оскаржувану постанову суду першої інстанції, з підстав того, що до неї не було долучено копії Договору про надання правової допомоги. В силу вищевикладеного, представник ОСОБА_1 повторно подає скаргу та клопотання про поновлення строку, який пропущений з поважних причин.

Так, представник ОСОБА_1 вказує на те, що розгляд справи відбувся за відсутності належного повідомлення ОСОБА_1 , про час та місце судового засідання, оскільки в матеріалах справи відсутня інформація щодо повідомлення останньої в порядку, встановленому ч. 1 ст. 277-2 КУпАП.

Також представник вказує на те, що ОСОБА_1 не отримувала копію постанови суду, внаслідок чого вона об'єктивно не мала можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на вказане судове рішення, тому строк на апеляційне оскарження постанови підлягає поновленню, так як пропущений з поважних (об'єктивних) причин.

Апеляційна скарга мотивована тим, що протокол про адміністративне правопорушення ВАБ № 494311 від 04 вересня 2022 року, був складений лише на підставі формальної та безпідставної заяви ОСОБА_2 , без проведення жодної перевірки та відібрання пояснень у самої ОСОБА_1 , її дітей, які вже в силу свого віку можуть надавати пояснення, а також сусідів. Тобто, працівники поліції не провівши жодної перевірки та не встановивши дійсні обставини справи, зі слів ОСОБА_2 , склали протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, прояснення ОСОБА_2 , є надуманими, та надані для того, щоб ввести працівників поліції та суд в оману, та поставити ОСОБА_1 , в невигідне матеріальне положення, та вигнати її з квартири, яка є місцем її проживання.

За таких обставин, склад правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідає диспозиції норми ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а тому остання не може бути піддана адміністративному стягненню за цією статтею.

Представник також вказує на те, що ОСОБА_1 , з моменту складання на неї адміністративного протоколу жодного виклику з суду не отримувала та навіть телефонного зв`язку, що позбавило її права на правосуддя, гарантоване ст. 21 Конституцією України.

На підставі викладеного, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник - адвокат Гарницький П.П., який приймав участь в режимі відео конференції, підтримали доводи апеляційної скарги з підстав викладених у ній та просили її задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_2 заперечував щодо доводів викладених в апеляційній скарзі, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Також судом апеляційної інстанції з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи було вирішено та частково задоволено заявлене потерпілим ОСОБА_2 клопотання про долучення до матеріалів справи пояснень та копії довідок.

Враховуючи те, що справа перебуває на стадії апеляційного перегляду, перш за все підлягає вирішенню питання про поновлення строку на звернення з апеляційною скаргою.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно із ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності вручається не пізніше, яка за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що розгляд справи відбувся за відсутності особи правопорушника. З матеріалів справи не вбачається належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, зокрема, в матеріалах справи відсутнє зворотнє повідомлення про отримання останньою судової повістки про час та місце розгляду справи. Також в матеріалах справи відсутні докази про направлення ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови в строки на апеляційне оскарження.

З матеріалів справи вбачається, що копію оскаржуваної постанови представником ОСОБА_1 було отримано в суді першої інстанції 08 травня 2023 року /а.с. 12/.

Первинну апеляційну скаргу було подано представником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності до суду першої інстанції 06 травня 2023 року, однак 12 травня 2023 року постановою Київського апеляційного суду було повернуто апеляційну скаргу подану 06 травня 2023 року представником ОСОБА_1 , з підстав того, що до неї не було долучено копії Договору про надання правової допомоги. Адвокат Гарницький П.П. усунувши зазначені недоліки повторно подав апеляційну скаргу 18 травня 2023 року.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, з метою додержання права на доступ до правосуддя, вважає за доцільне задовольнити клопотання та поновити строк на апеляційне оскарження.

Вирішуючи питання по суті апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Згідно вимог ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб'єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Приписами ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, яке, у відповідності з даною статтею, проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 4, 7 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру (ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Таким чином, під домашнє насильство психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї. Під домашнє фізичне насильство підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно нанесено побої, заподіяно тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання чи словесні образи не формують собою психологічне насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі дії спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

В той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 494311 від 04 вересня 2022 року вбачається, що 04 вересня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинила насильство в сім'ї психологічного та економічного характеру відносно свого колишнього чоловіка, а саме: розпочинала конфлікт, висловлювалась образливими словами, не випускала з кімнати, чим могла завдати шкоди психологічному здоров'ю, та чим вчинила правопорушення передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП /а.с. 1/.

ОСОБА_1 в своїх поясненнях вказала на те, що 04 вересня 2022 року о 12.50 год. до квартири зайшов ОСОБА_2 та закрив від дітей велику кімнату на ключ, і коли діти почали просити щоб він відкрив для них кімнату, то він почав голосно кричати, вести себе агресивно, та вдарив сина в тулуб. На прохання і вмовляння дітей ніяк не реагував. Коли він зайшов до кімнати та закрив двері, син притримав ручку, і таким чином ОСОБА_2 не зміг втекти з квартири. Та таким чином їм вдалося викликати поліцію. Також вказує, що ОСОБА_2 проявляв агресію і по відношенню до неї в присутності дітей, особливо після слів щоб він заплатив борг за квартиру та по аліментам /а.с. 2/.

В своїх поясненнях ОСОБА_2 вказав на те, що 04 вересня 2022 року зайшов до своєї квартири по АДРЕСА_1 за своїми речами та документами, які залишив 28 серпня 2022 року, на нього накинувся його син ОСОБА_3 з кулаками і закрив в кімнаті не залишивши ніякого виходу, у зв`язку з цим була викликана поліція /а.с. 3/.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред'явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст.129 Конституції України, та буде порушено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист.

Разом з цим, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 , не утворюють самі по собі склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, виходячи з такого.

Так, з пояснень учасників справи, як письмових так і наданих в судовому засіданні, вбачається, що потерпілого ОСОБА_2 зачинив в кімнаті і не випускав його син ОСОБА_3 , а не ОСОБА_1 . Таким чином, відомості зазначені в протоколі стосовно вчинення цих дій ОСОБА_1 не відповідають дійсним обставинами, які мали місце 04 вересня 2022 року.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами наявні конфліктні відносини, зокрема, з приводу користування квартирою та з приводу сплати аліментів.

Наявність конфліктної ситуації між сторонами підтверджується і тим, що протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП складалися, як на ОСОБА_2 , так і на ОСОБА_1 . Вказані обставини були зазначені представником ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та перевірені судом апеляційної інстанції.

Так, постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 липня 2021 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Також, постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 вересня 2022 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Вказана постанова мотивована тим, що обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження, зокрема, в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_2 психологічного та фізичного насильства відносно дружини та сина 04 вересня 2022 року, а тому провадження підлягає закриттю.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що 04 вересня 2022 року було складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, і на ОСОБА_1 і на ОСОБА_2 , що ще раз підтверджує наявність конфліктної ситуації між ними, що ними не заперечується.

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного та фізичного насильства в розумінні вимог ст.173-2КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Крім того, суд першої інстанції не встановив та не конкретизував, в чому саме полягало психологічне насильство з боку ОСОБА_1 , та які конкретно погрози та образи висловлювались нею, і чи призвели вони до психологічного розладу, побоювань, а також чи завдали вони шкоди психічному стану потерпілому ОСОБА_2 .

Також працівник поліції та суд першої інстанції не встановили та не конкретизували, в чому саме полягало економічне насильство з боку ОСОБА_1 , вчинене щодо ОСОБА_2 .

В свою чергу, економічне насильство включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, тощо. Однак, а ні в протоколі про адміністративне правопорушення, а ні в постанові не встановлено та не конкретизовано в чому саме полягало насильство економічного характеру та які наслідки воно спричинило.

Таким чином, матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_4 дій, зазначених у диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та які б підпадали під ознаки домашнього насильства.

Вказане вище залишись поза увагою суду першої інстанції.

За таких обставин, дослідивши під час апеляційного розгляду матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції у порушення положень ст. ст. 245, 280 КУпАП повно, всебічно і об`єктивно не з`ясував обставини справи, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З огляду на викладене, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, доводи представника ОСОБА_1 , про відсутність в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, знайшли своє підтвердження та є обґрунтованими, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2022 року - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Соколова В.В.