Справа № 206/3074/23
Провадження № 3/206/1584/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

10.07.2023 м.Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Нестеренко Т.В.,

при секретарі Івановій А.В.,

за участю: особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, матеріали адміністративної справи, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи, посада: військова частина НОМЕР_2 , місце роботи, посада: військова частина НОМЕР_1 , водій-автомобільного відділення автомобільного взводу, 2-го автомобільного батальйону підвозу пального військової частини НОМЕР_1 , солдат, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу А 1744 №60 від 06.07.2023: Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.

Варто зауважити, що Збройні Сили України на даний час із 24.02.2022 року діють в умовах воєнного стану, який в Україні запроваджений Указом Президента України №64/2022, у такий спосіб, з моменту видання даного Указу на території України почав діяти воєнний стан, і продовжує діяти особливий період, так як Вищий адміністративний суд України в постанові від 16.02.2015 року (справа №800/582/14), яка набула законної сили, зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду та останній діє по теперішній час, у зв`язку з чим правопорушення, вчиненні військовослужбовцями, є вчиненими в умовах особливого періоду. Відповідно до положень нормативно-правових актів, які регламентують порядок проходження військової служби, військовослужбовці виконують обов`язки військової служби цілодобово, окрім випадків, відповідно до яких військовослужбовці тимчасово звільняються від виконання обов`язків військової служби (відпустка, тощо).

У зв`язку із введенням бойової готовності «ПОВНА», наказом командира військової частини НОМЕР_1 «Про переведення особового складу частини на казармене положення» від 24.02.2022 року №96, весь особовий склад переведено на казармене положення, що у свою чергу визначає постійне перебування особового складу у вищій ступені бойової готовності та постійне проживання військовослужбовців у місці зосередження військової частини та на її території.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України провадять свою діяльність на засадах вірності конституційному обов`язку та військовій присязі; верховенства права, законності та гуманності, поваги до людини, її конституційних прав і свобод; виховання військовослужбовців на патріотичних, бойових традиціях Українського народу, додержання військової дисципліни.

Відповідно до ст. 11, 241 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).

Відповідно до ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зокрема зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

У той же час, військовослужбовець призову за мобілізацією солдат ОСОБА_1 , зазначені вимоги Закону проігнорував та 05.07.2023 року вжив спиртні напої та близько 18 перебував у нетверезому стані в розташуванні військової частини.

Заступником командира 3 автомобільної роти з морально - психологічного забезпечення 2-го автомобільного батальйону підвозу пального військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_2 солдат ОСОБА_3 супроводжений до в/ч НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) для підтвердження стану алкогольного сп`яніння, та о /9- оглянутий відповідним медичним фахівцем, яким було засвідчено факт алкогольного сп`яніння солдата ОСОБА_1 , про що свідчить акт №541 від 05.07.2023 року.

Так, своїми діями солдат ОСОБА_1 порушив вимоги статей 11, 13, 16, 130 та 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що могло б спричинити шкідливі наслідки у вигляді підриву бойової готовності та всієї військової частини в цілому.

Викладене свідчить про факт вживання солдатом ОСОБА_1 алкогольних напоїв під час виконання службових обов`язків та перебування ним у стані алкогольного сп`яніння на території військової частини, службовому місці, в умовах воєнного стану та особливого періоду.

З огляду на вищевказане солдат ОСОБА_1 внаслідок особистої недисциплінованості та безвідального ставлення до виконання покладених на нього обов`язків військової служби заподіяв шкоду охоронюваним законом інтересам військової служби, яка виявилась у підриві бойової готовності підрозділу, невиконанні обов`язків військової служби за визначеною посадою, поданням негативного прикладу для інших військовослужбовців та порушенні військової дисципліни.

Таким чином, за вищевказаних обставин солдат ОСОБА_1 вчинив правопорушення в умовах воєнного стану та особливого періоду, тобто військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172 Кодексу України про адміністративні правопорушення, так як вжив алкогольна напої та перебував на території військової частини у нетверезому стані.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинені адміністративного правопорушення визнав у повному обсязі та пояснив обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 172-20 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно ч.3 ст. 172-20 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП підтверджується даними, зафіксованими в протоколі №60 про військове адміністративне правопорушення від 06.07.2023, копіює військового квитка, витягом із наказу № 317 від 21.11.2022, витягом із наказу № 96 від 24.02.2022, письмовими поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , тестом, відповідно до якого зазначено, що у ОСОБА_1 виявлено алкоголю 0,74 проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та іншими матеріалами адміністративної справи в їх сукупності.

Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням судді, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, доведеною повністю.

При обранні виду та розміру адміністративного стягнення, враховую ступінь вини правопорушника, його особу, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті передбаченого санкцією ч. 3 статті 172-20 КУпАП.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується, особою, на яку покладено таке стягнення в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», а саме, 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 172-20, 221, 276-280, 283-287 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.172-20 КУпАП адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті строком на 3 (три) доби.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Т.В. Нестеренко