ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2023

Справа № 497/900/23

Провадження № 3/497/473/23

17.07.2023 року суддя Болградського районного суду Одеської області, Раца Володимир Анатолійович, розглянувши адміністративні матеріали відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Баннівка Болградського району Одеської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 20.01.2008 року Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №171479, складеного 17.04.2023 року інспектором СРПП Болградського РВП капітаном поліції Кірковим Р.І., 17.04.2023 року о 12 годині 50 хвилин на автодорозі Т1606 на 35 км ОСОБА_1 керував мотоциклом МТ10, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , без посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом, який протягом року 11.06.2022 року постановою ЕАО №5473371 притягнений до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч.2 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення складено за ч.3 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, неодноразово викликався до суду, але проігнорував судові виклики. Про те, що він викликається в судове засідання на 17.07.2023 року ОСОБА_1 був повідомлений у встановленому законом порядку, а саме шляхом надіслання судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, але пояснень з приводу зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно нього за ч.3 ст.126 КУпАП, не надав.

Так, посадовою особою, яка склала протокол, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.3 (римськими цифрами ІІІ) ст. 126 КУпАП з посиланням на вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП повторно протягом року.

Водночас, суд не погоджується з такою кваліфікацією дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до виписаних у статтях 254, 255 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

З наведеного слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Диспозиція ч.3 ст. 126 КУпАП передбачає керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Диспозиція ч.5 ст. 126 КУпАП передбачає повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

В протоколі про адміністративне правопорушення, складеного за ч.3 ст. 126 КУпАП від 17.04.2023 серії ДПР18 №171479 зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом, який протягом року 11.06.2022 року постановою ЕАО №5473371 притягнений до адміністративної відповідальності за ст.126 ч.2 КУпАП.

Проте доказів щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП протягом року матеріали справи не містять (повторність) та не містять доказів тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортним засобом, як того передбачає диспозиція ч.3 ст. 126 КУпАП, натомість суду надано картку обліку адміністративного правопорушення, яка не посвідчена належним чином, з якої вбачається, що ОСОБА_1 учинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення 11.06.2022 року при цьому орган, який прийняв рішення Болградський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (яке саме рішення не зазначено).

Відповідно до вимог чинного законодавства, а саме ст.9,245,252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки усіх доказів по справі.

Постанова судді про притягнення до адміністративної відповідальності згідно зі статтею 283КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Згідно зі ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Встановлення винуватості чи невинуватості особи здійснюється на підставі оцінки доказів, якими, згідно ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Натомість, у відповідності до ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Водночас, з наведеної практики Європейського суду з прав людини слідує, що ЄСПЛ поширює стандарти та процедурні гарантії, встановлені Конвенцією для кримінальних проваджень, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, вважаючи їх кримінальними провадженнями по суті і за змістом.

Відповідно до норм чинного КУпАП суд не позбавлений можливості кваліфікувати (перекваліфікувати) дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на іншу частину статті, якщо це не погіршує становище особи, тобто якщо частиною статті, на яку суд перекваліфіковує дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не передбачено більш суворе адміністративне стягнення, ніж частиною статті, за якою щодо особи складено відповідний протокол.

Фактично фабула в протоколі містить посилання на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУПАП, санкція статті якого передбачає адміністративне стягнення суворіше за адміністративне стягнення, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП.

За таких обстави суд приходить до висновку про недоведеність наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП, тому провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст. 164-5, п.1 ч.1 ст. 247, ст. ст.251, 252, 265, 279, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту винесення постанови.

Суддя В.А.Раца