Провадження № 3/582/358/23
Справа № 582/741/23
Недригайлівський районний суд Сумської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2023 року

Суддя Недригайлівського районного суду Сумської області Яковенко Н.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла із ВП №1 (с. Недригайлів) Роменського РВП ГУНП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , працюючої продавцем у магазині «Мрія» у с. Мелешківка,

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

До Недригайлівського районного суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення, який складений відносно ОСОБА_1 інспектором з ювенальної превенції сектору превенції Роменського РВП майором поліції Тютюнником О.В. про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У протоколі вказано, що 14.06.2023 о 10 годині 30 хвилин продавець магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП ОСОБА_2 , що знаходиться у АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 здійснила продаж пива «Рогань» традиційне ємністю 1 л без отримання ліцензій на проведення цього виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

У протоколі також вказано, що вилучено 6 пляшок пива «Рогань» традиційне та 40 грн купюрами по 20 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні цього адміністративного правопорушення не визнала. Пояснила, що власник магазину ФОП ОСОБА_2 не отримував ліцензію на продаж слабоалкогольних напоїв, про що вона знала, тому у магазині слабоалкогольні напої, у тому числі пиво, не продають. Продавала пиво власне, про що не попереджувала власника магазину, оскільки має мізерну заробітну плату та хотіла хоч якось заробити. Продаж пива здійснила один раз.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, доходжу такого висновку.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи справу, суд виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст. 251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Відповідно до ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Крім того, у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме працівник поліції, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності. У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Ст.6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Так, ч.1 ст. 164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» роздрібна торгівля тютюновими виробами, може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності», під господарською діяльністю слід розуміти діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язану з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої - безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.

Отже, виходячи зі змісту вказаних норм права, провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на здійснення певного виду господарської діяльності, є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, і полягає у здійсненні господарської діяльності особою, яка зареєстрована у встановленому законом порядку як суб`єкт господарювання і не має ліцензії на здійснення діяльності, яка підлягає ліцензуванню.

Таким чином, важливими ознаками господарської діяльності є її систематичність (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) та здійснення суб`єктом на власний ризик з метою одержання прибутку.

При цьому, складаючи протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП, уповноважена особа зобов`язана довести наявність таких ознак у діях особи, тобто наявність усіх ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбачених диспозицією вказаної статті.

Як вбачається зі змісту протоколу о 14.06.2023 о 10 годині 30 хвилин продавець магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП ОСОБА_2 , що знаходиться у АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 здійснила продаж пива «Рогань» традиційне ємністю 1 л без отримання ліцензій на проведення цього виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Також у протоколі вказано, що вилучено 6 пляшок пива «Рогань» та грошові кошти у сумі 40 грн купюрами по 20 грн.

Із пояснень ОСОБА_1 вбачається, що вона у магазині ФОП ОСОБА_2 продала власне пиво, про що власнику магазину не відомо, оскільки отримує малу заробітну плату, та хотіла трохи заробити. Такі дії вчинила один раз.

Із пояснень власника магазину ФОП ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 працює продавцем у його магазині, що реалізує продукти харчування, у с. Мелешківка. У магазині не продаються слабоалкогольні напої, у тому числі пиво, оскільки він не отримував ліцензії на цей вид торгівлі. Продавець ОСОБА_1 продала пиво власне, а не його, про що йому невідомо було.

У матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, тобто особою яка здійснює господарську діяльність та зареєстрованою відповідно до закону як підприємець.

Таким чином, належні та допустимі докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 зазначеного адміністративного правопорушення та її винуватість в ньому, суду не надані.

З огляду на це слід прийти до висновку, що будь-яких доказів, які б підтверджували факт провадження ОСОБА_1 господарської діяльності (не менше ніж три рази протягом одного календарного року та здійснення суб`єктом на власний ризик з метою одержання прибутку) з реалізації підакцизних товарів без отримання ліцензій на проведення виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону не встановлено.

Суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи зазначене, виходячи з вимог ст.252, 280 КУпАП, оцінивши обставини справи та надані докази, суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, належність її до суб`єктів цього правопорушення, належними та допустимими доказами не доведений, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується судом на її користь.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, та вважає, що на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі слід закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, 9, ч. 1 ст. 164 , п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення в зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Вилучені 7 пляшок пива «Рогань» та грошові кошти у сумі 40 грн купюрами по 20 грн повернути особам, у яких вони вилучені.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: підпис з оригіналом згідно

Суддя: Н. М. Яковенко