Номер провадження: 33/813/1357/23
Номер справи місцевого суду: 521/3674/23
Головуючий у першій інстанції Кузьменко Н. Л.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши на відповідність вимогам процесуального закону апеляційну скаргу представника Одеської митниці Держмитслужби України Анточ Н.О. на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18.05.2023 року щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

оскарженою постановою закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 485 МК України, у зв`язку з передачею матеріалів справи органу досудового розслідування в порядку ст.214 КПК України.

Матеріали справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ст. 485 МК України (протокол про порушення митних правил №1412/50000/22 від 15.11.2022 року) передані органу досудового розслідування, а саме Другому слідчому відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, для перевірки щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ознак кримінального правопорушення.

Не погоджуючись із вказаною постановою представник Одеської митниці Держмитслужби України Анточ Н.О. звернулась із апеляційною скаргою, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, просить її скасувати та постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі від 50 до 150 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Крім того, представник митниці просить поновити строк на оскарження постанови місцевого суду, оскільки вона постановлена без участі представника Одеської митниці, що і стало причиною пропуску строку на його оскарження.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.527 МК України у справі про порушення митних правил митний орган або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: про проведення додаткової перевірки; про накладення адміністративного стягнення; про закриття провадження у справі.

Положеннями ч.5 ст.529 МК України визначено, що постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

При цьому, згідно з ч.1 ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Водночас, МК України не містить в собі положень, які б визначали порядок дії суду у випадку наявності підстав для спрямування матеріалів справи по порушення митних правил до органу досудового розслідування, у разі встановлення за результатами розгляду справи обставин, які свідчать про можливу наявність в діях певної особи, яка притягається в рамках справи про адміністративне правопорушення до адміністративної відповідності, ознак кримінального правопорушення, які потребують перевірки та прийняття відповідного процесуального рішення компетентним правоохоронним органом.

Натомість, такий алгоритм дії суду передбачений ст. 253 КУпАП, відповідно до якого у випадках, якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

При цьому, із аналізу норм КУпАП та МК України вбачається, що у разі існування підстав для передачі матеріалів справи правоохоронному органу для прийняття рішення в порядку ст.214 КПК України, провадження у справі підлягає закриттю з передачею таких матеріалів відповідному прокурору або органу досудового розслідування.

В свою чергу, ст.284 КУпАП передбачено види рішень, які виносить орган (посадова особа) по справі про адміністративне правопорушення. При цьому, окремим пунктом законом регламентовано, що постанова про закриття справи про адміністративне правопорушення виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Тобто, КУпАП передбачено як обставини закриття провадження відповідно до положень ст.247, так і обставини, за яких провадження закривається у випадку спрямування матеріалів органу досудового розслідування для прийняття рішення в порядку ст.214 КПК України.

При цьому, направляючи справу прокурору для проведення досудового розслідування, суд заздалегідь не вирішує питання про доведеність вини у вчиненні кримінального правопорушення, а також про правову кваліфікацію його діянь, оскільки з`ясування всіх обставин справи, зокрема щодо наявності події конкретного кримінального правопорушення, умислу, вини, причинно-наслідкового зв`язку та надання правильної кваліфікації дій можливо лише на підставі оцінки доказів, які можуть бути отримані процесуальним шляхом в ході проведення досудового розслідування.

Поряд з цим, закриття провадження у даному випадку пов`язане не із встановленням обставин, визначених ч.1ст.247 КУпАП, в тому числі щодо відсутності події та складу конкретного адміністративного правопорушення, а саме з метою перевірки підстав для встановлення наявності, або відсутності в діях особи ознак кримінального правопорушення, а тому у разі відсутності підстав для притягнення особи до кримінальної відповідності, провадження щодо адміністративного правопорушення може бути продовжено у визначеному законом порядку.

Таким чином, ні КУпАП, ні МК України, не передбачають оскарження постанови суду у випадках закриття провадження у зв`язку з передачею матеріалів справи прокурору, органу досудового розслідування (для вирішення питання в порядку ст.214 КПК України).

Крім того, відповідно до ч.3 ст.467 МК України, у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях правопорушника ознак порушення митних правил, адміністративні стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження, але не пізніше ніж через два роки з дня вчинення правопорушення.

Більш того, ч.1 ст.521 МК України передбачено, що за відсутності в діях особи, яка вчинила порушення митних правил, ознак кримінального правопорушення провадження у справі про це правопорушення може бути припинено шляхом компромісу. Компроміс полягає в укладенні мирової угоди між зазначеною особою та митним органом, посадова особа якого здійснює провадження у справі.

Тобто, діючим митним законодавством передбачені випадки вирішення питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил (у разі встановлення судом для цього підстав) у разі, коли органом досудового розслідування не будуть встановлені підстави для притягнення особи до кримінальної відповідальності, а також припинення правопорушення шляхом компромісу.

Апеляційний суд, з огляду на аналіз норм діючого КУпАП та МК України, приходить до висновку про те, що у разі закриття провадження з направленням матеріалів справи органу досудового розслідування, таке рішення суду не підлягає оскарженню, оскільки у даному випадку саме орган досудового розслідування (або прокурор) на виконання вимог ст.214 КПК мають право прийняти відповідне процесуальне рішення, а в разі встановлення відсутності підстав для внесення відомостей до ЄРДР, або у разі внесення відомостей до ЄРДР подальшого закриття кримінального провадження, справа про адміністративне правопорушення розглядається в загальному порядку із з`ясуванням всіх обставин справи в площині митного законодавства та в порядку законодавства про адміністративні правопорушення.

Приймаючи до уваги, що оскарженою постановою ОСОБА_1 не було притягнуто до адміністративної відповідальності, справа відносно нього закрита не з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення, а матеріали в порядку ст.253 КУпАП були направлені до органу досудового розслідування для прийняття рішення в порядку ст.214 КПК України, що апріорі унеможливлює реалізацію судом порядку дослідження матеріалів справи в силу їх відсутності, то оскаржена постанова відповідно до положень ч.2 ст.294 КУпАП, не може бути предметом апеляційного перегляду.

Враховуючи, що діючий КУпАП не регламентує алгоритм дій суду апеляційної інстанції в разі подання апеляційної скарги на рішення, яке не підлягає оскарженню, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати аналогію права та керуватися положеннями ч.4 ст. 399 КПК, якою регламентовані підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач апеляційного суду відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника Одеської митниці Держмитслужби України Анточ Н.О. на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18.05.2023 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст.485 МК України відносно ОСОБА_1 , закрито у зв`язку з передачею матеріалів справи органу досудового розслідування.

Копію постанови про відмову у відкритті апеляційного провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський