ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
13 липня 2023 рокуСправа №: 695/3511/22
Номер провадження 3/695/108/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2023 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Бойко Н.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Побиванця Ю.В., потерпілої ОСОБА_2 , представника потерпілої - адвоката Мартьянова В.І., розглядаючи матеріали справи, які надійшли від Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, інваліда 2 групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 309007 від 30.11.2022 водій ОСОБА_1 15 серпня 2022 року о 08 год 00 хв в м. Золотоноша, по вул. Черкаська, 93, керуючи мотоциклом Lifan LF 150-2E, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху не вжив заходів щодо безпеки об`їзду перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний був виявити, а саме: ТЗ марки Hundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , яка закінчувала заїзд на прилеглу територію. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги 12.3 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що з його боку не було порушень ПДР України, просив закрити адміністративне провадження за відсутності складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні захисник Побиванець Ю.В. просив закрити провадження в даній адміністративній справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, у зв"язку з висновком судової автотехнічної експертизи від 23.03.2023 року №№405,425/23-23, згідно якого у даній дорожній обстановці, для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій мотоцикла Lifan LF 150-2E, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці, у діях водія мотоцикла Lifan LF 150-2E, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України не вбачається. У даній дорожній обстановці, невідповідності дій водія автомобіля Hundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 вимогам п.п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходись у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 та її представник - адвокат Мартьянов В.І. не погодилися з висновком судової автотехнічної експертизи, посилаючись на те, що експерт, який проводив судову автотехнічну експертизу, не має кваліфікації за спеціальністю 6.1 «Дослідження фотозображень та технічних засобів їх виготовлення», та надали суду клопотання про визнання висновку експертизи неналежним та недопустимим доказом.

У судовому засіданні експерт ОСОБА_3 пояснив, що він являється судовим експертом з 1994 року за спеціальністю 10.4 транспортно-трасологічні дослідження. Судову автотехнічну експертизу по даній справі він провів в межах своєї компетенції, спеціальність 6.1. при виконанні зазначеної експертизи йому не була потрібна, оскільки фото та відеозображення він не досліджував. Зазначив, що в постанові суду вказано, що експерту надається можливість використовувати дані, які містяться в матеріалах справи, тому він використовував і відео, і висновок комплексної експертизи, які маються в матеріалах справи. Пояснив, що небезпека для руху водію мотоцикла ОСОБА_1 виникла в момент, коли дії водія ОСОБА_2 почали не відповідати вимогам ПДР, а саме в момент, коли вона почала перетинати автомобілем смугу зустрічного руху. Для уникнення зіткнення водій мотоцикла застосував гальмування, що відповідало вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України. У клопотанні адвоката Павлічука С.А. про призначення експертизи було зазначено, що небезпека для руху виникла, коли автомобіль ОСОБА_2 знаходився на відстані 1,25 до місця зіткнення. Згідно висновку комплексної експертизи небезпека для руху виникла, коли автомобіль знаходився за 2,8 секунди до місця зіткнення. З урахуванням цих даних було зроблено скріншоти розташування автомобіля з відеозаписом, який містився в матеріалах справи. Скріншоти візуально показують, що в положенні за 2,8 секунди до моменту зіткнення автомобіль Соната рухається прямо по своїй смузі руху і не створює небезпеки на смузі зустрічного руху. У положенні 1,25 секунди до моменту зіткнення наглядно видно, як автомобіль ОСОБА_2 починає виїжджати на смугу зустрічного руху, тобто дії ОСОБА_2 починають не відповідати вимогам ПДР. Проведеним дослідженням було встановлено, що небезпека для руху ОСОБА_1 виникла в момент, коли автомобіль Соната знаходився на 1,5 секунді до місця зіткнення і в цей момент водій ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути зіткнення. Оскільки він перед зіткненням застосував екстренне гальмування і не мав можливості уникнути зіткнення, тому його дії не перебували в причинному зв`язку з виникненням ДТП. При дослідженні не проводилися встановлення технічних параметрів відеозапису, його автентичності, ідентифікації, а використовувалися відображення з відеозапису положень автомобіля у проміжку часу, які були зазначені вище для наочності, тому спеціальності 6.1. виконання експертизи не потребувало. Також, існує методика виконання автотехнічних експертиз. У випадках, коли дослідження за відеозаписом не потребують ідентифікації та автентичності дослідження, його проводять за спеціальністю 10.1 автотехнічні експертизи, на що вказує також методика окремих типових питань судової автотехнічної експертизи, обставин і механізму ДТП за відеозаписами ДТП, видана ОНДІСЕ від 20.12.2021, якою він керувався при проведення даної експертизи. При виконанні експертизи час реакції водія брався як тверезої людини, що ставило в гірші умови визначення технічної можливості водія мотоцикла.

Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст.1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 309007 від 30.11.2022, водій ОСОБА_1 15 серпня 2022 року о 08 год 00 хв в м. Золотоноша, по вул. Черкаська, 93, керуючи мотоциклом Lifan LF 150-2E, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху не вжив заходів щодо безпеки об`їзду перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний був виявити, а саме: ТЗ марки Hundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , яка закінчувала заїзд на прилеглу територію. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги 12.3 Правил дорожнього руху.

Зазначені обставини відображені також у схемі ДТП, яка сталася 15.08.2022 року.

Судом був досліджений висновок експерта №№ 405, 406, від 23.03.2023 Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судовової автотехнічної експертизи, згідно якого:

1.У даній дорожній обстановці, для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій мотоцикла Lifan LF 150-2E, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

У даній дорожній обстановці, для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій автомобіля Hundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 повинна була діяти відповідно до вимог п.п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України.

2. У даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля Hundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п.101, 16.13 Правил дорожнього руху України.

У даній дорожній обстановці, у діях водія мотоцикла Lifan LF 150-2E, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України не вбачаються.

3. У даній дорожній обстановці, невідповідності дій водія автомобіля Hundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 вимогам п.п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходись у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Заперечення потерпілої ОСОБА_2 та її представника адвоката Мартьянова В.І. та клопотання про визнання висновку експертизи неналежним та недопустимим доказом спростовуються наданими у судовому засіданні поясненнями експерта ОСОБА_3 з наданням копій документів в підтвердження свого кваліфікаційного рівня за відповідною спеціальністю.

За відсутності підстав для сумнівів у правильності вищевказаного висновку, з урахуванням того, що дослідження проведено компетентним експертом за відповідним фахом, на підставі сукупності всіх фактичних обставин, які узгоджуються з тими, що були встановлені в судовому засіданні, а також враховуючи, що даний висновок є таким, що узгоджується з іншими доказами у справі, він приймається до уваги судом як належний і допустимий доказ, що доводить невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а вказане правопорушення задокументовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об"єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з"ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно положень ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі викладеного, оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП, а отже провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 124, 245, п. 1 ст. 247, 251, 252, 256, 273, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Бойко Н.В.