Житомирський апеляційний суд
Справа №282/462/23 Головуючий у 1-й інст. Носач В. М.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника адвоката Сокирка Володимира Михайловича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Сокирка Володимира Михайловича, діючого в інтересах ОСОБА_1 на постанову Любарського районного суду Житомирської області від 09 травня 2023 року, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Любарського районного суду Житомирської області від 09 травня 2023 року визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536, 80 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 24 квітня 2023 року о 02 годині 05 хвилин в с. Старий Любар по вулиці Кантемирівській гр. ОСОБА_1 передала керування автомобілем VOLKSWAGEN CARAVELLE д.н.з. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який керував автомобілем VOLKSWAGEN CARAVELLE д.н.з. НОМЕР_1 в с. Старий Любар по вулиці Кантемирівській в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку та підтверджується тестом № 426 від 24.04.2023 здійснений за допомогою газоаналізатора Alcotest 6810, чим порушила вимоги п. 2.9 «г «Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Сокирко В.М. подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що його підзахисна не була обізнана про стан сп`яніння ОСОБА_2 ..

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується належними та допустимими доказами.

Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №396217 від 24.04.2023, копію якого ОСОБА_1 отримала, підписала та надала пояснення;

- результатом тесту № 426 від 24.04.2023, проведеним з ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу, цифровий показник якого 1,40%. Роздруківка з результатом тесту підписана ОСОБА_2

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який міститься на диску та приєднаний до матеріалів справи.

Вказані докази та висновки суду апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із наступного.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння. Для настання відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння необхідна наявність сукупності елементів складу адміністративного правопорушення. В даному випадку необхідна наявність наступних елементів складу адміністративного правопорушення в сукупності: перебування особи, якій передано керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; усвідомлення особою, яка передає керування транспортним засобом того, що ця особа перебуває у стані алкогольного сп`яніння; добровільна, з власної волі передача керування транспортним засобом.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» допуском до керування транспортним засобом особи, яка не має права ним керувати або перебуває у стані сп`яніння, визнають усну чи письмову згоду, розпорядження, вказівку особи, відповідальної за технічний стан чи експлуатацію цього засобу, про його використання у сфері дорожнього руху таким водієм. Як допуск можна розглядати також мовчазну згоду, видачу маршрутного листа, передачу ключів і документів або керма, не відсторонення водія від керування тощо.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року за № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами та доповненнями) відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції (ч. 1 ст. 130 КУпАП), настає за умови, що тому, хто це робить, відомо про такий стан.

Таким чином, для настання відповідальності за ч. 1 ч. 130 КУпАП, під передачею керування транспортним засобом слід розуміти передачу його особі, яка за інших умов не має права користування зазначеним транспортним засобом, зокрема, і права керування ним.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу відповідно до його технічного паспорту. З наявного в матеріалах справи відеозапису із нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівники поліції біля свого службового автомобіля спілкуються із 2 чоловіками, пізніше ОСОБА_2 пропонують пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спецзасобу та запрошують до свого авто. Через деякий час з`явилася жінка. Далі фіксується спілкування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з працівниками поліції. Працівники поліції складають протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому ОСОБА_1 неодноразово наголошує на тій обставині працівникам поліції, що не була обізнана про те, що ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, на що працівники поліції зазначили, що зараз і ви пройдете огляд на стан сп`яніння. Об`єктивно, сумніви в тому, що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння були обґрунтовані, але жодного доказу того, що ОСОБА_1 була обізнана про те, що ОСОБА_2 вживав алкоголь, а також те, що вона передала керування транспортним засобом особі, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять. Зі змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що судом не досліджувався відеозапис з обставинами події, внаслідок чого суд дійшов до передчасного висновку про винність ОСОБА_1 .

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини порушника тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості не підтверджуються доказами, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції з ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Сокирка Володимира Михайловича, діючого в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Любарського районного суду Житомирської області від 09 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП , у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь