ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа № 553/1649/23
Провадження № 3/553/1461/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Високих М.С., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

15.06.2023 о 21 год. 25 хв. по вул.Сортувальна, 7 у м.Полтаві ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2105», д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п.13.1 ПДР України, навпроти будинку №7 по вул.Сортувальна, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив наїзд на припаркований автомобіль марки «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_2 (водій ОСОБА_2 ). У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Того ж дня, 15.06.2023 о 21 год. 25 хв. ОСОБА_1 у м.Полтаві по вул.Сортувальна, 7, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2105», д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п.2.10а ПДР України, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

Будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності, вину у вчинених правопорушеннях визнав, прохав його суворо не карати.

Оцінивши досліджені в судовому засідання докази з точки зору їх належності та допустимості, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши всі обставини справи у їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, що поставлені йому за провину. Його дії суд кваліфікує за ст.124 КУпАП, оскільки він, будучи учасником дорожнього руху, допустив порушення вимог п.13.1 ПДР України, у результаті чого сталась дорожньо-транспортна пригода і транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Також дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ст.122-4 КУпАП, оскільки він залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої причетний, чим порушив п.2.10а ПДР України.

Винуватість ОСОБА_1 повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні наступними доказами: протоколами про адміністративні правопорушення, даними схеми місця ДТП з переліком видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, письмовими поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, рапортом поліцейського.

Виходячи із змісту Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (пункти 1.3, 1.4).

Згідно із п.13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Пунктом 2.10а ПДР України визначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Вказаних вимог Правил дорожнього руху ОСОБА_1 не дотримався, внаслідок чого відбулось зіткнення, що спричинило пошкодження транспортного засобу, і після зіткнення він місце пригоди залишив.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, суддя, виходячи із положень ст.23 КУпАП, зазначає, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Відповідно до ч.1 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Із змісту частини другою згаданої статті вбачається, що при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність судом не враховуються.

З огляду на викладене, для досягнення мети адміністративного стягнення на ОСОБА_1 необхідно накласти стягнення у виді штрафу в межах санкцій ст.124 та ст.122-4 КУпАП України. З огляду на встановлені в ході судового розгляду обставини справи, суд не вбачає підстав для застосування більш тяжких стягнень у виді позбавлення спеціального права чи адміністративного арешту.

Згідно ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

З огляду на викладене, суд вважає, що в порядку ст.36 КУпАП на ОСОБА_1 необхідно накласти стягнення у виді штрафу в межах санкції ст.122-4 КУпАП України в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Саме таке стягнення буде сприяти вихованню правопорушника у дусі додержання законів України запобігати вчиненню ним нових правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Питання про судовий збір вирішено судом у порядку ст.401 КпАП України, згідно з якою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку таке стягнення накладено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.36,401,283,294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави М.С. Високих