Справа № 167/440/23
Номер провадження 3/167/446/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 року місто Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Н.В. Шептицької,

з участю:

секретаря судового засідання О.В. Давидюк,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника адвоката В.М. Бандури,

потерпілої ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за матеріалами, що надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 1 ( місто Рожище) Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого керівником НВГ Рожищенського фахового коледжу, розлученого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, раніше до адміністративної відповідальності притягався,

за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення ( далі- КУпАП),

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 686342 від 10.04.2023 року ( далі Протокол), ОСОБА_1 10.04.2023 року о 21 год 00 хв за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 насильство в сім`ї, тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, а саме: штовхав та ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психічному здоров`ю. За таких обставин, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 173-2КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2КУпАП, не визнав і суду пояснив, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 між ними погіршилися стосунки. ОСОБА_2 сама влаштовує сварки, скандали, провокує його на з`ясування стосунків, погрожує психологічно та фізично, звинувачує його у пияцтві, у несплаті комунальних послуг, створила нестерпні умови проживання в одному будинку тощо. Після сварок викликає працівників поліції, звинувачуючи його у домашньому насиллі, внаслідок чого його вже декілька разів було притягнуто до адміністративної відповідальності за домашнє насилля, яке він не вчиняв, але визнавав свою провину, щоб уникнути подальших скандалів з колишньою дружиною та судової тяганини.

Щодо події 10.04.2023 року, то пояснив, що жодного домашнього насилля відносно ОСОБА_2 він не вчиняв, а саме не штовхав і не ображав нецензурною лайкою. В той день і час ОСОБА_2 знову затіяла сварку з ним, хоча він жодного приводу для цього не давав, зверталась до нього з образливими і нецензурними словами, провокувала на бійку, а після цього знову викликала працівників поліції, звинувативши у домашньому насиллі.

Жодних прямих і безпосередніх свідків конфліктної ситуації 10.04.2023 року близько 21 год між ним та ОСОБА_2 не було.

Просить ухвалити законне і справедливе рішення, оскільки він не вчиняв 10.04.2023 року відносно ОСОБА_2 домашнього насилля.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що дійсно між нею та її колишнім чоловіком ОСОБА_1 після розірвання шлюбу в жовтні місяці 2022 року склалися неприязні стосунки, оскільки він зловживає спиртними напоями, не допомогає по господарству, не оплачує комунальні послуги, у зв`язку з чим виникла значна заборгованість і за місце їх проживання вже відключили газ. На її справедливі зауваження ОСОБА_1 не належним чином не реагує, а лише погрожує їй, ображає нецензурною лайкою, штовхає, що змушує її звертатися за захистом до правоохоронних органів.

10.04.2023 року близько 21 год за місцем їх проживання: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння і на її зауваження щодо цього та інших обставин їх спільного проживання в одному житловому приміщенні, почав її ображати нецензурною лайкою, штовхав, погрожував фізичною розправою, зірвав з вуха золоту сережку.

Просить також суд ухвалити законне і справедливе рішення, оскільки ОСОБА_1 вчинив 10.04.2023 року відносно неї домашнє насилля.

Для з`ясування дійсних обставин справи в судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які в судовому засіданні пояснили, що не були свідками подій 10.04.2023 року близько 21 год за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, всі підтвердили ту обставину, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вже тривалий час існують неприязні стосунки, які погіршилися після їх розлучення в жовтні місяці 2022 року, внаслідок чого між ним постійно виникають сварки, скандали, непорозуміння щодо ведення господарства, оплати комунальних послуг, поділу майна, відношення до дітей тощо.

Крім того, свідок ОСОБА_5 дала показання, згідно яких, її тато ОСОБА_1 подзвонив їй 10.04.2023 року близько 21 год і поскаржився на те, що ОСОБА_2 знову влаштувала скандал, а після закінчення розмови ОСОБА_4 не вимкнув мобільний телефон і вона, ОСОБА_5 , чула, як саме ОСОБА_2 ображала ОСОБА_1 нецензурними словами.

Крім того, суд дослідив наступні письмові докази:

- рапорт від 10.04.2023 року ( ас 22),

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10.04.2023 року ( ас 23),

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 10.04.2023 року ( ас 24),

- письмові пояснення ОСОБА_2 від 10.04.2023 року ( ас 25),

- форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства ( ас 26),

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 037894 від 19.12.2022 року ( ас 27),

- протокол про адміністративне правопорушення серії АПР № 686372 від 15.02.2023 року ( ас 28),

- довідку про склад сім`ї від 27.04.2023 року ( ас 29),

- характеристику на ОСОБА_1 за місце проживання від 27.04.2023 року ( ас 30),

- паспорт ОСОБА_1 ( ас 31),

- постанову судді Рожищенського районного суду Волинської області від 24.01.2023 року ( ас 34),

- постанову судді Рожищенського районного суду Волинської області від 07.03.2023 року ( ас 35),

- відповідь від 30.06.2023 року начальника ВПД № 1 ( місто Рожище) ЛРУП ГУНП у Волинській області на звернення ОСОБА_2 ( ас 47-48).

Заслухавши показання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , показання свідків, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та всі долучені до нього матеріали, у відповідності до положень статті 252 КУпАП, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно вимог статті 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За положеннями статті 280 КУпАП орган ( посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про

адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, який в силу положень статті 251 КУпАП, є одним із джерел доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши Протокол, показання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , показання свідків, письмові докази, суд доходить наступного висновку.

Відповідальність за частиною 2 статті 173 -2 КУпАП настає у разі повторного протягом року вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь ( дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

У даному випадку, із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 насильство в сім`ї, тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, а саме: штовхав та ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психічному здоров`ю.

У той же час, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України « Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII ( далі Закон).

Так, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають ( проживали) однією сім`єю, але не перебувають ( не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між

собою, незалежно від того, чи проживає ( проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність ( з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил ( фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування всіх вищевказаних ознак, а у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

При цьому, слід вказати, що зазначити, що конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак домашнього насильства. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Отже, різниця між конфліктом і насильством полягає у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

У даному випадку дійсним є лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння, поваги, терпимості, любові тощо між ОСОБА_1 та його колишньою дружиною ОСОБА_6 відсутня і 10.04.2023 року близько 21 год між ними мав місце конфлікт, однак, не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону.

У даному випадку, з огляду на установлені судом фактичні обставини справи, суд доходить висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 умислу на заподіяння шкоди психічному і фізичному здоров`ю ОСОБА_2 , оскільки у той час, як у цій ситуації мав місце саме конфлікт між ними.

Зокрема, ОСОБА_1 вказував на те, що ОСОБА_2 сама спровокувала сварку і він лише захищався, відштовхуючись від неї, коли ОСОБА_2 намагалася пошкрябати його обличчя.

Це, зокрема, простежується із пояснень самої ОСОБА_2 , яка вказувала на те, що між нею і її колишнім чоловіком виникла сварка.

До того ж, про неприязні відносини між учасниками конфлікту, свідчать показання всіх свідків.

При цьому, суд, окрім викладених вище мотивів, виходив ще й з того, що на особу, уповноважену складати протокол про адміністративне правопорушення, покладається обов`язок довести причинно наслідковий зв`язок між діями, що учинені особою та наслідками, що настали.

Інакше кажучи, саме по собі вживання нецензурної лайки на адресу осіб, із числа передбачених статтею 3 Закону, автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП, позаяк, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливе завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Та у цьому випадку наявність наслідків дій ОСОБА_1 у виді можливого заподіяння шкоди фізичному та психічному здоров`ю ОСОБА_2 , хоча й відображені у Протоколі, втім, їх зміст не розкрито, а тим більше не доведено за стандартом поза розумним сумнівом, а, відтак, ці доводи грунтуються на припущеннях, що прямо суперечить статті 62 Конституції України.

Інакше кажучи, з фабули протоколу не простежується факт того, що конфліктна ситуації викликала у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, долученої до матеріалів справи ( ас 26), вбачається, що ОСОБА_1 не схильний до вчинення домашнього насильства.

Крім того, не надаючи жодної правової оцінки постановам Рожищенського районного суду Волинської області від 24.01.2023 року і від 07.03.2023 року, які набрали законної сили, згідно яких ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за частинами 1, 2 статті 173-2 КУпАП, суд констатує факт визнання ним вини в даних справах, як спосіб уникнення судової « тяганини», оскільки при розгляд даної справи ОСОБА_1 спочатку вину не визнав, а після вирішення питання про допит свідків висловив пропозицію визнати вину, щоб не « ходити по судах», що, на думку суду, також характеризує ОСОБА_1 , як особу, не схильну до створення конфліктних ситуацій, що також підтверджується позитивною характеристкою на нього за місцем проживання.

Крім того, жодних належних та допустимих доказів щодо того, що ОСОБА_1 10.04.2023 року близко 21 год перебував у стані алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять.

Суд зауважує, що він позбавлений можливості самостійно визначати та конкретизувати дані протоколу, з урахуванням того, що у справі « Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення частини 3 статті 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення, але національні суди, розглянувши справу відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У звязку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Тож, суд не вправі у цьому випадку визначати обставини, які свідчать про наявність всіх ознак об`єктивної сторони правопорушення у цій ситуації, адже підлягають доказуванню у порядку і у спосіб, що передбачені КУпАП, з урахуванням положень статті 251 цього Кодексу щодо доказів, і мають кореспондуватися із стандартом доказування « поза розумним сумнівом», тобто, суд позбавлений можливості встановити їх із самих лише слів учасників провадження про адміністративне правопорушення, без належних доказів і розкриття змісту.

При цьому, суд звертає увагу, що пояснення ОСОБА_2 хоча й містять у собі посилання на завдання шкоди її психічною і фізичному здоров`ю, однак, в чому саме полягала така шкода, зокрема, є незрозумілим.Тобто, що саме змусило ОСОБА_2 побоюватись за свою безпеку, який саме прояв мала її емоційну невпевненість чи нестабільність.

Тобто, суд не встановив наявності у ОСОБА_1 умислу на вчинення домашнього насильства психологічного і фізичного характеру відносно ОСОБА_2 .

Окрім цього, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до вимог частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням ( проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, з урахуванням того, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності і ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушення інакше, як на підставах і в порядку, встановленому законом, суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, яке передбачене частиною 2 статті 173-2 КУпАП, а як наслідок, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 статті 247 цього Кодексу.

Крім того, судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 , оскільки він не піддається адміністративному стягненню за таких умов.

Керуючись частиною 2 статті 173-2, пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статтею 173-2 КУпАП, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 686342 від 10.04.2023 року закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі неподання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Головуючий суддя Н.В. Шептицька