Справа № 352/2550/23
Провадження № 3/352/1498/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2023 р.м. Івано-Франківськ

Суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області Струтинський Р. Р., розглянувши матеріали, що надійшли від відділення поліції №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського районного управління поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130, ст.124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 588572 від 11.10.2023 ОСОБА_1 11.10.2023 о 20 год 10 хв в м. Тисмениця по вул. Височана Івано-Франківської області керував транспортним засобом марки «Фольксваген» н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події та зупинки транспортного засобу, та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 588573 від 11.10.2023 ОСОБА_1 11.10.2023 о 20 год 10 хв в м. Тисмениця по вул. Височана Івано-Франківської області, у порушення п. 12.1, 2.3б) ПДР України, керуючи транспортним засобом марки «Фольксваген» н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв з`їзд у рів.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 588574 від 11.10.2023 ОСОБА_1 11.10.2023 о 20 год 10 хв в м. Тисмениця по вул. Височана Івано-Франківської області вчинив ДТП та залишив місце події, чим порушив п.2.10а) ПДР України.

ОСОБА_1 в суді заперечив свою вину у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень, пояснив, що 11.10.2023 дійсно випивав, однак автомобілем не керував, відповідно не вчиняв ДТП, пояснив, що за кермом був його син ОСОБА_2 , коли автомобіль з`їхав у рів, син залишив місце події, щоб покликати когось на допомогу та зателефонував йому. Коли він прийшов на місце ДТП там вже були працівники поліції, він сказав, що автомобіль належить йому, та інспектор одразу ж почав складати на нього протокол. Він неодноразово говорив працівникам поліції, що не був за кермом, однак ті не зважали. Також зазначив, що описані в схемі ДТП пошкодження транспортного засобу не відповідають дійсності, оскільки ці пошкодження відносяться до іншої події, яка мала місце 11.11.2021. При з`їзді в кювет автомобіль жодних пошкоджень не отримав.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Горин В. М. просив закрити провадження у справах за відсутності події і складу адміністративних правопорушень, оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, в матеріалах справи відсутні будь-які допустимі докази, в долучених до справи поясненнях свідків, останні вказують «під керуванням невідомого мені водія». На відео, яке долучено до матеріалів справи, не зафіксовано факту керування особою транспортним засобом.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 62 Конституції України закріплює правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Судом враховується, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Для того, щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія» .

Так, у своєму рішенні від 15.03.2019 ВС у справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

Визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно до ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проте посадова особа органів поліції не відсторонювала ОСОБА_1 від керування транспортного засобу, акту про відсторонення водія від управління т/з не надала.

Судом враховується, що в матеріалах справи відсутні в повному обсязі докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, ст.124, ст.122-4 КУпАП, а саме те, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом і був зупинений працівниками поліції в процесі руху.

Матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення водієм правил дорожнього руху і як наслідок його законне зупинення за таке порушення.

В наявних відеоматералах, які знаходяться в матеріалах справи, а саме тих які зафіксовані патрульною поліцією, не відображено рух транспортного засобу, зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

У письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 останні зазначають «під керуванням невідомого мені водія».

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Таким чином, диспозиція ст.124 КУпАП передбачає, що внаслідок порушення вимог ПДР України учасниками дорожнього руху мають бути пошкоджені два і більше транспортних засобів або дорожнє обладнання чи інше майно.

Однак пошкодження транспортного засобу «Фольксваген», які вказані в схемі місця ДТП від 11.10.2023 спростовуються наданим ОСОБА_1 повідомленням про настання події, яка мала місце 11.11.2021. Тобто при з`їзді автомобіля «Фольксваген» в рів, транспортний засіб не отримав механічні пошкодження.

Адміністративна відповідальність за ст.122-4 КУпАП настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Аналізом об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП встановлено обов`язковість наявності двох взаємопов`язаних умов, які визначають подію: 1) дорожньо-транспортної пригоди; 2) доведеність обставин залишення водієм, причетним до її виникнення, місця ДТП.

Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що передбачено ст.124 КУпАП, тому відповідно ОСОБА_1 не може нести відповідальність за ст.122-4 КУпАП, яка встановлює заборону водіям транспортних засобів залишати місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Отже, у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, тому провадження у справі підлягає закриттю згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаних адміністративних правопорушень.

На підставі наведеного, керуючись ст. 247 ч.1 п.1, 283-285, 287 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ст. 124, 122-4 КУпАП, - закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ