ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2023 Справа №607/10124/23

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунцьо С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, працюючу в Управлінні СБУ в Тернопільській області, неодружену, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, зареєстровану та проживаючу в АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №066167 від 20.06.2023 року, громадянка ОСОБА_1 20 травня 2023 року о 15.19 год. неналежно виконала свої батьківській обов`язки передбачені законодавством, щодо забезпечення належних умов життя, навчання та виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 2010 р.н., а саме останній перебуваючи у парку «Національного відродження» за адресою м. Тернопіль вул. 15 квітня, з хуліганських мотивів пошкодив електросамокат «VEVI» №21. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства».

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №066165 від 02.06.2023 року, 25 травня 2023 року о 15.30 год. громадянка ОСОБА_1 неналежно виконала свої батьківській обов`язки передбачені законодавством, щодо забезпечення належних умов життя, навчання та виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 2010 р.н., а саме останній перебуваючи у парку «Національного відродження» за адресою м. Тернопіль вул. 15 квітня, з хуліганських мотивів пошкодив електросамокат «VEVI» №95. Своїми діями ОСОБА_1 порушила ч.1 ст. 184 КУпАП.

Також, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №066168 від 02.06.2023 року, громадянка ОСОБА_1 26 травня 2023 року о 14.47 год. неналежно виконала свої батьківській обов`язки передбачені законодавством, щодо забезпечення належних умов життя, навчання та виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 2010 р.н., а саме останній перебуваючи у парку «Національного відродження» за адресою м. Тернопіль вул. 15 квітня, з хуліганських мотивів пошкодив електросамокат «VEVI» №112. Своїми діями ОСОБА_1 порушила ч.1 ст. 184 КУпАП.

Крім того, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №066166 від 02.06.2023 року, 26 травня 2023 року о 15.59 год. громадянка ОСОБА_1 неналежно виконала свої батьківській обов`язки передбачені законодавством, щодо забезпечення належних умов життя, навчання та виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 2010 р.н., а саме останній перебуваючи у парку «Національного відродження» за адресою м. Тернопіль вул. 15 квітня, з хуліганських мотивів пошкодив електросамокат «VEVI» №141. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства».

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнала, і суду пояснила, що вона належним чином виховує своїх дітей та вважає, що дії, які вчинив малолітній ОСОБА_2 не є проявом з її сторони нехтуванням батьківськими обов`язками та не є підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності.

Оцінюючи наявні по справі докази в їх повній сукупності, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності - ст. 245 КУпАП.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи - ст. 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАД №066167 від 20.06.2023 року, серії ВАД №066165 від 02.06.2023 року, серії ВАД №066168 від 02.06.2023 року, серії ВАД №066166 від 02.06.2023 року, дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Частиною 1 статті 184 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх.

Об`єктивна сторона полягає в ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. Суб`єктом даного правопорушення є батьки неповнолітнього або особи, що їх заміняють.

Окрім цього, слід зазначити, що диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» дитина - особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше.

Так, згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Таким чином, ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а саме, невиконання обов`язків чітко передбачених законодавством.

В протоколах про адміністративне правопорушення зазначено про те, що ОСОБА_1 ухилилася від виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення належних умов життя, навчання та виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 2010 р.н., що виразилось у тому, що останній перебуваючи у парку «Національного Відродження» за адресою м. Тернопіль вул. 15 квітня, з хуліганських мотивів пошкодив електросамокати. Однак під час складання вказаних протоколів суб`єктом владних повноважень, не в повному обсязі розкрито об`єктивну та суб`єктивну сторони інкримінованих ОСОБА_2 правопорушень, з їх змісту незрозуміло, в чому саме полягало ухилення останньою від виконання батьківських обов`язків, тобто не конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від їх виконання та яких саме обов`язків така особа не виконала, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п.31 по справі «Ракевич проти Росії» та п.109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Разом з тим, суть викладена у протоколах про адміністративне правопорушення не відповідає кваліфікації адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки у них не міститься відомостей про свідоме нехтування особою, що притягується до відповідальності своїми обов`язками, із викладеного суд не вбачає умислу на ухилення матері від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання свого неповнолітнього сина.

Слід зазначити, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Так, до протоколів про адміністративне правопорушення на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень додано рапорти ДОП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, які за своєю формою та змістом є доповіддю та дублюють відомості, зазначені у протоколах про адміністративні правопорушення серії ВАД №066167 від 20.06.2023 року, серії ВАД №066165 від 02.06.2023 року, серії ВАД №066168 від 02.06.2023 року, серії ВАД №066166 від 02.06.2023 року. Також долучено письмові пояснення осіб, статус яких у даній справі не визначено, оскільки такі не зазначені у протоколах про адміністративне правопорушення, а їх письмові твердження взагалі не стосуються суті інкримінованих ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, тобто із них не вбачається обставин, що підлягають встановленню по даній справі.

Більше того, суд звертає увагу на те, що при матеріалах адміністративної справи міститься позитивні характеристики на ОСОБА_1 з місця роботи та проживання останньої, з яких вбачається, зокрема те, що ОСОБА_1 сама виховує трьох усиновлених з притулку дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, є відповідальною та розсудливою, забезпечує і контролює усі сторони їх життя .

Крім того до матеріалів справи долучені заяви осіб, які являються потерпілими у даній справі, та які вказують про те, що претензій будь-якого характеру до громадянки ОСОБА_1 не мають та просять не притягувати її до адміністративної відповідальності.

Відтак, із матеріалів адміністративної справи не вбачається вчинення ОСОБА_1 інших дій чи допущення бездіяльності, що можна було б розцінювати як ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, та які можуть бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Крім того, ЄСПЛ у своїх рішеннях указує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке поставлено за провину особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище (див. постанову ВС КАС у справі №537/2088/17 від 15.05.2019).

Разом з тим, у даній справі зібрані матеріали, як докази, за своєю суттю залишають місце сумнівам, як наслідок, не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Таким чином, матеріалами справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не підтверджується наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, при цьому судом враховуються положення ст. 62 Конституції України, у відповідності до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а тому вважає, що провадження в адміністративній справі стосовно неї слід закрити за відсутністю в її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.7, 184, 247, 280, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора.

Постанова суду у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд.

СуддяС. В. Кунцьо