Номер провадження: 33/813/1248/23
Номер справи місцевого суду: 496/2768/23
Головуючий у першій інстанції Трушина О. І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Кузьміч Г.Р.,

особи, який з`явився до судового засідання:

- ОСОБА_1 ,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 30 травня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року до Біляївського районного суду Одеської області від Управління патрульної поліції в Одеській області надійшли матеріали адміністративного провадження разом з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 358349 від 24.03.2023 року, складеного відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 19 квітня 2023 року матеріали справи відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 5 КУпАП повернуто до Управління патрульної поліції в Одеській області, для належного оформлення. Суддя мотивувала це тим, що з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що працівником поліції не додано до матеріалів справи доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 дій, які необхідно кваліфікувати за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Так, у графі «свідки чи потерпілі» вказано, що подія зафіксована на портативний відеореєстратор 473674, але даний відеозапис відсутній у матеріалах адміністративної справи.

Листом Управління патрульної поліції в Одеській області від 08.05.2023 року повторно направлено до Біляївського районного суду Одеської області матеріали справи відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 5 КУпАП та зазначено, що відеоматеріали фіксації правопорушення ч. 5 ст. 126 КУпАП, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 358349 від 24.03.2023 року, збережені не були.

Постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 30 травня 2023 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 30 травня 2023 року та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що постанова судді першої інстанції ухвалена з порушенням норм процесуального права, при неправильному застосуванні норм матеріального права, зокрема судом першої інстанції допущено неповноту встановлення обставин, які мають значення, а самого апелянта було позбавлено права на справедливий суд, а його пояснення невірно інтерпретовані у визнання факту правопорушення, яке йому інкриміноване.

В апеляційній скарзі апелянт свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення категорично не визнає. На противагу складеному протоколу про адміністративне правопорушення зазначає, що матеріали провадження не містять доказів факту керування ним автомобілем BMW, р/н НОМЕР_1 , не маючи права на керування таким транспортним засобом, повторно протягом року. Також апелянт категорично заперечує, що в суді першої інстанції він визнав вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув і помилково притягнув ОСОБА_1 до відповідальності у вигляді штрафу 40 800 грн.

Апелянт вважає постанову суду першої інстанції необґрунтованою та не заснованою на законі, у зв`язку чим просить її скасувати, а провадження по справі відносно нього закрити.

В судовому засіданні, яке призначене на 11-00 г. 14.07.2023 року, ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги повністю підтримав та додаткового пояснив, що 24.03.2023 року він разом із своїм другом, як пасажир, приїхав на автомобілі BMW, р/н НОМЕР_1 , в с. Алтестове, де проживає мати друга ОСОБА_2 , якій належить даний автомобіль. У друга були в с. Алтестові свої справи, а він зустрів свою дівчину і друг мав привезти їх в м. Одесу. Тому вони з дівчиною були у машині, коли під`їхала поліція і стала перевіряти документи. Дізнавшись, що він був до цього притягнутий до відповідальності за керування цим же автомобілем без права керування, поліцейські склали протокол про повторне протягом року керування ним автомобілем без прав. Суддя першої інстанції повернула до поліції матеріали справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 5 КУпАП для доопрацювання, зазначивши про відсутність відеоматеріалів фіксації правопорушення. Але після повторного направлення поліцією матеріалів без відео-фіксації правопорушення, суд прийняв матеріали до розгляду та зазначив в оскарженій постанові про визнання ОСОБА_1 вини у повторному протягом року керуванні автомобілем без права керування таким транспортним засобом, хоча такого визнання не було.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта, який з`явився у судове засідання та підтримав апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 5 ст. 126 КУпАП необхідно встановити факт керування особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, і що таке керування є повторним протягом року.

Така кваліфікуюча ознака, як повторність, доводиться наявністю діючої постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без права керування (ч. 2 ст. 126 КУпАП), за яке протягом одного року її вже було піддано адміністративному стягненню.

Факт керування транспортним засобом доводиться відео-фіксацією правопорушення або поясненнями свідків (свідка).

Як вбачається з матеріалів справи у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного 24.03.2023 року відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, зазначено про наявність відео-фіксації з боді-камери поліцейського на портативний відео реєстратор № 473674.

Проте до матеріалів справи при надходженні їх до суду такої відео-фіксації не додано, у зв`язку з чим суд повертав дані матеріали на доопрацювання.

Проте листом Управління патрульної поліції від 08.05.2023 року повідомлено про незбереження відео-фіксації та повторно направлено матеріали до суду для розгляду та прийняття рішення по суті.

Відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції від 24.11.2015 № 14/1 відео, що знаходиться на сервері чи відеореєстраторі є службовою інформацією та може надаватись третім особам виключно на підставі:

ухвали суду, що набрала законної сили, щодо надання у розпорядження суду фрагменту відеозапису;

запиту слідчого про надання відео в рамках кримінального провадження;

у інших випадках, передбачених чинним законодавством, за погодженням з начальником Управління патрульної поліції у відповідному місті або його заступником.

Термін зберігання відео на сервері 30 діб з моменту збереження відео на сервер. Строк зберігання може бути продовжено у випадку необхідності, за розпорядженням Начальника управління патрульної поліції у відповідному місті або його заступників.

При таких обставинах, даний доказ є втрачений суб`єктом доказування - Управлінням патрульної поліції.

Проте, незважаючи на це, суд притягнув ОСОБА_1 до відповідальності виключно на підставі складеного протоколу про адміністративного правопорушення та визнанні цього правопорушення самим ОСОБА_1 , який категорично заперечує факт визнання ним в суді першої інстанції своєї вини у скоєнні правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП та обставин керування ним 24.03.2023 року автомобілю BMW, р/н НОМЕР_1 .

Оскільки будь-яких інших доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом 24.03.2023 року ОСОБА_1 до матеріалів справи не додано, суд першої інстанції за відсутності належних доказів керування транспортним засобом, але за наявності визнання такого факту самим ОСОБА_3 , мав це належним чином зафіксувати у вигляді письмових пояснень самого ОСОБА_3 або за його підписом з відміткою про роз`яснення процесуальних прав та обов`язків і факту добровільності цього визнання та про розуміння правових наслідків цього.

Проте наведеного суд першої інстанції не врахував і не зафіксував належним чином хід судового засідання, в якому ОСОБА_1 визнав факт керування ним повторно протягом одного року автомобілем без права керування цим транспортним засобом та вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

При таких обставинах доказова база на підтвердження скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, щодо повторного протягом одного року керування ним автомобілем без права керування цим транспортним засобом не є достатньою.

Недоведена винність рівнозначна доведеній невинуватості, а всі сумніви слід тлумачити на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

За встановлених обставин апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апеляційної інстанції частково заслуговують на увагу.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, через відсутність достатніх доказів факту керування ним транспортним засобом 24.03.2023 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в абзаці другому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Таким чином, підсумовуючи вище викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху України, оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому постанову районного суду необхідно скасувати, а провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 30 травня 2023 року скасувати та провадження у справі щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе