Справа № 496/3309/23
Провадження № 3/496/2692/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Трушина О.І., за участю секретаря Попової А.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Достаєвського Д.М.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Одеській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 027670 за ч. 1 ст. 130 КУпАП від 22.04.2023 року, відповідно до якого він 22.04.2023 року о 15:44 год на а/д М-05 Київ-Одеса 452 км Одеського району Одеської області, керував транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер під відеозапис, згідно з результатами тесту № 441 вміст алкоголю складає 0,63‰.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Достаєвський Д.М. в судовому засіданні подав до суду клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. При цьому посилається на те, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 22.04.2023 року о 15.44 год керував автомобілем, а з відеозапису доданого до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 22.04.2023 року о 15.44 год вже стоїть на вулиці та розмовляє зі співробітниками поліції. Тобто, дані протоколу не відповідають даним відеозапису. Окрім того, на відеозаписі відсутній факт зупинки транспортного засобу та виходу ОСОБА_1 із-за керма автомобіля. Тобто, відсутній факт того, що саме він керував автомобілем. На відеозаписі не вбачається того, що протокол складався у присутності ОСОБА_1 . Більш того, при зачитуванні протоколу ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що в свою чергу являється грубим порушенням його прав, у тому числі право на захист, передбаченого ст. 59 Конституції України (кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. В самому протоколі відсутній підпис ОСОБА_1 в графі про ознайомлення з правами. Окрім того, на відеозаписі не видно попереднього забору повітря на приладі та розпакування одноразової трубки перед його продуттям ОСОБА_1 , тобто, неможливо встановити справний він чи ні, та чи була запакована в герметичний пакет трубка. Таким чином, по відеозапису доданому до матеріалів справи неможливо встановити хронологію подій (факт зупинки транспортного засобу, виходу ОСОБА_1 із за керма, забору повітря на приладі Драгер перед його використанням з ціллю виявлення у правопорушника стану алкогольного сп`яніння чи його відсутності), що робить його неналежним доказом. Враховуючи викладене, захисник просить суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав, не погодився з обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення та пояснив, що він 22.04.2023 року о 15.44 год не керував автомобілем Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на а/д М-05 Київ-Одеса 452 км Одеського району Одеської області. За кермом була його дочка ОСОБА_2 . Він як власник автомобіля вийшов до працівників поліції, донька залишилась сидіти за кермом. Згодом працівники поліції склали відносно нього протокол.

Дії ОСОБА_1 було кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, надані докази, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння або у неї були ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом дослідженням доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №027670 вбачається, що ОСОБА_1 22.04.2023 року о 15:44 год на а/д М-05 Київ-Одеса 452 км Одеського району Одеської області, керував транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер під відеозапис, згідно з результатами тесту № 441 вміст алкоголю складає 0,63‰, чим порушив п.2.9А Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно із п. 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), тобто доказова база має бути спрямована на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Для виявлення правопорушення транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, тобто, до зупинки транспортний засіб має знаходитися в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли транспортний засіб рухається. Саме по собі знаходження особи у транспортному засобі навіть і за кермом у стані сп`яніння не має наслідком складу правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, так як така особа не керує транспортним засобом.

Чинне законодавство, зокрема, Правила дорожнього руху, не містять визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення наведено в пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 20.02.2019 року по справі №404/4467/16-а (провадження №К/9901/21130/18) зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Із аналізу поданих до суду доказів, а також пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, встановлено, що 22.04.2023 року о 15.44 год ОСОБА_1 не керував транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

На відеозаписі, оглянутому в судовому засіданні, також не зафіксовано ані момент зупинки транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ані перебування ОСОБА_1 за кермом вказаного транспортного засобу.

Свідок ОСОБА_2 , яка була допитана в судовому засіданні, також не засвідчила факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та пояснила, що вона з батьком, ОСОБА_1 , прибирали на кладовищі, їхали додому, вона керувала транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 . На КПП їх зупинили працівники поліції, її батько як власник автомобілю вийшов до них, вона не виходила, а сиділа за кермом. Батька не було хвилин 30, з ними в автомобілі була ще їхня знайома. Що відбувалося на КПП батько не сказав, лише сказав, що його оштрафували.

Таким чином, як вбачається з протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, незважаючи на інкримінування ОСОБА_1 керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, відомості про передачу транспортного засобу іншій особі в протоколі відсутні.

Суд також вважає слушними доводи захисника про те, що працівником поліції під час оформлення адмінматеріалів були порушені права ОСОБА_1 , оскільки йому не було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що, як наслідок, позбавило його права та можливості реалізувати своє право на захист.

Відповідно до ст. 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу статті 255 КУпАП, уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема, за статтею 130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог статей 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

Відповідно до чч. 2 та 3 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Із роз`яснень, які містяться в абзаці другому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» вбачається, що визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Недоведеність того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння має наслідком відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів керування останнім транспортним засобом.

Керуючись ст. ст. 130, 252, 247, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.І. Трушина