Номер провадження: 33/813/1311/23
Номер справи місцевого суду: 504/1392/23
Головуючий у першій інстанції Сафарова А. Ф.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 червня 2023 року по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,0 грн, та визнано винним ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 255,0 грн, на підставі ст. 36 КУпАП, визначити ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,0 грн (а.с. 90-95).

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції, провадження по справі закрити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам адміністративного провадження. Окрім того, призначене покарання не відповідає тяжкості адміністративного правопорушення та особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Апелянт вказує, що судом не було повно та всебічно досліджено всі обставини, що мають значення для справи, у результаті чого унеможливлюється винесення постанови, котра є законною, обґрунтованою та справедливою. Разом з тим, було істотно порушено вимоги процедурного характеру при розгляді справі, у зв`язку із чим висновки суду є недоречними та підлягають скасуванню. Інших доводів апеляційна скарга не містить (а.с. 98-99).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.07.2023 року було відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду (а.с. 103-104).

Розгляд справи неодноразово відкладався у зв`язку із надходженням на адресу суду клопотань адвоката Чернова Олександра Васильовича в інтересах ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи (а.с 106, 126, 141, 146). Зважаючи на систематичність та необґрунтованість заявлених клопотань про відкладення, відсутність будь-якого підтвердження наведених у даних клопотаннях підстав для відкладення, апеляційних суд дійшов висновку щодо необхідності розгляду справи за відсутністю апелянта та його представника.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Дослідивши матеріали справи, наведенні доводи апелянта, апеляційним судом встановлено наступне.

Приймаючи оскаржувану постанову щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУПАП та накладення відповідного адміністративного стягнення, зважаючи на положення ст. 36 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що вина останнього у вчиненні адміністративних правопорушень доведена та підтверджується наступними матеріалами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 321258 від 24.03.2023; роздруківкою тесту № 321258, зі змісту якого вбачається, що у ОСОБА_1 результат становив 0,93 %; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 24.03.2023; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та відеозаписом, що міститься на компакт-дисках в матеріалах справи, за результатом дослідження яких встановлено факт керування мотоциклом ОСОБА_1 на території гаражного кооперативу 24.03.2023, перевезення на вказаному мотоциклі пасажира з приладом схожим на зварювальний апарат, на якому також зафіксовано, як на територію гаражного кооперативу, після того як ОСОБА_1 від`їжджає від будівлі на мотоциклі, заїздить поліцейський автомобіль та слідує за мотоциклом до повороту, подальша фіксація події розміщена на іншому відеозапису, на якому ОСОБА_1 з накладеною на голову пов`язкою в присутності свідків, працівників швидкої допомоги та працівників поліції проходить тест на газоаналізаторі Драгер. На відеозапису ОСОБА_1 жодних заяв про нанесення йому тілесних пошкоджень саме поліцейськими не робить. На відеозапису зафіксовано, що ОСОБА_1 запропоновано проїхати в медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння (таймінг 16:11:10). Заяви про бажання їхати до медичного закладу від ОСОБА_1 не надходило (16:11:59). З дослідженого відеозапису судом встановлено наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме незв`язна річ, млявість рухів, не сконцентрованість зору.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Матеріалами протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 321258 встановлено, що ОСОБА_1 24.03.2023 року близько 15 год. 00 хв. в Одеській області, смт. Чорноморськ по вул. Гвардійська, 9 керував мотоциклом Suzuki, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водій, огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою алкотесту «Драгер», з результатом огляд 0,93 проміле, в присутності двох

свідків, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За положенням ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» та встановленим результатом огляду 0,93 проміле. Роздруківка з приладу із зазначенням результату такого огляду міститься в матеріалах справи (а.с. 4). При цьому, зазначений огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено в присутності двох свідків, а саме - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , про що міститься відповідна відмітка в протоколі та пояснення яких зафіксовано і долучено до матеріалів справи (а.с. 9, 10). Згідно письмових пояснень зазначених свідків, водій ОСОБА_1 знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння та в присутності останніх пройшов відповідних огляд за допомогою «Драгер» № 207, з встановленням результату 0, 93 проміле.

Разом з тим, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення працівниками поліції в якості додатків до протоколу, було долученого відеозапис з боді камер, котрий в свою чергу в повній мірі фіксує та відтворює процедуру проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, а саме на диску 2 відео 1 зафіксовано момент проходження останнього огляду за допомогою приладу «Драгер» (03 хв. 38 сек.) та в подальшому відмову останнього від проходження огляду в спеціалізованому закладі охорони здоров`я (диск 2 відео 2 00 хв. 36 сек.).

Окрім зазначеного, в матеріалах справи також наявні письмові пояснення безпосередньо особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , згідно яких останній повідомив, що 24.03.2023 року близько 14 год. 00 хв. перебував в своєму гаражі з товаришем та вживав алкогольні напої. В подальшому згідно пояснень, після дзвінка громадянина ОСОБА_5 , котрий телефонував з-проводу зварювального апарату, погрузив його на свій мотоцикл та покотив в напрямку гаража ОСОБА_5 , потім, стомившись котити, сіл за кермо транспортного засобу та доїхав до місця складення протоколу, а саме гаражу громадянина ОСОБА_5 . При цьому, згідно даних пояснень, після приїзду до гаражу ОСОБА_5 за ним під`їхав службовий транспорт співробітників поліції, яку в подальшому представилися та звернулися з вимогою щодо надання документів, що посвідчують особу, в тому числі водійське посвідчення (а.с. 5-7). Зазначені письмові пояснення наданні безпосередньо ОСОБА_1 та засвідченні відповідним підписом, спростовують наданні останнім пояснення в суді першої інстанції, згідно яких він вже спростовує сам факт керування транспортним засобом та стверджує, що працівники поліції, котрі під`їхали до гаражу взагалі не представилися.

Проте, до матеріалів справи також було долучено відповідні відеозаписи подій, що відбувалися в день складення протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано безпосередньо перебування ОСОБА_1 за кермом зазначеного в протоколі транспортного засобу, а саме мотоцикла Suzuki, державний номерний знак НОМЕР_1 . При цьому, відео 1, долученого диску 1, фіксує безпосередньо перебування ОСОБА_1 за кермом даного мотоциклу, разом з іншою особою, в руках якої знаходиться прилад, схожий на зварювальний апарат, як правильно було встановлено судом першої інстанції та підтверджується, в свою чергу, письмовими пояснення наданими безпосередньо особою відносно якої складено протокол та які містять особистий підпис останнього. На відео 2, яке міститься на диску 1, долученого до матеріалів справи, зафіксовано, як транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 від`їжджає від будівлі, яка знаходиться біля шлагбауму, в подальшому за вказаним транспортним засобом слідує поліцейська машина.

Окрім зазначеного, в матеріалах справи також наявні письмові пояснення свідка ОСОБА_6 , згідно змісту яких останній повідомив, що 24.03.2023 року близько 15 год. 00 хв. знаходився в гаражному кооперативі смт. Чорноморськ та був свідком керування ОСОБА_1 мотоциклом Suzuki, державний номерний знак НОМЕР_1 , в даному гаражному кооперативі, в тому числі бачив, як працівники поліції їхали на своєму службовому автомобілі за транспортним засобом під керуванням ОСОБА_1 (а.с. 8). Зазначені пояснення свідка ОСОБА_6 були також надані та підтвердженні останнім безпосередньо в судовому засіданні в суді першої інстанції.

Відповідно, зазначені встановлені обставини справи в своїй сукупності спростовують доводи апелянта та надані в апеляційному суді письмові пояснення, відносно оскарження постанови суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування останнім транспортним засобом в стані алкогольна сп`яніння.

Відносно висновків суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП, слід зазначити наступне.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 302616 встановлено, що 24.03.2023 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_1 , знаходячись в смт. Чорноморськ, вул. Гвардійська, 9, в стані алкогольного сп`яніння вчинив злісну непокору законній вимогі поліцейського, не виконував неодноразове законе розпорядження щодо пред`явлення документів, штовхався, шарпав поліцейського, поводився зухвало та нахабно, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 185 КУпАП.

З положенням ст. 185 КУпАП, відповідальність настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Згідно п. 7 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» роз`яснив, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, а також, що адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

Тобто, об`єктивна сторона полягає у злісній непокорі, яка виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень або вимог працівника поліції, або в непокорі, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну неповагу до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова правопорушника проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.

Разом з ти, наявні матеріали справи про адміністративні правопорушення, в свою чергу, носять суперечливий характер, оскільки згідно письмових пояснень безпосередньо особи відносно якої складено протокол, останній не мав можливості надати відповідні документи на вимогу поліцейським, оскільки дані документи знаходилися в гаражі саме ОСОБА_1 , а не на місці де відбувалися дані події, та в подальшому зазначені документи було надано та відповідно на підставі яких було встановлено особу правопорушника. Зазначені пояснення було також надано останнім й безпосередньо в судовому засіданні в суді першої інстанції та підтверджуються поясненнями ОСОБА_5 , котрий був присутнім під час подій, що відбувалися, які ним було надано безпосередньо в судовому засіданні під присягою.

При цьому, в матеріалах справи наявні також відповідні пояснення з-приводу подій 24.03.2023 року надані безпосередньо працівниками поліції та викладені в протоколі, згідно яких останні стверджують, що ОСОБА_1 поводився агресивно, нахабно та відмовлявся надати на вимогу поліцейського відповідні документи. Дані пояснення також було підтверджено в судовому засіданні в суді першої інстанції й зазначеними працівниками поліції, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Натомість, як вбачається за матеріалів справи, будь-якої фіксації судового засідання, в якому зазначені особи надавали дані пояснення по суті справи, не відбувалося та відповідно диск із зазначеною фіксацією в матеріалах справи відсутній. Разом з тим, згідно ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є повне фіксування судового процесу технічними засобами. Судове засідання без здійснення фіксації судового процесу та/або складання протоколу судового засідання, в свою чергу, суттєво ускладнює не тільки перевірку зібраних по справі доказів, але й не дозволяє здійснити критичну перевірку процесуальної позиції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Будь-яких інших доказів на підтвердження зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення подій, до матеріалів справи долучено не було.

При цьому, згідно з п. 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Виходячи з п. 2 вищевказаної Інструкції застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення; 2) охорони громадської безпеки та власності; 3) забезпечення безпеки осіб; 4) забезпечення публічної безпеки і порядку.

В матеріалах справи відсутні відеозаписи з бодікамер/реєстраторів, який би повністю підтвердив факт вчинення апелянтом правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.

185 КУпАП. Тобто, за наведених встановлених апеляційним судом обставин справи, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП ґрунтується лише на протоколі про адміністративне правопорушення, який в свою чергу, не може бути єдиним доказом доведеності вини особи, яка притягується до відповідальності, та поясненнями поліцейських, які звинуваючуються апелянтом та свідком в скоєнні кримінальних/адміністративних правопорушень відносно них.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, зважаючи на суперечливий характер відомостей, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та пояснення учасників провадження, в тому числі свідків, відносно ОСОБА_1 в частині притягнення останнього до відповідальності за ст. 185 КУпАП, відсутність відповідного відеозапису події з врахуванням презумпції невинуватості, прийнята судом першої інстанції постанова підлягає скасуванню. Апеляційний суд в свою чергу позбавлений можливості встановити та відтворити в повному обсязі події зазначені в протоколі для вирішення питання щодо доведеності наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП без додаткового збору доказів, при цьому зазначена функція покладається в свою чергу згідно положень ст. 251 КУпАП, саме на осіб уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, апеляційний суд також враховує той факт, що згідно вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Згідно матеріалів справи, адміністративне правопорушення інкриміноване ОСОБА_1 відповідальність за яке передбачена ст. 185 КУпАП вчинено 24.03.2023 року, матеріали справи про адміністративне правопорушення надійшли на адресу суду апеляційної інстанції 07.07.2023 року, тобто вже після спливу встановленого ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення, що свідчить в свою чергу, що станом на момент розгляду даної справи та винесення відповідної постанови апеляційним судом, наявні підстави для застосування в даному випадку положення п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, щодо закриття провадження.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, оскільки наведені доводи апелянта знайшли своє часткове підтвердження в матеріалах справи, апеляційний суд приходить до висновку щодо наявності відповідних підстав для закриття провадження в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 185 КУпАП, зважаючи на положення п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції правильними та обґрунтованими, а тому в даній частині постанову слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 червня 2023 року скасувати в частині притягнення ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП, в цій частині провадження закрити.

В іншій частині - відносно притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк