Провадження № 3/554/3666/2023
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 грудня 2023 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., при секретарі судового засідання Деменко І. Л., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Дігтярь Л. А., розглянувши протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта вища, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого інженером Аварійно-рятувального загону спецпризначення ГУ ДСНС

в с т а н о в и в :

Опис обставин, установлених під час розгляду справи

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 021210 від 14 грудня 2023 року (далі - Протокол) 14 грудня 2023 року, близько 11 години, ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 вчинив щодо своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, зокрема залякував, погрожував фізичною розправою, маніпулював, чим могла бути завдана шкода її психічному і фізичному здоров`ю.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміноване особі адміністративне правопорушення

Ініціатором складення протоколу дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідно до якої передбачена відповідальність, зокрема за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Ставлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності до вчинення інкримінованого йому правопорушення

Після роз`яснення відповідно до ст. 268 КУпАП прав особі, що притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі права на захист, тобто користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, в судовому засіданні ОСОБА_1 вини у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав та показав, що 14 грудня 2023 року, о 01 годині, він перебував на кухні кв. АДРЕСА_3 за місцем свого мешкання, де працював за комп`ютером. В цей час його дружина із незрозумілих йому підстав почала на нього кричати, внаслідок чого збудила їхніх дітей, спровокувала конфлікт та викликала працівників поліції. Припустив, що підґрунтям такої поведінки останньої ймовірно являється шлюборозлучний процес, який між ним наразі триває. З категоричністю ствердив, що він не вчиняв дій, скоєння яких йому інкримінується ініціатором складення протоколу, зокрема не залякував дружину, не погрожував їй та не вчиняв будь-якого психологічного насильства щодо неї, в зв`язку з чим просив закрити справу за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 280 КУпАП, зокрема, передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Мотиви суду та оцінка наданих сторонами доказів

Дослідивши Протокол та матеріали додані до нього, суд дійшов висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення та необхідність закриття справи, виходячи з такого.

Відповідно до п. п. 6 і 7 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року № 1376 (далі - Інструкція), усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також внесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Всупереч вимогам зазначеної Інструкції, Протокол заповнений вкрай нерозбірливим почерком, який практично не піддається прочитуванню, що позбавляє суд можливості зрозуміти його зміст, оформлений неохайно та без додержання вимог, зазначених в статті 256КУпАП, деякі слова в рядках накладені одне на одне, через що його прочитання є взагалі неможливим, що позбавляє суд можливості брати його до уваги як доказ по справі.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення, зокрема домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, тягне за собою юридичну відповідальність.

Норма ст. 173-2 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до іншого нормативно-правового акту, що передбачає відповідальність за вчинення окремих незаконних діянь, які врегульовані законодавством України.

Так, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII (далі - Закон № 2229-VIII).

Статтею 1 Закону № 2229-VIII визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Отже, під домашнім насильством, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, слід розуміти діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Законодавець чітко визначив адміністративним правопорушенням в розумінні статті 173-2 КУпАП не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Отже, домашнє насильство характеризується такими ознаками, як умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства обов`язковим є одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Поряд із цим, від домашнього насильства варто виокремлювати конфліктні стосунки, під якими розуміють зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що приводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Статтею 173-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність саме за вчинення домашнього насильства. Конфлікт не є домашнім насильством та відповідно не тягне відповідальності за названою статтею КУпАП.

З огляду на викладене, виходячи з граматичного тлумачення диспозиції статті 173-2 КУпАП орган поліції при складанні протоколу про зазначене адміністративне правопорушення, імперативно зобов`язаний зазначати, які саме дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то має бути зазначена кожна дія і вид насильства, а також в чому конкретно полягало психологічне насильство (погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо), що прямо слідує з диспозиції статті та наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

Як вбачається із протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14 грудня 2023 року (а. с. 2), ОСОБА_2 заявила, що 14 грудня 2023 року, близько 01 години, за місцем мешкання виникла сварка з її чоловіком ОСОБА_1 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння та вчинив щодо неї психологічне насильство.

З письмових пояснень ОСОБА_2 (а. с. 3), наданих під час складення Протоколу щодо ОСОБА_2 , слідує, що в день та час, зазначені в Протоколі вона перебувала вдома із дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які вже спали. Близько 01 години, додому повернувся її чоловік ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, почав будити дітей музикою, погрожував відрізати світло та почав словами принижувати, чіплявся до дітей.

Разом із цим, в провину ОСОБА_1 ініціатором складення протоколу ставиться те, що 14 грудня 2023 року, близько 11 години, в АДРЕСА_2 він вчинив щодо своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: залякував, погрожував фізичною розправою, маніпулював, чим могла бути завдана шкода її психічному і фізичному здоров`ю (а. с. 1).

Отже, відображений в Протоколі зміст правопорушення не підтверджується жодним із наданих ініціатором складення протоколу доказів, і не відповідає суті та обставинам події, яка випливає з наданих пояснень ОСОБА_2 та заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14 грудня 2023 року. До того ж останні не містять жодних відомостей про те, що внаслідок вчиненого діяння могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , а також в них не висвітлено в чому конкретно проявилося психологічне насильство, нібито вчинене щодо потерпілої з боку її чоловіка.

Оцінюючи наведені докази, суд зазначає, що з їх змісту не вбачається, якими саме діями особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинила психологічне насильство стосовно своєї дружини, в чому саме це проявилося, а також того, що за їх наслідком психічному і фізичному здоров`ю останньої могла бути завдана шкода, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Матеріали справи не містять даних, які б вказували на те, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на обмеження волевиявлення ОСОБА_2 , викликали у неї побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди її психічному здоров`ю.

Сам по собі факт певної конфліктної ситуації між подружжям, наявності якого в даному випадку не оспорював ОСОБА_1 , не може свідчити про психологічне насильство в сім`ї у розумінні вимог статті 173-2 КУпАП та Закону № 2229-VIII.

Суд зазначає, що саме по собі складення протоколу про адміністративне правопорушення, за відсутності даних на підтвердження наявності складу цього адміністративного правопорушення, не є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого притягнуто до адміністративної відповідальності у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою внутрішнього переконання чи системою поза межами розумного сумніву , який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягуються до відповідальності, які є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 172-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Керуючись статтями 247, 283 та 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Закрити справу щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Анатолій САВЧЕНКО