"07" липня 2023 р. Справа № 363/1116/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Олійник С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,

який притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

20 січня 2023 року о 10 год. 00 хв. в с. Демидів, Київської області по вул. Київська, 1А водій ОСОБА_1 , керував автомобілем VOLKSWAGEN T4, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на місці за допомогою спеціального технічного приладу (газоаналізатору) та проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час складання протоколів ОСОБА_1 заперечень не виклав, у протоколі зазначив, що напередодні вживав пиво та з протоколом погоджується.

Зазначені обставини підтверджуються:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079601, із якого вбачається, що ОСОБА_1 був присутнім під час складання протоколу, підписав його та письмово зазначив, що з протоколом про адміністративне правопорушення згоден;

- довідкою начальника САП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Щіпкова Євгенія про те, що ОСОБА_1 02.07.2009 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 ;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного в присутності свідків та ОСОБА_1 ;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили обставини, що встановлені в протоколі і підтверджені відеозаписом, доданого до протоколу;

- відеозаписом, із якого вбачається, що водій ОСОБА_1 в присутності свідків повідомив, що він керував транспортним засобом VOLKSWAGEN T4, д.н.з. НОМЕР_1 із смт. Іванків, також повідомив про вживання ним алкогольного пива 19.01.2023. Із відеозапису також вбачається, що працівниками поліції у ОСОБА_1 були помічені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю та порушення мови, на запропонований працівниками поліції огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер та у медичному закладі відповів відмовою. Йому було роз`яснення права, передбачені ст. 268 КУпАП та надано протокол для викладення пояснень, зауважень та заперечень не надав;

- витягом з ІПС МВС України «Армор», якою встановлено, що ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності за керування у стані алкогольного сп`яніння.

Справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 призначалася до розгляду шість разів 23.03.2023 (засідання не відбулося у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги), 13.04.2023 (розгляд справи було перенесено з метою надання ОСОБА_1 можливості ознайомитися з матеріалами справи за заявою останнього), 04.05.2023 (справу було знято з розгляду у зв`язку із участю судді в засіданні Ради суддів України), 26.05.2023, 13.06.2023, 19.06.2023, 07.07.2023.

07.07.2023 ОСОБА_1 до суду не прибув та про причини своєї неявки суд не повідомив. Подав клопотання про закриття провадження, оскільки пропозиція відмови від проходження на стан сп`яніння сприймалась ним правомірною, що направлення не виписувалось, відеозапис є неналежним доказом.

Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка про доставку повідомлення у додаток «Viber» та поштове повідомлення, наявні в матеріалах справи. Просив розглянути справу у його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ч. ст. 277-2 КУпАП України, повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, ОСОБА_1 своєчасно та належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення слухання справи суду не надав, просив розглядати справу у його відсутність, у зв`язку з чим справа розглядається без участі правопорушника, відповідно до ст. 268 ч. 1 КУпАП.

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею ст. 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Правилами дорожнього руху України встановлено, що водій, це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 .

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в письмових поясненнях підтвердили, що 20.01.2023 в с. Демидів по вул. Київській, 1А працівники поліції запропонували водію авто VOLKSWAGEN T4, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 на місці продути в алкотестер Драгер або пройти огляд у Вишгородській ЦРЛ, проте ОСОБА_1 відмовився та сказав, що напередодні вживав алкогольні напої.

Посилання ОСОБА_1 , що пропозиція відмови від проходження на стан сп`яніння сприймалась ним правомірною, що направлення не виписувалось, відеозапис є неналежним доказом, суд не приймає з огляду на наступне.

Під час розгляду справи судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівники патрульної поліції були упереджені при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Як і не встановлено будь-яких даних про застосування щодо нього незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я.

ОСОБА_1 не надав належних, допустимих та достатніх доказів того, що працівниками поліції здійснено примус до відмови від огляду.

Доводи щодо неточностей у часі в направленні, не ставлять під сумнів факт вчинення адміністративного правопорушення та вину ОСОБА_1 , а є лише формальним недоліком, що був при формуванні адміністративного матеріалу працівниками поліції.

Доводи ОСОБА_1 щодо відеозапису, судом не приймаються, виходячи з наступного. Порядок застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису встановлений Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026. Відповідна інструкція містить положення та правила використання зокрема технічних приладів і технічних засобів, що мають функції відеозапису, з яких не випливає обов`язковість подання запитів на отримання відповідних відеоматеріалів зі спеціального серверу а також наявність підпису відповідальної особи. Водночас, навіть за умови наявності вище вказаних вимог, жодним нормативно-правовим актом не вимагається додання цих внутрішніх службових документів структури МВС України до адміністративних матеріалів про адміністративне правопорушення, які надсилаються до суду для розгляду по суті.

Посилання ОСОБА_1 про сумнівність відеозапису заперечується поясненнями свідків, що наявні в матеріалах справи, які не спростовують обставини справи, а навпаки підтверджують обставини зафіксовані на відеозаписі.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП та відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, є достовірними та підтверджені зазначеними вище доказами.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За таких підстав, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а його вину у тому, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, доведено повністю.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують або ж обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суд не вбачає.

Отже, враховуючизазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також з метою запобігання вчиненню нових правопорушень, буде доречним застосувати, щодо нього стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 126 КУпАП.

При обранні стягнення суд ураховує конкретні обставини справи та дані про особу правопорушника, який раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 33, 36, 124, 122-4, 130, 283 і 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП України судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. на користь держави.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Суддя С.В. Олійник