Номер провадження: 33/813/2210/23
Номер справи місцевого суду: 515/1412/23
Головуючий у першій інстанції Зубов О. С.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Трофименко О.О.., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

З вказаної постанови вбачається, що 27 серпня 2023 року приблизно о 16:48 год. на 154 км+700 м автодороги Одеса-Рені (М-15) водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем марки «DAF», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота) від проходження тесту на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер» та медичного огляду на стан сп`яніння відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України .

Не погоджуючись з постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2023 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 чим позбавив його можливості ознайомлюватися із матеріалами справи, отримувати від нього пояснення;

2)працівниками поліції не було вручено ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, у зв`язку із чим він не знав в якому суді буде розглядатися його справа. Крім того, працівники поліції не ознайомили із змістом протоколу;

3)судом першої інстанції не були належним чином досліджені докази у справі, їм не була надана належна правова оцінка;

4)пояснення свідків не є належними доказами правомірності притягнення до адміністративної відповідальності, якщо їх не допитували в судовому засіданні;

5)у постанові відсутні посилання на номер та назву відеозапису з нагрудної відеокамери, не зазначено чи обсяг запису відображає із достатньою повнотою стан водія, його поведінку та дотримання працівниками поліції вимог закону;

6)не надано належної уваги тому, що ОСОБА_1 не відстороняли від керування транспортним засобом;

Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити.

Одеський апеляційний суд належним чином сповіщав ОСОБА_1 про розгляд справи на 13 грудня 2023 року на 11:00 год.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 та його адвоката Козак А.В.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №193611 від 27.08.2023 року з якого вбачається, що 27.08.2023 року о 16:48 год. в Одеській області Білгород-Дністровського району, Татарбунарська ТГ автодороги Одеса-Рені М-15 154 км + 700 м, ОСОБА_1 керував автомобілем «DAF», з реєстраційним номером НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля та в медичному закладі відмовився в обох випадках під відеозапис, який здійснювався телефоном Хiaomi, MEI НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 2.5;

-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 27.08.2023 року о 17:10 год., було виписано направлення до КП «Саратська Центральна лікарня» Саратської районної ради для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак огляд не проводився з підстав відмови водія;

-рапорт Інспектора СРПП ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції з якого вбачається, що 27.08.2023 року знаходячись в добовому наряді згідно наказу номер 9 Одеської обласної військової адміністрації в період часу з 10:00 год. до 18:00 год., здійснювалось обмеження руху ватажних автомобілів повна маса яких понад 24 тони на автодорозі Одесса-Рені м-15 155 км біля с. Баштанівка Татарбунарської ТГ Білгород-Дністровського району, під час несення служби приблизно о 16 годині 45 хвилин на дорозі зупинилась вантажівка з якої вибіг водій та повідомив, що позад нього рухається ватажний автомобіль DAF державний номерний знак НОМЕР_3 , до якого приєднана напівпричіп цистерна KASSBOHRER державний номерний знак НОМЕР_4 , водій якого на автодорозі виляє в різні сторони та напевно перебуває в п`яному стані, після чого було прийнято рішення про зупинку вищевказаного автомобіля. Приблизно через хвилину було помічено автомобіль на який вказав свідок та жезлом йому було подано сигнал про зупинку але водій вантажівки не відреагував та поїхав далі. Службовим автомобілем догнали вантажівку і зупинили її за допомогою світлових, та звукових спеціальних сигналів, підійшовши до водія автомобіля, було названо посаду та спеціальне звання та повідомлено про застосування превентивного заходу згідно ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію», а саме що проводиться відеозапис на нагрудну камеру та на мобільний телефон так як боді-камера, якою користувались протягом дня здійснювала системні збої. Що стосується водія, то тільки він заговорив, то зразу буди помічені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, нечітка, мова, запах алкоголю з порожнини рота, після чого було запропоновано водію надати відповідні документи для перевірки. Спочатку водій надав закордонний паспорт. Було встановлено, що водієм є ОСОБА_1 . Також в паспорті між сторінками знаходилась купюра 50 Євро. Водій ОСОБА_1 , пояснив, що ці гроші працівникам поліції. ОСОБА_1 було попереджено про кримінальну відповідальність за дачу хабаря. Однак, ОСОБА_1 продовжував наполягати, щоб відносно нього не складали протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та прийняли від нього гроші. У зв`язку із цим було здійснено відповідну реєстрацію на спеціальну лінію 102 та викликано СОГ. Крім того, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер або проїхати до медичного закладу, однак останній відмовився. В результаті чого було складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, зателефонували на номер телефону механіка, який працює в тій же фірмі, що і ОСОБА_1 , повідомили обставини у справі, після чого приїхав водій іншої вантажівки ОСОБА_2 та забрав машину, щоб відвезти її на стоянку.

-письмові пояснення ОСОБА_2 , який пояснив, що 27.08.2023 року йому зателефонував головний механік, який повідомив що водій ОСОБА_1 , який працює в компанії ФОП «Бабаян», був зупинений працівниками поліції за те, що керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та просив приїхати та забрати вантажівку, щоб відвезти її на стоянку. Сів за кермо, до ОСОБА_2 сів і ОСОБА_1 , який знаходився в алкогольному сп`янінні, разом з ним поїхали до м. Татарбунари. Коли приїхали на стоянку, ОСОБА_1 підійшов до працівників поліції та почав до них чіплятися. З боку працівників поліції до ОСОБА_1 ніяких протиправних дій не було. Потім, ОСОБА_2 сів у автомобіль працівників поліції, щоб вони відвезли його назад до його вантажівки. ОСОБА_1 залишився біля свої вантажівки.

-довідка з якої вбачається, що згідно облікових даних адміністративної практики («Цунамі» тощо) ОСОБА_1 , посвідчення водія отримував серії НОМЕР_5 від 11.09.2012 року, впродовж року, а саме за період часу з 27.08.2022 року по 27.08 2023 року судом не притягувався, але 08.05.2023 року відносно нього складено адміністративний протокол ААБ №256795 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та який направлений до Броварського міськрайонного суду Київської області але на даний час рішення не прийнято;

-електронний рапорт згідно якого вбачається, що 27.08.2023 року о 17:44 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою Татарбунарський район, с. Баштанівка, 154 кілометр траси Одеса-Рені зупинили авто DAF державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває за кермом в стані алкогольного сп`яніння та за те, щоб не складати протокол, запропонував 50 Євро. Очікують СОГ;

-картка обліку адміністративного правопорушення з якої вбачається, що до Броварського міськрайонного суду Київської області направлено адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності свідків;

-відеозаписи з відеореєстратора та з телефонів Хiaomi, MEI НОМЕР_2 , які були приєднані до матеріалів справи та з яких вбачається, що 27.08.2023 року на авто-дорозі Одеса-Рені м-15 155 км біля с. Баштанівка Татарбунарської ТГ Білгород-Дністровського району, під час несення служби, працівники поліції, приблизно о 16:48 год. намагалися зупинити транспортний засіб DAF державний номерний знак НОМЕР_1 , однак на вимогу поліцейських зупинитися, водій поїхав далі по дорозі. Потім працівники поліції сіли у службовий транспорт та прослідували за автомобілем DAF. За допомогою звукових сигналів та сирени працівникам поліції вдалося зупинити даний автомобіль. Працівники поліції підійшли до транспортного засобу DAF та спитали водія, чому він не зупинився на їх вимогу, на що водій відповів, що не побачив їх. Працівник поліції попросив надати водія документи, а також вийти із транспортного засобу. Під час перевірки документів було встановлено особу водія ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_1 при надані документів працівникам поліції, поклав у них 50 Євро. Працівники поліції попросили останнього, щоб він прибрав свої гроші, однак він відмовився, сказав що вони можуть їх забрати собі. На питання навіщо, ОСОБА_1 спочатку сказав що просто так, потім сказав, що дає це працівникам поліції щоб вони не складали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. Працівники поліції попередили ОСОБА_1 , про кримінальну відповідальність. Поведінка ОСОБА_1 не відповідала обстановці, поводив себе зухвало, на зауваження працівників поліції не реагував. Коли працівники поліції спитали чи буде проходити він огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, ОСОБА_1 відмовився, відмовився також і поїхати до медичного закладу. З наданих відеозаписів, вбачається, що мова ОСОБА_1 млява, хода хитка. Після того, як працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, почав поводитися агресивно. Коли працівники поліції ознайомлювали ОСОБА_1 із змістом протоколу, останній ніяким чином не реагував, від підпису в протоколі відмовився, надавати пояснення також відмовився.

Отже, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що працівниками поліції не було йому вручено протокол про адміністративне правопорушення, у зв`язку із чим він не знав в якому суді буде розглядатися його справа. Крім того, працівники поліції не ознайомили із змістом протоколу, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Так із наданих відеозаписів, вбачається, що ОСОБА_1 було нецікаво, про що йому говорили працівники поліції, із чим його ознайомлювали. Даний факт також підтверджується і протоколом про адміністративне правопорушення, оскільки в ньому зафіксована відмова ОСОБА_1 від надання особистих пояснень, відмова від підпису протоколу, відмову від ознайомлення з тим, де саме буде проходити розгляд його справи.

Суд апеляційної інстанції критично відноситься до посилань ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, чим позбавив його можливості ознайомлюватися із матеріалами справи, а також надавати свої пояснення, з огляду на таке.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що 18 вересня 2023 року Татарбунарським районним судом Одеської області було повідомлено ОСОБА_1 телефонограмою про розгляд справи на 04 жовтня 2023 року на 08:20 год.

04 жовтня 2023 року розгляд справи було відкладено на 20 жовтня 2023 року на 08:25 год, у зв`язку із перебуванням судді у відпустці.

05 жовтня 2023 року ОСОБА_1 було сповіщено про розгляд справи на 20 жовтня 2023 року на 08:25 год. шляхом направлення судової повістки у месенджер Viber на підставі Порядка надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23 січня 2023 № 28. В судове засідання не з`явився, причин своєї неявки в судове засідання суду не повідомив.

Таким чином, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), зазначив, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, для захисту свої порушених прав ОСОБА_1 скористався своїм правом передбаченим ст. 268 КУпАП, залучивши для представництва та захисту його інтересів в суді через адвоката Козак А.В.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджено спільним Наказом МВС України а Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться закладі охорони здоров`я.

Відповідно до п. 3 наведеної Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Посилання ОСОБА_1 на те, що у постанові суду першої інстанції відсутні посилання на номер та назву відеозапису з нагрудної відеокамери, не зазначено чи обсяг запису відображає із достатньою повнотою стан водія, його поведінку та дотримання працівниками поліції вимог закону, спростовується наступним.

Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі - Інструкція), визначено, що кінозйомка та відеозапис це процеси фіксації динамічних властивостей об`єктів, подій, явищ за допомогою кіно- або відеокамери. Кінозйомка проводиться на фотоматеріалах, відеозапис - на цифрових носіях інформації.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу (п. 5 розділу ІІ Інструкції).

Крім того, слід зазначити, що відеозапис є об`єктивним доказом, оскільки унеможливлює суб`єктивне висвітлення поліцейським або іншими особами обставин справи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи відеозаписи у сукупності з іншими матеріалами адміністративної справи, апеляційний суд приходить до висновку, що дані відеозаписи є належним, допустимим і достатніми, оскільки вчинені у день, час та у місці, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджується з наданими поліцейськими іншими доказами та не суперечать ним, а доповнюють матеріали справи. Тобто, у апеляційного суду відсутні сумніви у недостовірності даних відеозаписів.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористався, не вказав заперечень, зауважень щодо його незгоди із змістом протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Між тим, апеляційний суд доходить до переконання, що з відеозапису встановлено одночасну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.

Крім того працівники поліції при складанні адміністративного протоколу у відношенні ОСОБА_1 діяли у відповідності із нормами чинного законодавства, будь-яких порушень не зафіксовано.

Також апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_1 не було відсторонено працівниками від керування транспортним засобом, оскільки із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №193611 від 27.08.2023 року вбачається, що керування автомобілем DAF державний номерний знак НОМЕР_1 було передано ОСОБА_2 . Даний факт також підтверджено письмовими поясненнями ОСОБА_2 в яких він пояснив, що йому зателефонували повідомили, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а тому попросили його приїхати, та забрати автомобілем DAF на стоянку. Із рапорту Інспектора СРПП ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції також вбачається, що саме ОСОБА_2 приїхав та забрав транспортний засіб DAF державний номерний знак НОМЕР_1 та відвіз його на стоянку до м. Татарбунари.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Також, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і складено протокол про адміністративне правопорушенні з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Інші твердження ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час дослідження доказів по справі, також жодних доказів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції не було долучено і до апеляційної скарги.

Також, слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 27.08.2023 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

Отже, позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами, не узгоджуються з дійсними обставинами справи, внаслідок чого розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту, обраний на власний розсуд, та спроба уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, за результатами апеляційного розгляду суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а постанова Татарбунарського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2023 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова