КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 33/824/3148/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 травня 2023 року під головуванням судді Сидорова Є.В. у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

У С Т А Н О В И Л А :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 травня 2023 року провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Судом встановлено, що 13 квітня 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 02 квітня 2023 року серії ВАВ № 493707, відповідно до якого ОСОБА_2 , 02 квітня 2023 року о 19 год. 20 хв. по АДРЕСА_2 , провокувала конфлікт з колишнім чоловіком ОСОБА_1 чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру.

Не погодившись з указаною постановою, 16 травня 2023 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

В обґрунтування вимог зазначав, що при винесені постанови, судом першої інстанції неправильно застосовані норми права, не досліджені усі наявні докази, не допитані свідки і як наслідок, не в повному обсязі з`ясовані усі обставини справи, які мають істотне значення для правильного її вирішення.

Зазначено, що судом першої інстанції не було допитано свідка ОСОБА_3 , якому відомі обставини справи та підлягали встановленню в судовому засіданні.

Суд не взяв до уваги ті обставини, що ОСОБА_1 прибув для побачення зі своєю донькою ОСОБА_5 , а не з ОСОБА_2 , яка повинна була виконати рішення суду, надати батьку можливість побачитися та поспілкуватися з донькою і не чинити перешкоди у такому побачені та не провокувати конфлікт.

Крім того ОСОБА_1 , посилається на те що дії ОСОБА_2 , щодо не допуску батька до дитини є свідомими та навмисними діями направленими на провокацію конфлікту, що порушує ст. 153, 157 Сімейного кодексу України, спричиняє образу психологічного характеру та завдає шкоду психічному здоров`ю потерпілого.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 заперечувала проти апеляційної скарги та просила її залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

В силу приписів ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративне правопорушення, яке полягає у вчинені домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такими доказами у розумінні наведеної норми можуть бути: протокол про адміністративне правопорушення; пояснення особи, яка вчинила насильство в сім`ї; пояснення жертви насильства в сім`ї; пояснення свідків; висновок експерта; речові докази; показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху; протоколи про вилучення речей і документів, а також інші документи.

Відповідно до абзацу два зазначеної статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З дослідженого у судовому засіданні протоколу про адміністративне правопорушення судом установлено, що ОСОБА_2 інкримінується вчинення домашнього насильства психологічного характеру, яке проявилося відносно колишнього чоловіка, а саме провокувала конфлікт.

Поряд з цим, будь-яких доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 вчинила умисні діяння фізичного чи психологічного характеру внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_1 , матеріали адміністративної справи не містять. Не надано таких доказів і на стадії апеляційного перегляду.

Районним судом з`ясовано, що ОСОБА_2 свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, не визнала, стверджувала, що 02 квітня 2023 року, без попереднього погодження з нею, для побачення з донькою приїхав її колишній чоловік - ОСОБА_1 разом зі своїм батьком. Вона повідомила їм, що зараз побачитись з її донькою вони не можуть, оскільки остання вже відпочиває. ОСОБА_1 разом з батьком розпочали скандал та викликали поліцію. Працівник поліції піднялась до неї до дому та пересвідчилася в правдивості її слів.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив суду, що він 02 квітня 2023 року о 19 годині 20 хвилин за попередньою домовленістю з ОСОБА_2 разом зі своїм батьком ОСОБА_3 прибув побачитись з донькою ОСОБА_5 . Прибувши до будинку подзвонив у домофон. Йому не відповіли, тоді він зателефонував ОСОБА_2 , яка сказала йому, що зараз вийде та відкриє йому двері. Через 15 хвилин ОСОБА_2 вийшла до нього та почала провокувати конфлікт, не допускала його до доньки та викликала поліцію.

Разом з тим, звинувачення побудоване лише на поясненнях ОСОБА_1 , які суперечать поясненням ОСОБА_2 , та існування конфліктних відносин не є безумовною ознакою насильства в розумінні статті 173-2 КУпАП.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції). Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку щодо відсутності вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП перевірені судом та не знайшли свого підтвердження, оскільки матеріали справи не містять доказів умисного вчинення дії психологічного характеру щодо колишнього чоловіка.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять доказів, що підтверджують в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 18 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Слюсар