Номер провадження: 33/813/2359/23
Номер справи місцевого суду: 496/5960/23
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.

за участю:

секретаря судового засідання Виходець А.В.,

адвоката Коротя Романа Олександровича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Ошкало Володимира Миколайовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, апеляційну скаргу адвоката Коротя Романа Олександровича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Ошкало Володимира Миколайовича на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2023 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 місяці.

Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

На вищевказану постанову суду адвокат Коротя Р.О., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Ошкало В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Біляївського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2023 року скасувати та провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Коротя Р.О. зазначив, що при винесенні оскаржуваної постанови було порушено право на захист, право на справедливий суд та право на доступ до правосуддя, а саме 24 жовтня 2023 року ОСОБА_1 направив до суду заяву про відкладення судового засідання у зв`язку з пошуком захисник, однак суд не дивлячись на це розглянув справу без участі ОСОБА_1 .

Також, апелянт зазначив, що притягнуто скаржника до відповідальності саме за різний малюнок шин, що характерно для легкових автомобілів, а скаржник керував вантажівкою з напівпричепом, тому різний малюнок протектора для причепів не є порушенням.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення адвоката Коротя Р.О., захисника Ошкало В.М., апеляційний суд дійшов до таких висновків.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Статтею 121 КУпАП встановлена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, -

згідно ч.4 ст.121 КУпАП, повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі від п`ятидесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Відповідно до визначених Правилами дорожнього руху України термінів, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Як встановлено у п.2.3а Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений у постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №533588 від 13 серпня 2023 року, відповідно до якого, 13 серпня 2023 року о 08 год. 30 хв. на 452 км а/д Київ-Одеса, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «DAF», д.н.з НОМЕР_1 , з напівпричепом «Schmitz», д.н.з. НОМЕР_2 , у якого на задній вісі напівпричепу був різний малюнок протектору шин, чим порушив п.31.4.5 г ПДР України, повторно протягом року, про що відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 533588.(а.с. 5);

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6711190 від 21 березня 2023 року (а.с.6);

- відеозаписом події, яка мала місце 13 серпня 2023 року (а.с. 7);

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів в своїй сукупності, поза розумним сумнівом дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою Біляївського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2023 рокута порушення ним вимог п. 31.4.5 г ПДР України, та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до п. 31.4.5 г ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані та неошиповані, морозостійкі та не морозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів;

транспортний засіб пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів;

причіп транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи й причепи-розпуски;

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що скаржника притягнуто до відповідальності саме за різний малюнок шин, що характерно для легкових автомобілів, а скаржник керував вантажівкою з напівпричепом, тому різний малюнок протектора для причепів не є порушенням, апеляційний суд вважає необгрунтованими з огляду на таке.

Постановою серії ЕАС №6711190 від 21 березня 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі зафіксовано скоєння водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, а саме за здійснення руху на вантажному транспортному засобі з напівпричепом ВАРЗ-НПС д.н.з. НОМЕР_3 у якого встановлено шини, з різними типами малюнків протектора.

Матеріали справи не містять доказів про те, що у передбачений законом строк постанова про накладення адміністративного стягнення від 21 березня 2023 року щодо ОСОБА_2 була оскарження та скасована, а тому відсутні правові підстави вважати її недопустимим доказом у даній справі.

Крім того, відповідно до постанови серії ЕАС №6711190 від 21 березня 2023 року порушення полягає саме в здійснення руху на вантажному транспортному засобі з напівпричепом у якого встановлено шини, з різними типами малюнків протектора, як і передбачено п. 31.4.5 г ПДР України.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №533588 від 13 серпня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за порушення вимог п. 31.4.5 г ПДР України.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт повторного протягом року вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП.

З приводу доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 направив до суду заяву про відкладення судового засідання у зв`язку з пошуком захисника, однак суд не дивлячись на це розглянув справу без участі ОСОБА_1 , слід зазначити, що з матеріалів справи вбачається, що заяву суддя отримав 26 жовтня 2023 року о 10:30, тобто після винесення постанови.

Отже, об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів наданих по справі не вбачається.

Отже, в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Також, слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Коротя Романа Олександровича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Ошкало Володимира Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева