Справа № 496/3370/23
Провадження № 3/496/2724/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Горяєва І.М.,

за участю секретаря - Желяпової О.Ф.,

прокурора Фуклєва І.І.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка матеріали, які надійшли від департаменту внутрішньої безпеки Одеського управління Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого поліцейським офіцером громади відділу превенції Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Працівниками департаменту внутрішньої безпеки Одеського управління Національної поліції України ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за те, що 15 серпня 2016 року знаходячись на службі в Національній поліції України, з 16 квітня 2021 року перебуваючи на посаді дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, маючи спеціальне звання - лейтенант поліції, спеціальний жетон з індивідуальним номером - 0155337, у відповідності до п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» будучи суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, під час розгляду скарги ОСОБА_2 (Реєстр, інд. № 151 -В від 02 лютого 2022 року) прийняв упереджене рішення в умовах реального конфлікту інтересів стосовно себе, чим порушив встановлені п. З ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» вимоги щодо запобігання і врегулювання конфлікту інтересів. В рамках перевірки і збору доказів, витребувано копії матеріалів за зверненнями ОСОБА_2 , які зареєстровано до ІТС ІПНП Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області за № 18222 від 22 листопада 2021 року та № 1647 від 02 лютого 2022 року.

В ході вивчення вказаних матеріалів встановлено, що 22 листопада 2021 року до Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області звернулась ОСОБА_2 із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів згідно ч. 1 ст. 164 КК України відносно свого колишнього чоловіка - ОСОБА_3 . При прийняті даної заяви, дізнавач сектору дізнання Одеського районного управління поліції № 2 Головного правління Національної поліції в Одеській області рядовий поліції Миронова Вікторія Іванівна отримала від ОСОБА_2 з цього приводу пояснення.

При цьому, в порушення п.п. 19 п. 4 розділу II Інструкції з діловодства в системі Національної поліції України, затвердженої наказом Національної поліції України від 20 травня 2016 року № 414, дізнавач сектору дізнання Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області рядовий поліції Миронова Вікторія Іванівна отримані матеріали за зверненням ОСОБА_2 не передала для їх реєстрації до підрозділу документального забезпечення. Поряд з цим, заяву ОСОБА_2 про вчинене кримінальне правопорушення разом з іншими матеріалами дізнавачем сектору дізнання Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області рядовим поліції Мироновою Вікторією Іванівною передано до чергової частини Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, де її вже зареєстровано до ІТС ІПНП Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області за № 18222 від 22 листопада 2021 року.

Потім, співробітниками чергової частини Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, які знаходились на добовому чергуванні, зареєстровані матеріали за зверненням ОСОБА_2 передано для розгляду ОСОБА_4 , що на той час тимчасово виконував обов`язки начальника Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

В ході розгляду даних матеріалів, ОСОБА_4 проставив свою резолюції, якою доручив ОСОБА_5 , на той час виконуючому обов`язки начальника сектору дільничних офіцерів ліції відділу превенції Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, організувати прийняття рішення за зверненням ОСОБА_2 згідно діючого законодавства.

У свою чергу, ОСОБА_5 безпосереднім виконавцем визначив ОСОБА_1 , що на той час перебував на посаді дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, якому 23 листопада 2021 року передав для розгляду матеріали за зверненням ОСОБА_2 , зареєстровані до ІТС ІПНП Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області за № 18222 від 22 листопада 2021 року.

Під час проведення перевірки за даним зверненням ОСОБА_2 , ОСОБА_1 опитано чоловіка заявниці - ОСОБА_3 щодо сплати аліментів та отримано від нього квитанції гро їх оплату, із зазначенням отримувача в особі ОСОБА_2 . В цей час, ОСОБА_2 до своєї заяви долучено постанову про накладення штрафних санкцій від 14 вересня 2021 року та розрахунок заборгованості по аліментам ОСОБА_3 , де вказаного про несплату аліментів у період часу з січня 2019 року по серпень 2021 року. Однак, ОСОБА_1 будь - яких заходів щодо з`ясування наявних розбіжностей не здійснено, що свідчить про не об`єктивний, не всебічний і не повний розгляд звернення, не вирішення порушених в ньому питань та не вжиття необхідних заходів реагування.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_2 від 22 листопада 2021 року, на підставі зібраних матеріалів перевірки, незважаючи на те, що порушені в ній питання по суті не вирішені, ОСОБА_1 прийнято передчасне рішення про закінчення перевірки, про що 20 грудня 2021 року складено довідку та підготовлено проект відповіді заявнику.

Після цього, ОСОБА_1 прийняте за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 від 22 листопада 2021 року рішення узгоджено з ОСОБА_6 , що на той час перебував на посаді заступника начальника управління поліції з превентивної діяльності Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, про що останнім власноручно проставлено особистий підпис на довідці про ознайомлення із вжитими заходами.

Також, за результатами розгляду вказаної заяви, за підписом ОСОБА_4 , співробітниками Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області надіслано ОСОБА_2 відповідь від 21 грудня 2021 року №61/13405.

У свою чергу, 27 січня 2022 року о 10 годині 46 хвилині ОСОБА_2 звернулась на Урядову «гарячу лінію» Національної поліції України зі скаргою на бездіяльність співробітників Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, які належним чином розглянули її попереднє звернення щодо ухилення колишнім чоловіка - ОСОБА_3 від сплати аліментів.

02 лютого 2022 року подана ОСОБА_2 через Урядову «гарячу лінію» Національної поліції України скарга з відділу документального убезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області засобами поштового зв`язку надійшла до Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, для вжиття необхідних заходів реагування та розгляду в межах компетенції.

При цьому, працівниками підрозділу документального забезпечення Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області отриману скаргу ОСОБА_2 зареєстровано у загальному порядку, шляхом проставлення на ній реєст. інд. № 151-В від 02 лютого 2022 року та здійснення записів у відповідних формах.

Поряд з цим, працівниками підрозділу документального забезпечення Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області проведено попередній розгляд скарги ОСОБА_2 (Реєст. інд. № 151-В від 02 лютого 2022 року), здійснено про неї доповідь та передано для вивчення ОСОБА_4 , що на той час тимчасово виконував обов`язки начальника Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

В ході розгляду скарги ОСОБА_2 (Реєст. інд. № 151-В від 02 лютого 2022 року), ОСОБА_4 проставив свою резолюції, якою доручив співробітникам чергової частини Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області зареєструвати дану скаргу до ІТС ІПНП, а дільничному офіцеру поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області капітану поліції Проценку Олександру Олександровичу прийняти рішення згідно чинного законодавства, так як начальник сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Одеського талонного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в пеській області майор поліції Нестеренко Ігор Дмитрович знаходився на лікарняному.

Цього ж дня, старший інспектор - черговий чергової частини Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області майор поліції Комаров В`ячеслав Леонідович зареєстрував скаргу ОСОБА_2 (Реєст. інд. № 151-В від 02 лютого 2022 року) до ІТС ІПНП Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області за № 1647 від 02 лютого 2022 року.

Після цього, скаргу ОСОБА_2 (Реєст. інд. № 151-В від 02 лютого 2022 року) передано на розгляд визначеному Миргородським Олександром Івановичем виконавцю. У свою чергу, ОСОБА_7 фактично самоусунувся від виконання доручення ОСОБА_4 та передав скаргу ОСОБА_2 (Реєст. інд. № 151-В від 02 лютого 2022 року) на розгляд ОСОБА_1 , якою безпосередньо оскаржується прийняте ним за попереднім зверненням заявниці рішення, чим створено умови для виникнення реального конфлікту інтересів.

Під час проведення перевірки за скаргою ОСОБА_2 Реєст. інд. № 151-В від 02 лютого 2022 року) ОСОБА_1 встановлено, що він вже здійснював розгляд її заяви щодо вжиття заходів реагування стосовно колишнього чоловіка - ОСОБА_3 за ухилення від сплати аліментів, яка зареєстрована до ІТС «ІПНП» Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в пеській області за № 18222 від 22 листопада 2021 року. При цьому, ОСОБА_1 будь - яких перевірочних заходів не проведено, що призвело до не об`єктивного, не усебічного і не повного розгляду даної скарги, не з`ясування обставин події, не вирішення порушених в ній питань та не вжиття необхідних заходів реагування.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_2 , на підставі зібраних матеріалів перевірки, ОСОБА_1 прийнято упереджене рішення в умовах реального конфлікту інтересів про закінчення перевірки, відсутність порушень в діях співробітників Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області та списання матеріалів перевірки до справи, про що без зазначення дати складено доповідну записку і підготовлено проект відповіді заявнику. Своїми діями ОСОБА_1 створив сприятливі умови для уникнення відповідальності за здійснений ним належний розгляд заяви ОСОБА_2 щодо вжиття заходів реагування стосовно колишнього чоловіка - ОСОБА_3 за ухилення від сплати аліментів, яка зареєстрована до ІТС «ІПНП» Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в пеській області за № 18222 від 22 листопада 2021 року.

Після цього, ОСОБА_1 прийняте за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 рішення узгоджено з ОСОБА_6 , що на той час перебував на посаді заступника начальника управління поліції з превентивної діяльності Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, про що останнім власноручно проставлено особистий підпис на доповідній записці про ознайомлення із вжитими заходами.

Також, за результатами розгляду вказаної скарги, за підписом ОСОБА_4 , ОСОБА_1 надіслано ОСОБА_2 відповідь від 10 лютого 2022 року №61/151-В.

У судовому засіданні ОСОБА_1 були роз`ясненні права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КпАП України та він заперечував проти протоколу, свою провину не визнав, та посилався на обставини викладені в письмовому заперечені, просив провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Представник ОСОБА_1 адвокат Чубаров С.В. до судового засідання не з`явився, однак ОСОБА_1 не заперечував щодо розгляду справи без участі захисника.

Прокурор у судовому засіданні вважав, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, та просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора, ознайомившись з письмовим запереченням, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, законною підставою для накладення на конкретну особу адміністративного стягнення є достатні дані про вчинення цією особою правопорушення, за яке і накладається дане стягнення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з наказом начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області від 16 квітня 2021 року №669 о/с, ОСОБА_1 призначено на посаду дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області.

Судом встановлено, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 від 22 листопада 2021 року, на підставі зібраних матеріалів перевірки, ОСОБА_1 прийнято рішення про закінчення перевірки, про що 20 грудня 2021 року складено довідку та підготовлено проект відповіді заявнику.

Після цього, ОСОБА_1 прийняте за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 від 22 листопада 2021 року рішення узгоджено з ОСОБА_6 , що на той час перебував на посаді заступника начальника управління поліції з превентивної діяльності Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, про що останнім власноручно проставлено особистий підпис на довідці про ознайомлення із вжитими заходами.

Також, за результатами розгляду вказаної заяви, за підписом ОСОБА_4 , співробітниками Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області надіслано ОСОБА_2 відповідь від 21 грудня 2021 року №61/13405.

У свою чергу, 27 січня 2022 року ОСОБА_2 звернулась на Урядову «гарячу лінію» Національної поліції України зі скаргою на бездіяльність співробітників Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, які належним чином розглянули її попереднє звернення щодо ухилення колишнім чоловіка - ОСОБА_3 від сплати аліментів.

02 лютого 2022 року подана ОСОБА_2 через Урядову «гарячу лінію» Національної поліції України скарга з відділу документального убезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області засобами поштового зв`язку надійшла до Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, для вжиття необхідних заходів реагування та розгляду в межах компетенції.

Працівниками підрозділу документального забезпечення Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області проведено попередній розгляд скарги ОСОБА_2 (Реєст. інд. № 151-В від 02 лютого 2022 року), здійснено про неї доповідь та передано для вивчення ОСОБА_4 , що на той час тимчасово виконував обов`язки начальника Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

В ході розгляду скарги ОСОБА_2 (Реєст. інд. № 151-В від 02 лютого 2022 року), ОСОБА_4 проставив свою резолюції, якою доручив співробітникам чергової частини Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області зареєструвати дану скаргу до ІТС ІПНП, а дільничному офіцеру поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області капітану поліції Проценку Олександру Олександровичу прийняти рішення згідно чинного законодавства, так як начальник сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Одеського талонного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в пеській області майор поліції Нестеренко Ігор Дмитрович знаходився на лікарняному.

Після цього, скаргу ОСОБА_2 (Реєст. інд. № 151-В від 02 лютого 2022 року) передано на розгляд визначеному Миргородським Олександром Івановичем виконавцю. У свою чергу, ОСОБА_7 фактично самоусунувся від виконання доручення ОСОБА_4 та передав скаргу ОСОБА_2 (Реєст. інд. № 151-В від 02 лютого 2022 року) на розгляд ОСОБА_1 .

За результатами розгляду скарги ОСОБА_2 , на підставі зібраних матеріалів перевірки, ОСОБА_1 прийнято рішення про закінчення перевірки, відсутність порушень в діях співробітників Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області та списання матеріалів перевірки до справи, про що складено доповідну записку і підготовлено проект відповіді заявнику.

Після цього, ОСОБА_1 прийняте за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 рішення узгоджено з ОСОБА_6 , що на той час перебував на посаді заступника начальника управління поліції з превентивної діяльності Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, про що останнім власноручно проставлено особистий підпис на доповідній записці про ознайомлення із вжитими заходами.

Частиною 1 статті 172-7 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Крім того, частиною 2 статті 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Частина 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» дає визначення, зокрема, наступним термінам:

1) потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

2) приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

3) реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Аналіз термінів «потенційний конфлікт інтересів» та «реальний конфлікт інтересів», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 06 жовтня 2010 року № 21-рп/2010 (п. 3.2.2.) прямо вказав на необхідність визнання і дії в Україні принципу верховенства права, і на необхідність врахування, насамперед, того, що термін «корупція» означає «використання особою наданих їй службових повноважень та пов`язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб», а діяння, яке не відповідає змісту терміна «корупція», не може визнаватись корупційним правопорушенням.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобіганні корупції», особи, зазначені у п.1 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані, зокрема, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального конфлікту інтересів у випадку перебування особи на посаді в колегіальному органі, колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

У ч. 1 ст.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

За змістом зазначеної стати суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага.

Тобто, навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовими повноваженнями обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень.

При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

За змістом ст.172-7 КУпАП, особистий інтерес це користь, вигода яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

З протоколів про адміністративні правопорушення та доданих до них доказів не вбачається наявності факту суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями ОСОБА_1 . Таким чином в протоколі взагалі не зазначено в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняте рішення.

Отже, виходячи із законодавчого визначення поняття реального конфлікту інтересів, в тому числі і підстав, якими він може бути зумовлений, суддя надходить висновку, що реального конфлікту інтересу у діяннях ОСОБА_1 не вбачається.

Таким чином, не знайшло свого підтвердження припущення, що розгляд скарги ОСОБА_2 від 02.02.2022 року, становив приватний інтерес ОСОБА_1 , зумовлений предметом скарги на співробітників Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області щодо неналежного розгляду її попередньої заяви з питання невиплати аліментів колишнім чоловіком, та відповідно, бажанням за результатами розгляду скарги приховати можливе неналежне виконання службових обов`язків, унеможливити проведення службового розслідування стосовно себе та уникнути можливої дисциплінарної відповідальності, оскільки не встановлено, що у ОСОБА_1 був якийсь приватний інтерес у розгляді цієї скарги чи підстави для побоювань негативних наслідків для себе за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 .

Варто зауважити, що рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

З рахуванням викладеного, відсутні підстави стверджувати, що надаючи відповідь на звернення (скаргу) ОСОБА_2 від 02.02.2022 року, ОСОБА_1 вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки виконував розпорядження керівника.

Також, оскільки не доведено наявність у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів, відповідно у нього і не виникло обов`язку повідомляти про нього свого безпосереднього керівника на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих йому службових повноважень.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

На думку суду, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП не здобуто належних, достовірних, допустимих і достатніх доказів, яких було б достатньо для визнання його винним у вчиненні зазначеного правопорушення.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не вбачається ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 33-35, ч.1, 2 ст. 172-7, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративне правопорушення - закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.М. Горяєв

Повний текст постанови складено 13.07.2023 року.