Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
22.06.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці Держмитслужби Зубенка І.І., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Лишенко С. С. в інтересах ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 грудня 2022 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження та проживання : АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 з відміткою про тимчасовий консульський облік у Генеральному консульстві України в Мюнхені від 18.03.2022, виданий органом 6132, тимчасово не працює,
визнано винуватою у порушенні митних правил за ч. 6 ст. 481 МК України та накладено на неї адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу - вантажного транспортного засобу реєстраційний номерний знак Швейцарії « НОМЕР_2 », VIN: НОМЕР_3 , марки «RENAULT», моделі «KANGOO».
Стягнуто З ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496, 20 грн.
В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Лишенко С. С., вказує на незаконність постанови, просить її скасувати. Зазначає, що його підзахисна не є фахівцем у галузі права, тому не звернула увагу на те, що в декларації автомобіль не вказаний як частина гуманітарного вантажу. Після прибуття до м. Ужгород, ОСОБА_1 передала вантаж та автомобіль представникам благодійної організації, згодом виїхала за межі України, оскільки тривалий час працює закордоном. Зазначає, що транспортний засіб використовувався для евакуації цивільного населення у різних регіонах України, про що свідчать додані стороною захисту докази. Умислу на порушення митних правил у ОСОБА_1 не було, оскільки знаючи про наявність нормативного акту, що визначає спрощений порядок та безмитний перетин кордону ОСОБА_1 обґрунтовано вважала, що виконала всі визначені законом митні формальності. Стверджує, що автомобіль перебуває на митній території України, однак у неробочому стані через пошкодження, які відбулися під час евакуації населення з територій, де ведуться бойові дії, що підтверджується відповідною довідкою, тому перебіг строку зупиняється, що виключає склад адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 . Просить постанову скасувати, ухвалити нову, якою провадження у справі закрити за відсутністю складу порушення митних правил.
Заслухавши пояснення представника Закарпатської митниці Держмитслужби Зубенка І.І., який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі не визнаються слушними, тому задоволенню не підлягають.
Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та її захисника, адвоката Лишенко С. С., яких належним чином повідомлено про розгляд апеляційної скарги, про що свідчать довідки про доставку SMS - повідомлення від 22.03.2023. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вищевказаних осіб, береться до уваги те, що неявка вищевказаних осіб, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Так, статтею 458 МК України порушення митних правил визначається, як адміністративне правопорушення, котре являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій із товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до ч. 6 ст. 481 МК України адміністративна відповідальність настає за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.
Апеляційний суд вважає, що обставини, за яких ОСОБА_1 порушила митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація її дій за ч. 6 ст. 481 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам.
Факт перевищення ОСОБА_1 встановленого ст. 380 МК України строку тимчасового ввезення транспортного засобу марки «RENAULT» модель «KANGOO» реєстраційний номерний знак Швейцарії НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , більше ніж на тридцять діб підтверджується доказами, які, у розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 495 МК України, є належними, допустимими та достатніми.
Вищевказані обставини підтверджуються й іншими письмовими доказами, а саме: свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а. с. 7); письмовими поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , відповідно до яких нею ввезено транспортний засіб в Україну на прохання знайомих на адресу одного з благодійних фондів у м. Ужгород, де знаходиться транспортний засіб на даний час їй невідомо (а. с. 9); обліком транспортних засобів у пунктах пропуску для автомобільного сполучення за період з 14.05.2022 по 14.06.2022 (а. с. 10); відомостями за даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску (а. с. 11); доповідною запискою старшого державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Ужгород автомобільний» ОСОБА_2 (а. с. 13, 14); фотоматеріалами із зображенням автомобіля марки «RENAULT» модель «KANGOO» (а. с. 16).
Відповідно до інформації, отриманої з мережі Інтернет (сайт «mobilе.de»), вартість аналогічного/подібного автомобіля марки «RENAULT» модель «KANGOO» становить 1850 Євро, що згідно з курсом НБУ станом на 22.10.2022 становить 66 390 грн 21 коп. (шістдесят шість тисяч триста дев`яносто грн 21 коп) (а. с. 16).
Апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази є достатніми та беззаперечно вказують на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні дій, які містять склад правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України.
Згідно з ч. 6 ст. 380 МК України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог Митного кодексу України, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.
Отже, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 перевищено строк тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування на митну територію України більше ніж на тридцять діб, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ч. 6 ст. 481 МК України.
За положеннями ч. 6 ст. 481 МК України - перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування встановлена у вигляді накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.
Слід зазначити, що вказане правопорушення є триваючим, оскільки триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року по справі №804/401/17.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в частині наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення щодо перевищення встановленого строку ввезення транспортного засобу автомобіля марки «RENAULT» модель «KANGOO», передбаченого ст. 481 МК України, оскільки ОСОБА_1 упродовж понад 5 місяців, а саме від моменту ввезення транспортного засобу на митну територію України 14.05.2022, і до моменту виявлення адміністративного правопорушення та оформлення протоколу про порушення митних правил, - 22.10.2022, не було здійснено жодних дій, спрямованих на вивезення транспортного засобу марки «RENAULT» модель «KANGOO» реєстраційний номерний знак Швейцарії НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 за межі митної території України у встановлений строк, що свідчить про перевищення строку тимчасового ввезення, встановленого ст. 380 МК України, більше ніж на тридцять діб, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що старший державний інспектор відділу митного оформлення №3 митного поста «Ужгород автомобільний» ОСОБА_2 , який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні протоколу про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 , що у нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи на такі дані не вказується в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Апеляційний суд також враховує і те, що у матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які можуть ставити під сумніви правомірність дій старшого державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Ужгород автомобільний» ОСОБА_2 , а також те, що апелянтом не надано жодних доказів, які свідчать про те, що представник митного органу при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про порушення митних правил діяв всупереч закону, і що ОСОБА_1 оскаржувала дії працівника митниці, що фактично дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_1 та її адвокат погодились із законністю дій старшого державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Ужгород автомобільний» ОСОБА_2 .
Відповідно до вимог ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Аналогічні положення передбачені також статтею 280 КУпАП.
Так, матеріалами справи достовірно встановлено, що ОСОБА_1 ввезла транспортний засіб автомобіль марки «RENAULT» модель «KANGOO» реєстраційний номерний знак Швейцарії НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 на митну територію України 14.05.2022, однак станом на 22.10.2022 не вивезла його, чим перевищила граничний термін тимчасового ввезення більше ніж на тридцять діб.
Апеляційний суд визнає безпідставними і такими, що жодним чином не впливають на висновки місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 6 ст. 481 МК України, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не є фахівцем у галузі права, тому не звернула увагу на те, що в декларації автомобіль не вказаний як частина гуманітарного вантажу.
Як убачається з матеріалів справи, при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , їй були роз`ясненні її процесуальні права, передбачені законом, а також про можливість скористатись послугами захисника. Своїми підписами ОСОБА_1 підтвердила, що з протоколом ознайомлена, зміст процесуального документу їй зрозумілий, зауважень, скарг або доповнень не має.
Так, статтею 68 Конституції України регламентовано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Твердження апеляційної скарги про те, що автомобіль належить представникам благодійної організації, окрім того вказаний транспортний засіб використовувався для евакуації цивільного населення у різних регіонах України, про що свідчать додані стороною захисту докази, враховуючи наявні у справі докази, апеляційний суд розцінює критично, і вважає, що такі спрямовані на намагання ОСОБА_1 ухилитися від адміністративної відповідальності за порушення нею митних правил.
Так, апеляційний суд бере до уваги те, що відповідно до доказів, які містяться у матеріалах справи, а саме, згідно з протоколом про порушення митних правил, який особисто підписаний ОСОБА_1 , її письмовими поясненнями, зі змісту яких убачається, що саме вона, а не інша особа ввозила на митну територію України вказаний у протоколі про порушення митних правил автомобіль; доповідною запискою посадової особи митного органу; відомостями за даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску та іншими письмовими доказами, саме ОСОБА_1 , а не хто-небудь інший, перетинав митний кордон України в пункті пропуску «Ужгород-Вишнє Немецке» Закарпатської митниці ДМС, і що жодних належних доказів, які би підтверджували, що транспортний засіб ввозила інша особа, а не вона, матеріали справи не містять. Отже, підстав для сумнівів у тому, що саме ОСОБА_1 є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, апеляційний суд не вбачає.
Тому, відхиляючи вказані твердження, апеляційним судом враховано, у тому числі і той факт, що відомості про те, що транспортний засіб автомобіль марки «RENAULT» модель «KANGOO» реєстраційний номерний знак Швейцарії НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , був ввезений на митну територію України з метою особистого користування іншою особою, а не ОСОБА_1 - у матеріалах справи відсутні. Немає даних і про те, що митним органом допущена помилка або неправильно з`ясовані фактичні обставини переміщення вказаного автомобіля через митний кордон України, які би призвели до неправильного складання протоколу відносно особи, яка не є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення.
Разом з тим, з долучених стороною захисту копії документів, зокрема листа директора благодійної організації «Благодійний фонд Восток -СОС» від 22.10.2022 та додатків до нього, вбачається, що автомобіль марки «RENAULT» модель «KANGOO» реєстраційний номерний знак Швейцарії НОМЕР_2 , використовується організацією як транспортний засіб для евакуації населення із зони бойових дій на Донеччині (а. с. 33). Разом з тим, у матеріалах справи міститься копія листа-відповіді сільського голови Новоолександрівської сільської ради ОСОБА_3 , у якому вказано, що через територію села регулярно здійснювались рейси, у тому числі автомобіль марки «RENAULT» модель «KANGOO» реєстраційний номерний знак Швейцарії НОМЕР_2 з 21.05.2022 по 27.05.2022 для евакуації населення (а. с. 31). Також у матеріалах справи міститься копія довідки фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , з якої убачається, що автомобіль марки «RENAULT» модель «KANGOO» реєстраційний номерний знак Швейцарії НОМЕР_2 перебуває на ремонті з 28 травня 2023 по сьогодні.
Отже, з вищенаведеного убачається що з 21.05.2022 по 27.05.2022 автомобіль марки «RENAULT» модель «KANGOO» реєстраційний номерний знак Швейцарії НОМЕР_2 використовувався для евакуації населення на Донеччині, відтак довідкою фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 підтверджується, що майже через рік, а саме 28 травня 2023 року і по сьогодні він перебуває на ремонті. Жодних відомостей про те, що ОСОБА_1 у період перебування автомобіля на території України намагалася звернутись до Закарпатської митниці Держмитслужби із відповідною заявою про продовження терміну перебування вказаного автомобіля на митній території України немає.
Дослідивши вищевказані відомості та давши їм об`єктивну правову оцінку, суд апеляційної інстанції вважає, що такі не містять і даних, які б підтверджували, що транспортний засіб за межі митної території України не було вивезено з об`єктивних (поважних) причин.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з обставин, передбачених ст. 460 Митного кодексу України, з настанням яких діяння, передбачене ч. 6 ст. 481 МК України, не тягне за собою адміністративної відповідальності під час судового розгляду не встановлено, як і не встановлено дії обставин непереборної сили, які могли бути причиною пропуску строку тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу автомобіля марки «RENAULT» модель «KANGOO» реєстраційний номерний знак Швейцарії НОМЕР_2 .
Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що поломка транспортного засобу не є обставиною, внаслідок якої транспортний засіб не може прибути до органу доходів і зборів призначення, й не може завадити його доставці до цих органів за допомогою інших технічних способів (шляхом буксирування, на лафеті тощо), адже митне законодавство не передбачає необхідність вивезення автомобіля виключно власним ходом, а лише визначає обов`язок доставити транспортний засіб до органу доходів і зборів призначення у встановлені законом строки, що може бути виконано за допомогою інших технічних способів (на лафеті, шляхом буксирування тощо).
За таких обставин, доводи апеляційної скарги про невинуватість ОСОБА_1 у порушенні митних правил, оскільки підставою для невивезення транспортного засобу у встановлений законом строк є форс-мажорні обставини, а саме поломка автомобіля, що унеможливило виїзд за межі митної території України, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України порушення митних правил.
Відхиляючи ці доводи апеляційний суд бере до уваги і те, що відповідно до змісту зобов`язання про зворотне вивезення транспортного засобу, ОСОБА_1 зобов`язалась вивезти вищезазначений транспортний засіб у встановлений їй термін.
У випадку, якщо факт аварії або дії непереборної сили має місце, особа, відповідальна за виконання вимог митного законодавства повинна звернутися до митниці з письмовою заявою. Як убачається з матеріалів справи, до Закарпатської митниці Держмитслужби із відповідною заявою про продовження терміну перебування вказаного автомобіля на митній території України ОСОБА_1 у період з 04.06.2022 до моменту складання протоколу про порушення митних правил 22.10.2022 - не зверталась. Тому, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що саме недотримання ОСОБА_1 вимог митного законодавства України унеможливило вивезення транспортного засобу у встановлений законом строк. При цьому апеляційний суд бере до уваги те, що адвокатом Лишенко С. С. не надано будь-яких доказів про те, що пошкодження автомобіля унеможливили його вивезення за межі митної території України у інший спосіб, а саме шляхом використання евакуатора. Відхиляючи доводи апелянта у цій частині, апеляційним судом не встановлено доказів про наявність інших обставин, передбачених ст. 460 МК України, із настанням яких передбачені ст. 481 цього Кодексу діяння не тягнуть за собою адміністративної відповідальності, а також дії обставин непереборної сили, які стали причиною перевищення ОСОБА_1 строку тимчасового ввезення транспортного засобу на митну територію України.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не мала змоги вивезти транспортний засіб за межі митної території України, оскільки автомобіль був несправний, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не впливають на висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що у матеріалах справи відсутні докази про вжиття ОСОБА_1 будь-яких спроб з метою вивезення транспортного засобу у встановлений законом строк. Апеляційний суд бере до уваги те, що стороною захисту не надано будь-яких доказів про те, що ОСОБА_1 була позбавлена можливості вивезти транспортний засіб за межі митної території України доти, допоки тривав термін тимчасового ввезення транспортного засобу.
Доводи сторони захисту, що у діях ОСОБА_1 умислу у порушенні митних правил не було, оскільки причиною порушення митних правил була технічна несправність транспортного засобу, не заслуговують на увагу, оскільки такі спростовуються сукупністю наведених вище доказів.
Згідно з вимогами ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або необережні) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 не повідомила про поломку транспортного засобу митний органа у встановленому законом порядку.
Частина 6 ст. 481 МК України передбачає відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування і тягне за собою накладення штрафу у розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Лишенко С. С., спрямовані виключно на ухилення його підзахисної від адміністративної відповідальності за порушення нею митних правил України.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, місцевий суд врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, наявні в матеріалах справи дані про особу правопорушниці, позицію сторони захисту суді першої та апеляційної інстанцій, й застосував щодо ОСОБА_1 вид стягнення, який передбачено санкцією ч. 6 ст. 481 МК України, належним чином умотивувавши судове рішення.
Також апеляційний суд вважає, що накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді конфіскації автомобіля є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушниці, справедливим та відповідає передбаченій ст. 23 МК України меті адміністративного стягнення.
Тому, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення нею митних правил буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушниці у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством та попередження вчинення нею нових правопорушень.
На інші доводи, які можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і визнаються безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обгрунтованих клопотань, не має права самостійно витребовувати докази, викликати свідків, призначати експертизи, тощо; те, що стороною захисту не надано доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції, у тому числі й про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Лишенко С. С. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 грудня 2022 року, щодо ОСОБА_1 , - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН