ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/195/23 Справа № 215/4800/22 Суддя у 1-й інстанції - Лиходєдов А. В. Суддя у 2-й інстанції - Куракова В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Куракова В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

УСТАНОВИЛА:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 395498 від 09.11.2022 вбачається, що 09.11.2022 року о 10-17 год. ОСОБА_1 по вул. Маршака, 15 в Тернівському районі м. Кривого Рогу, керував автомобілем «RENАULT», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду у встановленому законом порядку на визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнановинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що постанова незаконна та підлягає скасуванню. Зауважує, що не є водієм в розумінні ПДР, а відтак у останнього відсутній обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР пройти огляд на стан сп`яніння; працівники поліції пропонували лише огляд у закладі охорони здоров`я, а тому його відмова не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що проходження медичного огляду не є обов`язком водія, передбаченим ПДР. Вказує, що працівник поліції не приймав участь під час судового розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, тож порушено принцип змагальності. Просить постанову скасувати, провадження по справі закрити.

Про дату, час та місце апеляційного розгляду ОСОБА_1 повідомлений належним чином. У призначене судове засідання не прибув, заяв/клопотань про відкладення судового розгляду до суду апеляційної інстанції не надійшло. Судом апеляційної інстанції вжито всіх можливих заходів для забезпечення ОСОБА_1 доступу до правосуддя, однак він даним диспозитивним правом не скористався. Враховуючи принцип правової визначеності та розумності строків вважаю за можливе розглянути дану справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 без його участі.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Ст. 130 КУпАП прямо встановлено адміністративну відповідальність водія за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджуються:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 395498 від 09.11.2022 року (а.с. 2);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 3);

- рапортом поліцейського Макарука Г. (а.с. 4);

- довідкою про отримання ОСОБА_1 водійського посвідчення (а.с. 6);

- відеозаписом подій 09.11.2022 року за участю ОСОБА_1 (а.с. 5).

Дані докази є належними та допустимими, вони повністю між собою узгоджуються та в сукупності, з урахуванням критерія «поза розумним сумнівом», підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Зокрема ознаками алкогольного сп`яніння згідно п. 3 р. 1 вищевказаної інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 вбачається, що поліцейським були визначені ознаки алкогольного сп`яніння останнього, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Таким чином, поліцейським було встановлено наявність ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а отже були законні підстави для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Особа, яка керує транспортним засобом, повинна мати відповідний дозвіл від органів державної влади. Даний дозвіл за своєю зовнішньою формою представляється як водійське посвідчення. Процедура його отримання регламентована таким чином, що особи, які бажають стати водіями, повинні знати ПДР та їх дотримуватися. Так, п. 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Сама правова природа цієї норми має імперативний характер та зобов`язує кожного, хто має дозвіл на керування транспортними засобами неухильно дотримуватись цього пункту. Таким чином, ОСОБА_1 повинен знати ПДР та їхвиконувати. Крім того, ст. 68 Конституції України встановлено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є необгрунтованими.

З відеозапису, доданого до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 в ході спілкування з поліцейськими не заперечував факту свого керування транспортним засобом д.н.з. НОМЕР_1 , перебував на водійському сидінні, тож на момент виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння він був водієм у розумінні ПДР, тож дані доводи є безпідставними.

Посилання апеляційної скарги щодо обов`язкової участі поліцейського, що склав адміністративний матеріал, при розгляді справ даної категорії в суді є безпідставними, адже діючими положеннями КУпАП не передбачено імперативної вимоги участі особи, що склала матеріали про адміністративне правопорушення, в розгляді справ даної категорії. Посилання апелянта на рішення ЄСПЛ є безпідставним оскільки в даних справах розглядалось питання щодо неналежної кваліфікації дій в адміністративно-деліктній справі і, як наслідок, неможливість реалізації ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. По суті, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення «обвинувачення» може бути «знищено» доказами сторони захисту, крім того, сторона захисту не заявляла клопотання про залучення до провадження уповноваженої особи, що склала адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 . Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що аналогія даної справи та справ, що розглядались ЄСПЛ, на які посилається апелянт, недоречна.

Доводи апеляційної скарги щодо відмінності ознак сп`яніння, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає опискою, яка не створює правових наслідків у вигляді визнання даних доказів недопустимими, оскільки сталими залишаються ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , що стали підставою для вимоги проходження огляду на стан сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук.

Так само суд вважає необґрунтованими посилання ОСОБА_1 в його апеляційній скарзі щодо відсутності свідків.

Відповідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. В матеріалах справи наявний відеозапис, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тож необхідності залучати двох свідків у поліцейських не було. Таким чином, дані доводи є безпідставними. Так само безпідставні доводи щодо зазначення у бланку рапорту поліцейського друкованого тексту про наявність двох свідків, оскільки поліцейським зроблено допис, що відмова зафіксована на боді камеру, відеозапис з якої був предметом вивчення в нарадчій кімнаті.

Посилання апелянта на порядок проведення медичних оглядів водіїв транспортних засобів від 31.01.2013 р. № 65/80, не має відношення до даної справи про адміністративне правопорушення, оскільки вищевказаний порядок визначає планові медичні огляди, а вимога, передбачена п. 2.5 ПДР є спеціальною нормою, що поширюється виключно на суб`єктів, у яких встановлено ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під дією препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в той час як вищевказаний порядок регулює медичний огляд загального характеру (віковий бар`єр, професійний тощо).

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУпАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, його наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, і наклав на правопорушника справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_1 та скасування постанови суду першої інстанції не має.

На підставівикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.12.2022 р. відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова