Справа № 496/6712/23
Провадження № 3/496/4750/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року Суддя Біляївського районного суду Одеської області Пендюра Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 188-57 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

24.09.2023 року старшим державним інспекторомВідділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Єгоровим С.О. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення №0002800 і ставиться йому в вину те, що він 24.09.2023 року о 02 год 37 хв. на а/д С 160514 «Широка Балка-Мирне», будучи водієм автомобіля DAF XF 95, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом VAN НООL ЗВ2018, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не виконав законні вимоги посадових осіб Укртрансбезпеки, що полягає у відмові від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю на автомобільній дорозі М-15 Одеса-Рені (12 км + 125 м), чим порушив вимоги ст. 188-57 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав та просив провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188-57 КУпАП, відносно нього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення з підстав, викладених в його письмовій заяві. При цьому пояснив, що він є водієм вантажівки. В той день вантажівку під час руху зупинили працівники Укртрансбезпеки та попросили пред`явити документи. Він пред`явив всі документи на поїздку. Не виявивши жодних порушень при перевірці документів, інспектори почали пошук інших порушень. Далі інспектор сказав їхати з ними на пункт вагового контролю, який знаходиться на відстані 60 кілометрів у протилежний бік від напрямку маршруту. Він повідомив, що не відмовляється пройти габаритно-ваговий контроль, але не має дизпалива їхати на відстань 60 кілометрів і готовий пройти зважування на місці зупинки. В свою чергу, працівник Укртрансбезпеки розцінив це, як відмову пройти габаритно-ваговий контроль і склав відносно нього прокол про адміністративне правопорушення за ст. 188-57 КУпАП. Про недостатню кількість пального, внаслідок чого неможливість рухатись на ваговий контроль, але не відмову від проходження вагового контролю він зазначив у своїх письмових поясненнях в протоколі про адміністративне правопорушення. Вказані обставини також зафіксовані на відеозаписі, який міститься в матеріалах справи. Отже вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він не відмовлявся проходити габаритно-ваговий контроль. При цьому жоден закон не встановлює обов`язку водія виконувати особисті забаганки працівників Укртрансбезпеки їхати на відстань 120 кілометрів (60 кілометрів в один бік і 60 кілометрів на зворотній шлях) до пункту ГВК. Зазначає, що водії під час здійснення вантажних перевезень та при здійсненні габаритно-вагового контролю керуються Правилами дорожнього руху, Порядком зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженим постановою КМУ від 20.05.2013 року №422, Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою КМУ 27.06.2007 року №879, Порядком взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженим спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України 10.10.2013 року №1007/1207, Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою КМУ від 08.11.2006 року №1567. Перелічені нормативно-правові акти встановлюють коло обов`язків водія щодо проведення габаритно-вагового контролю, а саме передбачають обов`язок водія пройти габаритно-ваговий контроль на місці зупинки транспортного засобу, а також право Укртрансбезпеки встановлювати для цього пересувні пункти вагового контролю, але жоден із них не встановлюють обов`язку водія їхати до пункту ГВК, який знаходиться на відстані 60 кілометрів. Вважає, що такі дії працівників Укртрансбезпеки є не те що незаконними, а це є звичайною підлістю вимагати у водія їхати невідомо куди на відстань 120 кілометрів у нічний час, витративши як мінімум 4-5 годин часу та орієнтовано 60 літрів дизпалива. Наголошує на тому, що він не порушував законів України і не може нести відповідальність за невиконання протиправних вимог державного службовця, якщо такі обов`язки для нього законом не передбачені.

Також ОСОБА_1 вказав на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні елементарні посилання на конкретні норми закону, які він, начебто, порушив. При цьому диспозиція ст. 188-57 КУпАП є бланкетною, а тому необхідним є встановлення та зазначення в протоколі норм законів, які особа порушила, діючи всупереч встановленому порядку. Відтак, у складеному відносно нього протоколі про адміністративне правопорушення не встановлено та не зазначено жодні норми яких законів він порушив. Але в протоколі і не може бути вказано жодних норм закону, які він порушив, оскільки жоден нормативний акт не зобов`язує водія їхати на відстань 60 кілометрів до пунктів вагового контрою, тому цей протокол не відповідає вимогам до актів індивідуальної дії, а отже він не може нести відповідальність за порушення невідомої норми закону. Крім того, старшим державним інспектором невірно визначено правову кваліфікацію ймовірного правопорушення, оскільки йому ставиться в вину те, що він, начебто, «відмовився від проходження габаритно-вагового контролю» за що настає відповідальність за ч. 3 ст. 132-1 КУпАП, при цьому його звинувачено у порушенні ст. 188-57 КУпАП як за «невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади».

ОСОБА_1 наголошує на відсутності жодної вини та умислу в його діях, оскільки він не мав у достатній кількості пального, щоб їхати на відстань 60 кілометрів до пункту вагового контролю і 60 кілометрів назад. І він не міг ризикувати залишитись з довіреним йому вантажем без пального в селах в пізню ніч, про що попереджав працівників Укртрансбезпеки. Суб`єктивною стороною адміністративного правопорушення є умисел свідомо не вчиняти якісь дії. До протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодного доказу наявності пального у баку його автомобіля, що було б достатнім доказом того, що він міг би зробити зайве коло в обхід маршруту на 120 кілометрів для їзди по лісах і селах. Тому в його діях відсутні вина і умисел у вчиненні адміністративного правопорушення, а отже такі дії не утворюють складу адміністративного правопорушення.

Зважаючи на зазначені вище аргументи ОСОБА_1 вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, а також у зв`язку з порушенням процедури оформлення матеріалів адміністративної справи. Просить суд врахувати те, що він, як водій вантажівки, суворо дотримується законодавства і ніколи не перевозить вантажі з перевищенням вагових норм. Це питання для нього є принциповим і він ніколи не порушує вимог закону. Він, як і багато інших підприємців, не втік в час війни з України і підтримує в цей складний час економіку країни і людей. Всі поїздки здійснює практично з ризиком влучання бойових ракет країни-окупанта, тому просить не сприяти знищенню їх Укртрансбезпекою. Просить суд винести справедливе рішення, оскільки в його діях відсутні жодні порушення і справа є важливою для нього і його сім`ї.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, надані докази, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 188-57 КУпАП, виходячи з наступного.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто законною підставою для накладення на конкретну особу адміністративного стягнення є достатні дані про вчинення цією особою правопорушення, за яке і накладається дане стягнення.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Склад будь-якого адміністративного правопорушення, що передбачене законом, характеризується єдністю чотирьох елементів: об`єкт і об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. При цьому не доведення або відсутність в діянні конкретної особи будь-якого з цих елементів, виключає склад відповідного правопорушення, а відповідно і адміністративну відповідальність за вчинення такого діяння.

Диспозицією ст. 188-57 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає за невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, щодо перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, усунення порушень законодавства з безпеки на автомобільному транспорті або створення перешкод для виконання покладених на них обов`язків, завдань.

Зазначена норма є бланкетною, що вимагає встановлення не тільки факту вчинення певного діяння, а також встановлення факту порушення цим діянням певних положень закону (або підзаконного акту), з посиланням на цей закон (або підзаконний акт).

Однак в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено норму закону, яку порушив ОСОБА_1 .

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 188-57 КУпАП визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Із аналізу поданих до суду доказів, а також пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, приходжу до висновку, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення №0002800 від 24.09.2023 року у ОСОБА_1 не було умислу, спрямованого на невиконання вимоги посадової особи Укртрансбезпеки, що полягає у відмові від проходження габаритно-вагового контролю.

Із оглянутого в судовому засіданні відеозапису, а також письмових пояснень ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження габаритно-вагового контролю, однак не виконав вимогу працівника Укртрансбезпеки через те, що не мав в достатній кількості дизпалива, щоб їхати в зону габаритно-вагового контролю, яка розташована на автомобільній дорозі М-15 Одеса-Рені (12 км + 125 м), тобто на відстані приблизно 40-50 кілометрів від місця його зупинки, про що він неодноразово говорив працівнику Укртрансбезпеки і наголошував на тому, що готовий пройти зважування на місці зупинки, що працівниками Укртрансбезпеки забезпечено не було.

За таких обставин суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, оскільки диспозицією ст. 188-57 КУпАП передбачений лише прямий умисел. Оскільки в діях ОСОБА_1 наявний непрямий умисел, це є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Суд погоджується з доводами ОСОБА_1 , викладеними в заяві про закриття провадження у справі, про відсутність нормативно-правового акту, який встановлює обов`язок водія на вимогу працівників Укртрансбезпеки проходити габаритно-ваговий контроль в зоні габаритно-вагового контролю, який розташований, як в даному випадку, на відстані більш, ніж 80 кілометрів (40 кілометрів в один бік і 40 кілометрів на зворотній шлях).

Так, водії під час здійснення вантажних перевезень та при здійсненні габаритно-вагового контролю керуються, зокрема, Правилами дорожнього руху, Порядком зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженим постановою КМУ від 20.05.2013 року №422, Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою КМУ 27.06.2007 року №879, Порядком взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженим спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України 10.10.2013 року №1007/1207, Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою КМУ від 08.11.2006 року №1567.

Перелічені нормативно-правові акти встановлюють обов`язки водія, в тому числі щодо проведення габаритно-вагового контролю, а саме передбачають обов`язок водія пройти габаритно-ваговий контроль на місці зупинки транспортного засобу, а також право Укртрансбезпеки встановлювати для цього пересувні пункти вагового контролю, але жоден із них не встановлює обов`язку водія їхати до пункту габаритно-вагового контролю, який знаходиться на значній відстані від місця зупинки.

Таким чином наявність протиправних дій ОСОБА_1 старшим державним інспекторомВідділу державного нагляду (контролю) у Одеській області не доведено, а тому провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 188-57 КУпАП необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно з ч.ч. 2 та 3 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Із роз`яснень, які містяться в абзаці другому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» вбачається, що визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Недоведеність матеріалами справи в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-57 КУпАП має наслідком закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 188-57, 247, 280, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 188-57 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра

Строк пред`явлення постанови до виконання

згідно Закону України "Про виконавче провадження"

Постанова набрала законної сили

"___" ____________ 2023 року