Справа № 755/8444/22 Головуючий в суді І інстанції - Козачук О.М.
Провадження № 33/824/5378/2023 Головуючий - Олійник В.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Олійник В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Дабіжа Олени Анатоліївни, на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд постанови від 17 листопада 2022 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Згідно з постановою суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №280356 від 28.07.2022 року, ОСОБА_1 28 липня 2022 року близько 21 год. 50 хв. керував по вул. Русанівська Набережна, будинок 1/2 в м. Києві автомобілем «Ауді А 6» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 20. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу, в якій просив постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2022 року скасувати і провадження у справи закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постановою Київського апеляційного суду від 26 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення і постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишено без змін.

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява адвоката Дабіжи А.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд постанови Дніпровського районного суду м.Києві від 17.11.2022 року у справі 755/8444/22 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що після розгляду справи було виявлено обставини, що свідчать про недопустимість доказів, на підставі яких судом було зроблено висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 , у зв`язку з чим виникла необхідність у перегляді справи за нововиявленими обставинами. Так, нововиявленою обставиною у даній справі є висновок, що медична документація в частині оформлення результатів огляду на стан сп`яніння містила порушення, а саме: невірно вказано дату підпису акту від 01.08.2022 року №003538, що свідчить про неможливість встановлення, коли саме був складений даний документ. Крім того, повинна бути забезпечена можливість проведення експрес-тестування при підозрі на стан наркотичного сп`яніння. Такі висновки зроблені на підставі клініко-експертної оцінки якості та обсягів наданої медичної допомоги ОСОБА_1 в умовах КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія». Даний висновок свідчить про недопустимість доказу, що став підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Крім того, в документі не зазначено кількість нібито виявлених наркотичних речовин в організмі ОСОБА_1 на наявність слідів прийому наркотичних засобів, хоча ОСОБА_1 був упевненим у тому, що жодних наркотичних речовин не вживав. Крім того, лікарем не було повідомлено про встановлення факту сп`яніння в результаті огляду, що підтверджується відео з нагрудних камер поліцейських.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 11.10.2023 року у задоволенні заяви адвоката Дабіжа О.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 17.11.2022 року у справі №755/8444/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за ч.1 ст.130 КУпАП за нововиявленими обставинами - відмовлено.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції зазначив, що перегляд судових рішень у справах про адміністративні правопорушення (касаційного чи за нововиявленими обставинами) нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачений, і місцевий загальний суд не наділений повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили у справах про адміністративні правопорушення. Посилання заявника про застосування норм Кримінального процесуального кодексу України для розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови у справі про адміністративне правопорушення, виходячи з аналогії закону, є безпідставним, оскільки норми КПК України регулюють провадження виключно щодо кримінальних справ і його норми не розповсюджуються на розгляд справ про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що заява про перегляд постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2022 року за нововиявленими обставинами до задоволення не підлягає.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Дабіжа О.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023 року скасувати і провадження у справі закрити.

Скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при ухваленні рішення мотивував відмову тим, що нормами КУпАП не передбачена можливість перегляду за нововиявленими обставинами рішень у справах про адміністративні. Однак, апелянт вказує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, провадження у справах про адміністративне правопорушення вважається кримінальним у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини від 30.10.2014 року у справі «Швидка проти України»).

3 огляду на викладене вище, та приймаючи до уваги норми прямої дії Конституції України, положення національного законодавства, а також міжнародно-правові договори та рішення Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, вважає, що реалізація права на судовий захист, шляхом подання заяви про перегляд рішення у даній справі підлягає регулюванню за аналогією закону, а саме згідно приписів статті 459 КПК України, в яких зазначено, що судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються: інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути. Таким чином, вважає що Дніпровський районний суд міста Києва не розглянув в повному обсязі всі обставини справи.

В обґрунтування нововиявлених обставин, вказує, що обставиною, яка потребує нового перегляду, є висновок, що медична документація в частині оформлення результатів огляду на стан сп`яніння містила порушення, а саме, невірно вказано дату підпису акту від 01.08.2023 року № 003538, що свідчить про неможливість встановлення, коли ж саме був складений даний документ.

Враховуючи викладене, захисник ОСОБА_1 - адвокат Дабіжа О.А. зазначає, що даний висновок свідчить про недопустимість доказу, який став підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Дабіжа О.А. підтримали доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Дабіжи О.А.,перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, дійшов наступних висновків.

Відмовляючи у задоволенні заяви адвоката Дабіжи О.А. про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що право на перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами не врегульовано Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження суду при розгляді конкретної справи визначені відповідним процесуальним законом, а у справах про адміністративні правопорушення - КУпАП, який містить норми як матеріального, так і процесуального права.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута лише в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Повноваження суду при розгляді конкретної справи визначені відповідним процесуальним законом, зокрема у справах про адміністративні правопорушення - КУпАП, який містить норми як матеріального, так і процесуального права.

Главою 24-1 КУпАП також передбачено перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

Іншого порядку перегляду судових рішень по справах про адміністративне правопорушення, у тому числі за нововиявленими обставинами, чинним законодавством не передбачено.

Повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили, у цій категорії справ апеляційний суд не наділений.

Отже, наведені в заяві посилання на можливість застосування положень КПК України, тобто аналогії закону, є безпідставними.

Статтею 459 КПК України, на яку посилається адвокат у своїй заяві та апеляційній скарзі, дійсно передбачено перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами, але це стосується лише вироків та ухвал, які ухвалені або постановлені у кримінальних провадженнях, а діюча норма КПК України не розповсюджується на судові рішення, ухвалені в порядку КУпАП.

Застосування аналогії права в даному випадку є неприйнятним, оскільки це порушувало б загальні принципи судочинства, зокрема, принцип правової визначеності.

Згідно зі ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року (№3236/03) у справі "Пономарьов проти України" жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язково рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її рішення.

Слід зазначити, що доступ до суду як складова права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що постанова Дніпровського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні заяви захисника ОСОБА_1 - адвоката Дабіжи О.А. про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2022 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.7, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Дабіжи Олени Анатоліївни залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні заяви захисника ОСОБА_1 - адвоката Дабіжи Олени Анатоліївни про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2022 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.І. Олійник