Справа № 303/2573/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
29.06.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 квітня 2021 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят гривень).
Згідно з постановою, 22 березня 2021 року, о 19 годині 10 хвилин, у місті Мукачево, по вулиці Ярослава Мудрого, ОСОБА_1 , знаходився без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, чим порушив приписи передбачені п.п. 2 пункту 3 постанови КМУ №641 від 22 липня 2020 року Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 . Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України.
В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки такий пропущено через поважні причини. В обґрунтування доводів апелянт зазначає, що жодних повідомлень про розгляд справи у суді першої інстанції не отримував, участі у судовому засіданні не брав, копію оскаржуваної постанови у встановлений законом строк не отримав. При цьому, вважає постанову суду незаконною, необґрунтованою, і такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що йому не було відомо про факт складання відносно цього протоколу про адміністративне правопорушення. У матеріалах справи відсутні докази про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, у тому числі відсутній відеоматеріал на якому зафіксовано факт порушення апелянтом карантинних вимог. Дії працівників поліції Збирча Е. В. вважає незаконними та упередженими. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , неявка якого, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак до апеляційного суду не з`явився, клопотань чи заяв про відкладення судового засідання на інший день не подавав, тому, враховуючи те, що розгляд справи неодноразово відкладався: 29.11.2021 (а. с. 28), 31.01.2022 (а. с. 29), 20.05.2022 (а. с. 30), 28.03.2023 (а. с. 32), тому, апеляційний суд, на підставі вищенаведеного вважає, що будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 , не має.
При оцінці доводів апелянта про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення апеляційний суд вважає, що вони є слушними з огляду на таке.
З оскаржуваної постанови убачається, що розгляд справи відбувся 16 квітня 2021 року без участі ОСОБА_1 . При цьому, матеріалами справи підтверджується, що місцевий суд вжив всіх необхідних заходів щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, що підтверджується судовими повістками від 31.03.2021, 08.04.2021. Крім того, з матеріалів справи убачається, що копію оскаржуваної постанови суд першої інстанції надіслав ОСОБА_1 у встановлений законом триденний строк. Водночас, відомостей про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови, у матеріалах справи немає.
У зв`язку з цим, викладені в апеляційній скарзі доводи про поновлення строку на оскарження судового рішення у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 участі у судовому засіданні суду першої інстанції не брав, копію оскаржуваної постанови у встановлений законом строк не отримав, є не спростованими, а отже заслуговують на увагу.
Відтак, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, твердження про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу поважними, а тому строк на апеляційне оскарження поновлюється.
Приймаючи судове рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед низки завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За змістом ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.
Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги і такі нормативно-правові акти.
Диспозиція ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Як убачається зі ст.29 цього ж Закону, карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України; рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації; у рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП (в редакції закону, що діяла на момент вчинення правопорушення) настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, а згідно ст. 29 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України; у рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них.
Вказані у постанові КМУ №641, правила і є тими обмеженнями, за порушення яких і встановлена відповідальність ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, диспозиція якої є бланкетною, а тому при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності за цією нормою закону потрібно посилатись на конкретні пункти правил, які безпосередньо регулюють відносини щодо карантину людей, санітарно гігієнічних, санітарно протиепідемічних правил і норм на час вчинення правопорушення.
Згідно з п. п. 2 пункту 3 постанови КМУ №641, на території України на період дії карантину забороняється, зокрема, перебування на вулиці без документів, що посвідчують особу, порушення правил самоізоляції, обсервації тощо.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №177844, 22 березня 2021 року, о 19 годині 10 хвилин, у місті Мукачево, по вулиці Ярослава Мудрого, ОСОБА_1 , знаходився без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, чим порушив приписи передбачені п.п.2 пункту 3 постанови КМУ №641 від 22 липня 2020 року Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 . Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП. Своїми підписами у протоколі ОСОБА_1 засвідчив, що зі змістом процесуального документу ознайомлений, копію його отримав.
Викладені у протоколі обставини підтверджуються рапортом інспектора взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Закарпатській області, лейтенанта поліції Гнаткович Н., відповідно до якого за порушення ОСОБА_1 приписів передбачених п. 3 п.п. 2 постанови КМУ №641, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 2).
Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень під час їх збирання у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п.п.2 пункту 3 постанову КМУ №641 від 22 липня 2020 року Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 , та його винуватість у вчиненні передбаченого п.п.2 пункту 3 постанову КМУ №641 від 22 липня 2020 року Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейська ОСОБА_3 , була упереджена під час складання протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП адміністративного правопорушення, що у неї були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилається сторона захисту в апеляційній скарзі.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість поліцейської ОСОБА_3 у результатах розгляду справи, - у підтвердження цього немає жодних доказів не лише у матеріалах справи, такі не додано до апеляційної скарги й на такі не посилається сторона захисту в апеляційній скарзі.
У матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що у поліцейської ОСОБА_3 були підстави для обмови особи, яка притягується до адміністративної ОСОБА_1 , у тому що ОСОБА_1 порушив карантинні правила, у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази.
Основними доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 є те, що йому не було відомо про факт складання протоколу про адміністративне правопорушення; у матеріалах справи відсутні докази про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, у тому числі відсутній відеоматеріал на якому зафіксовано факт порушення апелянтом карантинних вимог. Апеляційний суд визнає такі твердження безпідставними та недоцільними, позаяк вони спростовуються матеріалами справи, зокрема такими доказами.
Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, місцевий суд врахував дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №177844 від 22 березня 2021 року, і дійшов правильного висновку, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, не містить будь-яких пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з приводу незгоди з його змістом, як і не містить жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення. Вказані у протоколі обставини викладені і у рапорті працівника поліції. Так, рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує керівництво про вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, дані наявного у матеріалах справи рапорту повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовних дій працівника поліції щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.
Даних про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції матеріали справи не містять.
Твердження апелянта про те, що протокол оформлено за його відсутності, про наявність процесуального документу ОСОБА_1 відомо не було і підпис у вищевказаному процесуальному документі належать не ОСОБА_1 , а іншій особі, апеляційний суд визнає необґрунтованими, адже у матеріалах справи відсутні будь-які дані, які можуть підтвердити той факт, що ОСОБА_1 звертався до правоохоронних органів із завою про підробку його підпису у протоколі. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що до апеляційної скарги ОСОБА_1 на надав жодного доказу на підтвердження того, що цей підпис належать не йому, а іншій особі, у тому числі не клопотав про передачу матеріалів прокурору або органу досудового розслідування для з`ясування особи, яка підписала протокол, зокрема підробила офіційний документ.
Враховуючи те, що матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 у вказаному у протоколі місці та в зазначений час знаходився без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, чим порушив приписи передбачені п.п.2 пункту 3 постанови КМУ №641 від 22 липня 2020 року Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, твердження апелянта про те, що у матеріалах справи відсутній відеоматеріал на якому зафіксовано факт порушення апелянтом карантинних вимог, є такими, що жодним чином не впливають на правильність та законність висновків місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.
Таким чином, ОСОБА_1 порушив правила, встановлені постановою КМУ за №641 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусною інфекцією, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.
При оцінці доводів апелянта про те, що право на захист ОСОБА_1 було порушено, оскільки жодних повісток про розгляд справи у місцевому суді він не отримував, тому був відсутній під час розгляду справи у місцевому суді, - апеляційний суд такі до уваги не бере, оскільки наявними доказами судовими повістками, підтверджується той факт, що місцевий суд вжив всіх заходів щодо належного повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про розгляд справи, призначений на 16.04.2021. Однак, зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що ОСОБА_1 до суду не з`явився, жодних заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавав. До того ж, з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 було відомо про наявність складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, і те, що справа щодо нього розглядатиметься Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області. Тому, доводи апелянта про те, що право на захист ОСОБА_1 було порушено є такими, що спростовуються належними та достовірними доказами. Тому, апеляційний суд вважає, що твердження апелянта про порушення його права на захист у зв`язку з розглядом справи за його відсутності, з урахуванням конкретних обставин справи, не визнаються підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки суд апеляційної інстанції поновив апелянту строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційний суд не визнає слушними доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП і вважає, що матеріали справи містять достатньо достовірних та належних доказів, які у своїй сукупності підтверджують, що сумнівів у правильності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення немає.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд доходить висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому висновок місцевого суду про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП є законним та обґрунтованим.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН