Справа №486/4653/23
Провадження № 33/812/571/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 грудня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Стрілець К.О.,

за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Бабкової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Бабкової Ольги Сергіївни на постанову, яку ухвалив Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області під головуванням судді Шикері І.А. у приміщенні цього суду 01 грудня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ№482244 від 26 серпня 2023 року водій ОСОБА_1 26 серпня 2023 року о 22 год. 56 хв. керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на а/д М-13 «КропивницькийПлатонове» з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичного закладу згідно чинному законодавству відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 до суду першої інстанції в судове засідання не з`явився. Його захисник адвокат Бабкова О.С. просила провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 ЦПК України

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись із постановою суду, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокат Бабкова О.С. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова суду є незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. ОСОБА_2 звертає увагу на те, що доданий до матеріалів справи диск відеозапису, на якому не зафіксовано, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Більш того, вказаний відеозапис, на думку захисника, дає підстави вважати, що у ОСОБА_1 спостерігається загальна злагодженість координації рухів рук, голови, пересування; мовлення розбірливе, чітке; логічне мислення; об`єктивне сприйняття реальності, подій та обставин. Крім того, сам протокол про адміністративне правопорушення серії ААД N 482244 від 26 серпня 2023 року не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП оскільки містить виправлення в даті вчиненні адміністративного правопорушення та даті складання протоколу, що є грубим порушенням вимог Інструкції оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Із обставин, викладених у вказаному протоколі слідує, що ОСОБА_1 відмовився пройти у встановленому законом порядку огляд для виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. У матеріалах справи також відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке мало би бути вручене ОСОБА_1 після його відмови пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу. Таким чином, ОСОБА_2 зазначає, що у разі відмови ОСОБА_1 пройти саме огляд для встановлення стану сп`яніння у медичному закладі (п. 2.5 ПДР), поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Проте, дії водія щодо ухилення від огляду у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені і взагалі не вказано, що водій відмовився від проходження встановленого медичного огляду в закладі охорони здоров`я. Окрім того, працівник поліції зобов`язаний був вказати про відмову водія пройти тест за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки у відповідному акті, а далі забезпечити його доставку до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду, для встановлення стану сп`яніння, а у разі відмови водія пройти медичний огляд у медзакладі, - скласти відповідний протокол. Докази, які б вказували на дотримання працівниками поліції порядку направлення на такий огляд до медичного закладу, у справі відсутні. Крім цього, поліцейськими ПВРПП Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області на вимогу ОСОБА_1 не надано доказів законності його зупинки, тому, на думку адвоката Бабкової О.С., це є грубим порушенням поліцейськими встановленого законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення. Також ОСОБА_2 вказує, що судом першої інстанції не була взята до уваги роздруківка алкотесту «Драгер» від 27 серпня 2023 року з результатом 0 проміле, яка була долучена до матеріалів справи.

У судове засідання суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений апеляційним судом шляхом надіслання судової повістки засобами поштового зв`язку, повідомлення телефонограмою.

За такого апеляційний суд з урахуванням положень частини 1 статті 268, частини 6 статті 294 КУпАП, думки захисника Бабкової О.С. про можливість розгляду справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вважав за можливе розглядати справу у відсутність цієї особи.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Бабкову О.С., яка підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила)).

Згідно із частиною 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 статті 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ№482244, що складений о 23 год. 05 хв. 26 серпня 2023 року, в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 26 серпня 2023 року о 22 год. 56 хв. керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на а/д М-13 «Кропивницький Платонове» з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичного закладу відмовився.

Також достовірність викладених у протоколі відомостей, зокрема, факт відмови ОСОБА_1 як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку - як поліцейськими на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, підтверджено іншими доказами: відеозаписом правопорушення з нагрудного реєстратору працівника поліції, який досліджувався у судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій, і в якому зафіксовані усі викладені в протоколі серії ААБ№482244 від 26 серпня 2023 року обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. А саме, що ОСОБА_1 як особа, яка керувала транспортним засобом, відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння як працівниками поліції за допомогою алкотестеру, так і у медичному закладі. Фіксація правопорушення була здійснена працівниками поліції технічними засобами відеофіксації відповідно до вимог частини 2 статті 266 КУпАП.

Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку від огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, що підтверджено фіксацією технічними засобами відеозапису, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, обґрунтовано вважав доведеним факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Апеляційний суд відхиляє аргументи апеляційної скарги як безпідставні.

Щодо аргументу апелянта про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд його відхиляє як безпідставний.

Так, згідно доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору «Драгер» та у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, на що поліцейськими було зауважено, що «відмова від проходження дорівнюється проходженню з позитивним результатом».

Отже ОСОБА_1 однозначно відмовився від проходження на вимогу поліцейських огляду на стан алкогольного сп`яніння, що зафіксовано відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Щодо факту роз`яснення ОСОБА_1 його прав як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, то про таке роз`яснення зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, який хоча і не був підписаний ОСОБА_1 , але про відмову від підпису цієї особи зроблена відповідна відмітка працівником поліції, що цілком відповідає положенням частин 2, 3 статті 256 КУпАП.

Стосовно твердження в апеляційній скарзі про те, що відеозапис, наданий поліцейськими, дає підстави вважати, що у ОСОБА_1 спостерігається загальна злагодженість координації рухів рук, голови, пересування; мовлення розбірливе, чітке, логічне мислення; об`єктивне сприйняття реальності, подій та обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП, пункту 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 (далі Порядок), Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція) огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Пунктом 3 Інструкції визначені ознаки алкогольного сп`яніння, якими є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Аналіз наведених положень нормативних актів дає підстави для висновку, що саме на поліцейського покладаються дискреційні повноваження щодо встановлення ознак сп`яніння, а після їх встановлення водій відповідно до вимог пункту 2.5 Правил, ч. 1 ст. 266 КУпАП зобов`язаний на вимогу.

Оскільки згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №482244 від 26 серпня 2023 року працівником поліції у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, які відповідають пункту 3 Інструкції, ця особа була зобов`язана пройти огляд на стан такого сп`яніння.

Що ж стосується посилання на виправлення в протоколі про адміністративні правопорушення в частині дати його складання та дати вчинення правопорушення, то вказані виправлення не є суттєвими порушеннями та не тягне за собою недійсності протоколу про адміністративне правопорушення. Більш того, датою складання протоколу вказано саме «26 серпня 2023 року» і ці виправлення додатково засвідчені підписом поліцейського та печаткою органу поліції. Зазначена дата складання протоколу та вказана в ньому дата вчинення правопорушення апелянтом не спростовується і підтверджується також відеозаписом, проведеним поліцейським.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує висновок ЄСПЛ, що міститься у рішенні у справі Сутяжник проти Росії від 23 липня 2009 року, відповідно до якого не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки.

Не кожен дефект певного адміністративного акта робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Таким чином, правовий пуризм на відміну від обставин істотного та непереборного характеру завжди призводить до порушення принципу правової визначеності.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18 травня 2018 року у справі № 826/11106/17, від 28 жовтня 2018 року у справі № 826/14749/16, від 25 березня 2020 року у справі № 805/4508/16-а, від 31 березня 2021 року у справі № 620/2520/20.

Апеляційний суд відхиляє аргумент апеляційної скарги про порушення порядку огляду водія на стан сп`яніння через відсутність в матеріалах справи направлення ОСОБА_1 на огляд та акту огляду.

Згідно частин 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Пункти 3, 6, 7 Порядку передбачають, що огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Аналогічні вимоги викладені у пунктах 5-7 Інструкції.

Пункт 10 Інструкції визначає, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Аналогічні положення викладені у пункті 5 Порядку.

Згідно з пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку, 8 10 Інструкції направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, форма якого є додатком 1 до цієї Інструкції, видається поліцейським до конкретного закладу охорони здоров`я, а акт огляду складається за результатами огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейським, із зазначенням результатів такого огляду.

Згідно ж обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №482244 ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі, тому у поліцейського були відсутні підстави як для його направлення до медичного закладу, так і для складання акту огляду.

Щодо надання ОСОБА_1 до суду першої інстанції результату його тестування, який проведений, 27 серпня 2023 року о 10 год 44 хв. (а.с. 17), то цей доказ не підтверджує відсутність у ОСОБА_1 складу правопорушення, вчинення якого йому ставиться у провину у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №482244, оскільки у справі, яка переглядається, його притягують до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. До того огляд ОСОБА_1 , проведений 27 серпня 2023 року, не відповідає вимогам статті 266 КУпАП, пункту 9 Інструкції, пункту 7 Порядку, оскільки проведений без доправлення особи поліцейським та пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

За такого дії працівника поліції щодо намагання провести огляд ОСОБА_1 з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння відповідають як положенням статті 266 КУпАП, так і положенням підзаконних актів, що регулюють проведення такого огляду, а саме Порядку та Інструкції, а тому не має підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18№209902 не відповідає вимогам статті 256 КУпАП.

Враховуючи викладене, у поліцейського були усі підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 130 КУпАП, оскільки результати огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного за допомогою спеціальних технічних засобів, виявили стан такого сп`яніння.

Щодо аргументів апелянта про неповідомлення ОСОБА_1 поліцейським причин зупинки транспортного засобу, то ці обставини не входять безпосередньо до предмету доказування у цьому провадженні.

Дії поліцейського щодо зупинки транспортного засобу чи щодо іншого факту перебувають поза предметом розгляду у цьому провадженні, проте можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства чи в інший спосіб, встановлений законом.

Крім того, правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Тому доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними, враховуючи факт відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме відмовою ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. У справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції, який підтверджений, а доказів протилежного матеріали справи не містять.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Бабкової Ольги Сергіївни залишити без задоволення, а постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 грудня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна