ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/3033/22 Головуючий в 1 інст. Ачкасов О.М.
Провадження №33/807/343/23 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ст.124, ч.2 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Лісняка Я.В., потерпілої ОСОБА_2 , розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 27 лютого 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Україна, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, ч.2 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 34000,0 (тридцять чотири тисячі гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3(три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок) грн. в дохід держави.

Згідно з постановою суду, 28 листопада 2022 року о 17 год. 30 хв., ОСОБА_1 , біля буд.146 по вул.Урицького, в смт.Балабине, Запорізького району Запорізької області, керував транспортним засобом ВАЗ 21120, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, не стійка хода, від огляду на місці зупинки за допомогою технічного прибору «Драгер», а також від медичного огляду в медичному закладі ухилився, проводилась відеофіксація, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Крім того, 28 листопада 2022 року о 17 год. 30 хв., ОСОБА_1 , біля буд.146 по вул.Урицького, в смт.Балабине, Запорізького району Запорізької області, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21120, державний НОМЕР_2 , не врахував дорожню обстановку, не витримав безпечну дистанцію, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Фольксваген, д/н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті ДТП автомобілі пошкоджені, травмованих немає, чим порушив п.п.13.1, 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою звільнити його від адміністративної відповідальності за ст.124, ч.2 ст.130 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, провадження у цій справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що не погоджується із зазначеною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права.

Так, апелянт зазначає, що він знаходився не за кермом авто, а на пасажирському сидінні. За кермом автомобіля у той вечір був його тесть - ОСОБА_3 .

Так, у самому рапорті зафіксовано те, що його тесть вказував на те, що саме він був за кермом, проте інспектор поліції це не взяв до уваги, а висновки останнього грунтувались лише на поясненнях громадянки ОСОБА_2 .

Крім того, у рапорті працівника поліції жодного слова не вказано про те, що від огляду він відмовився оскільки він не перебував за кермом транспортного засобу.

Працівники поліції після відібрання пояснень відпустили його додому, не складаючи по відношенню ані щодо його тестя, ані щодо ОСОБА_1 жодного протоколу.

Так, працівниками поліції не було виконано процедуру відсторонення, що з їхнього боку є грубим порушенням вимог ст.266 КУпАП.

В протоколі інспекторами згодом було зроблено позначку «від керування відсторонено», що не відповідає дійсності.

Разом з тим, поліцейськими не було доставлено його протягом 2-х годин до медичного закладу задля проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки на місці проведення огляду останній відмовився від проведення огляду за допомогою технічних засобів.

Апелянт зазначає, що жодних доказів керування ним автомобілем при складанні щодо нього протоколу надано не було.

Крім того, у судовому засіданні від 27 лютого 2023 року було допитано у якості свідків лише ОСОБА_3 та інспектора поліції Скринник В.Г., та не викликано у судове засідання іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 .

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Лісняка Я.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; потерпілої ОСОБА_2 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.2 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Висновки суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджені відомостями, що містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №106980 від 28 листопада 2022 року, з якого убачається, що 28 листопада 2022 року о 17 год. 30 хв., ОСОБА_1 , біля буд.146 по вул.Урицького, в смт.Балабине, Запорізького району Запорізької області, керував транспортним засобом ВАЗ 21120, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода, від огляду на місці зупинки за допомогою технічного прибору «Драгер», а також від медичного огляду в медичному закладі ухилився, проводилась відеофіксація, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України;

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода, збудливість. Огляд за допомогою спеціального технічного приладу Drager 0681 не проводився у зв`язку з відмовою водія;

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Обласного клінічного закладу з надання психіатричної допомоги» ЗОР від 28 листопада 2022 року;

- у довідці з бази даних підсистеми «Адмінпрактика» ІТС ІПНП про те, що ОСОБА_1 повторно протягом року притягується до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, у останнього зафіксовано позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік відповідно до постанови Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 08 червня 2022 року. Посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 20 квітня 2016 року, але 28 листопада 2022 року водій ОСОБА_1 при собі не мав;

- у довідці щодо належності транспортного засобу, згідно з якою транспортний засіб ВАЗ- 21120 державний номерний знак НОМЕР_1 , яким 28 листопада 2022 року керував гр. ОСОБА_1 , зареєстрованим не значиться;

- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в повному обсязі підтверджена відомостями, що містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №106979 від 28 листопада 2022 року, з якого убачається, що 28 листопада 2022 року о 17 год. 30 хв., ОСОБА_1 , біля буд.146 по вул.Урицького, в смт.Балабине, Запорізького району Запорізької області, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21120, державний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не витримав безпечну дистанцію, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Фольксваген, д/н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті ДТП автомобілі пошкоджені, травмованих немає, чим порушив п.п.13.1, 2.5 Правил дорожнього руху України;

- у схемі місця ДТП від 28 листопада2022 року;

- у письмових поясненнях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 28 листопада 2022 року:

- у фототаблиці;

- відеозаписом;

Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті інспектора СРПП ВП №6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Скрипника В.Г., згідно з яким, останній доповідає, що під час несення служби 28 листопада 2022 року з 08 год. 00 хв. до 08 год.00 хв. 29 листопада 2022 року приблизно о 17 год. 40 хв. був отриманий виклик про те, що трапилось ДТП в смт.Балабіно по вул.Урицького. Прибувши на місце, факт дорожньо-транспортної пригоди підтвердився. ДТП сталось між автомобілем ВАЗ державний номер НОМЕР_1 та Фольксваген д/н НОМЕР_3 , водій якого вказала, що за кермом автівки ВАЗ був гр. ОСОБА_1 , 1988 року народження, який після зіткнення виходив з водійського сидіння, але інший гр. ОСОБА_3 , 1960 року народження, стверджував, що за кермом був саме він, але громадянка ОСОБА_2 водій автомобіля Фольксваген чітко вказала, що за кермом був ОСОБА_1 . В ході збирання всіх матеріалів та складання схеми водій та пасажир автівки ВАЗ плутались в своїх показаннях. Також під час складання протоколу за ст.124 КУпАП на гр. ОСОБА_1 було встановлено, що він позбавлений права керування та мав чіткі ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку із чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу Драгер або пройти медичний огляд в медичному закладі на що гр. ОСОБА_1 відповів категоричною відмовою. Також після складання всіх адміністративних матеріалів за ст.124, 130, ч.4 ст.126 КУпАП ОСОБА_1 відмовився від дачі пояснень та підписів в адміністративних матеріалах. ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки та повідомлено про розгляд справи в суді першої інстанції.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ст.124, ч.2 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 вину не визнав, зазначив, що не керував транспортним засобом, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння, зазначив, що відмовився їхати на медичний огляд, оскільки за кермом перебував ОСОБА_3 . Крім того, надав письмові пояснення, у яких зазначив, що ОСОБА_2 не могла бачити, хто був за кермом автомобіля, зазначив, що працівники поліції не складали по відношенню до нього та його тестя жодного адміністративного протоколу та не виконали процедуру відсторонення його від керування транспортним засобом, не відібрали у нього жодних пояснень. Зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №106980 від 28 листопада 2022 року за ст.130 КУпАП не містить доказів керування саме ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ 21120, державний номер НОМЕР_1 , а також пояснень свідків, що свідчили б про наявність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тому у письмових поясненнях просив звільнити його від адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП України, а провадження в цій справі закрити. Винним себе не визнає і за ст.124 КпАП України. При цьому у судовому засіданні ОСОБА_1 не зазначав, що у інспектора поліції є підстави його обмовляти.

В суді першої інстанції в якості свідка було допитано інспектора поліції ОСОБА_6 , який пояснив, що коли поліція прибула на місце ДТП, ОСОБА_1 не міг висловити думку хто був за кермом, постійно комусь телефонував. Зазначив, що інша особа ( ОСОБА_3 ) поясняв, що не має права керування транспортним засобом, давно не керував транспортним засобом, свою точку зору не міг чітко висловити, та вказати з якою швидкістю він їхав. Крім того, зазначив, що потерпіла ОСОБА_7 вказала, що саме ОСОБА_1 був за кермом автомобіля, оскільки він вийшов з автомобіля зі сторони водія, інші свідки не бачили, хто був за кермом автомобіля.

У судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_3 пояснив, що 28 листопада 2022 року він був за кермом транспортного засобу, має посвідчення водія, зазначив, що їхав зі швидкістю 40 км/год на третій передачі, котився, на момент скоєння ДТП посвідчення водія не мав, як і не має його зараз, тобто у судове засідання його не брав.

При апеляційному розгляді ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Лісняк Я.В. навели доводи, які є аналогічними тим, що містяться в апеляційній скарзі.

За клопотанням сторони захисту в ході апеляційного розгляду справи в якості свідка було допитано ОСОБА_8 , який пояснив, що з ОСОБА_1 вони друзі. 27-28 листопада 2022 року він та ОСОБА_1 були в гаражі, ОСОБА_8 допомагав ОСОБА_1 ремонтувати автомобіль. ОСОБА_1 та інші знайомі вживали алкоголь. Коли закінчили ремонтувати автомобіль, ОСОБА_1 зателефонував своєму тестю, щоб останній його забрав. Тесть під`їхав на ОСОБА_1 машині. ОСОБА_9 сів на пасажирське сидіння та вони поїхали додому. Через хвилин 20 зателефонував ОСОБА_1 та повідомив, що потрапив у ДТП. Коли ОСОБА_8 під`їхав на місце ДТП, там знаходились дві жінки та ОСОБА_1 з тестем. ДТП була невеликою, пошкодження також були незначними, подряпини були лише на автомобілі потерпілої. ОСОБА_8 зазначив, що за кермом автомобіля був тесть ОСОБА_3 . Вищевказаний свідок не бачив, щоб ОСОБА_1 зі своїм тестем мінялись місцями. Коли свідок приїхав на місце ДТП, ОСОБА_1 та його тесть ОСОБА_3 знаходились біля автомобіля.

За клопотанням сторони захисту в ході апеляційного розгляду справи в якості свідка було допитано ОСОБА_10 , який пояснив, що з ОСОБА_1 вони товаришують. 28 листопада 2022 року ОСОБА_11 разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_8 знаходились в гаражі та ремонтували автомобіль, який належить свідку ОСОБА_10 . Коли закінчили ремонтувати, випили з ОСОБА_1 пиво. ОСОБА_8 не пив. Потім в 17:15 год. за ОСОБА_1 приїхав його тесть ОСОБА_3 . ОСОБА_1 сів на переднє пасажирське сидіння та вони поїхали. Свідок ОСОБА_10 запевнив, що за кермом автомобіля сидів саме ОСОБА_3 . Свідок не бачив, щоб ОСОБА_1 з тестем мінялись місцями.

За клопотанням сторони захисту в ході апеляційного розгляду справи в якості свідка було допитано ОСОБА_3 , який пояснив, що ОСОБА_1 його зять. 28 листопада 2022 року приблизно о 18 год. 00 хв. він забрав ОСОБА_1 на вул.Дослідної станції (гаражного кооперативу) та повіз додому. Вранці з ОСОБА_1 була домовленість про те, що його після роботи потрібно забрати. Щодо обставин ДТП, свідок ОСОБА_3 пояснив, що дорога, на якій відбулось ДТП, знаходилась біля зупинки громадського транспорту. Попереду їхав автомобіль потерпілої ОСОБА_2 , яка заїхала на громадську зупинку та різко на ній зупинилась, ОСОБА_3 не встиг вчасно загальмувати та зіткнувся з автомобілем ОСОБА_2 . Жінка, яка вийшла з автомобіля почала вимагати 500$, на що їй було повідомлено про те, що таких грошей немає. Зі слів свідка ОСОБА_3 , в момент ДТП за кермом автомобіля перебував саме він, про що були надані відповідні пояснення працівникам поліції.

В подальшому ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_3 стали заперечувати той факт, що ОСОБА_3 є родичем ОСОБА_1 .

В ході апеляційного розгляду справи потерпіла ОСОБА_2 заперечила проти задоволення апеляційної скарги та надала додаткові пояснення, згідно з якими, остання зазначила, що інших водіїв окрім ОСОБА_1 вона не бачила. При зіткненні вона отримала травму та вимушена була звертатись за допомогою до лікаря. В автомобілі окрім неї знаходилось ще чотири пасажири. Жодних експертиз не проводилось, оскільки вона цього не бажала. Кримінальне провадження за вказаним фактом не розпочиналось. Щодо обставини ДТП потерпіла ОСОБА_2 зазначила, що того дня йшов дощ, видимість була знижена, вона їхала у Балабино зі швидкістю 30-40 км/год., зіткнення відбулось при швидкості 20 км/год. Автомобіль ВАЗ їхав позаду її автомобіля. Вона знизила швидкість, оскільки попереду були «лежачі поліцейські», а автомобіль ВАЗ швидкість не зменшив, в результаті чого ВАЗ в`їхав в її автомобіль. Припаркувавши автомобіль, з нього вийшли два чоловіки. ОСОБА_1 вийшов з водійського сидіння, а ОСОБА_3 - з пасажирського. Після чого вона запитала у чоловіків, чому вони не дотримались безпечної дистанції, та викликала працівників поліції. Спочатку приїхали ТРО, потім через хвилин 5 приїхали поліцейські, які запитали документи двох учасників ДТП. На місці ДТП працівниками поліції було складено протокол. Потім на відео патрульна поліція знімали як ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння. Від ОСОБА_1 був сильний запах алкоголю. Йому було тяжко стояти. Потерпіла ОСОБА_2 впевнено зазначила, що вона бачила, як саме ОСОБА_1 виходив з боку водійського сидіння автомобіля. Огляд ОСОБА_1 пропонувалось пройти у її присутності. Від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі. ОСОБА_3 на місці ДТП нічого не казав. Її автомобіль був застрахований, відшкодування від страхової компанії вона отримала. ОСОБА_2 повідомила, що вона дійсно пропонувала заплатити їй 500$ за пошкоджений бампер, не звертаючись конкретно до когось. На місці ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 стояли вдвох, так як, можливо, вони родичі.

Суд апеляційної інстанції до показань свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_3 ставиться критично, оскільки вказані особи через товариські стосунки з ОСОБА_1 є зацікавленими у сприятливому для останнього вирішенні справи, їх показання спростовуються показаннями потерпілої.

В свою чергу, пояснення потерпілої ОСОБА_2 суд апеляційної інстанції вважає достовірними та правдивими, оскільки ці показання є послідовними, узгоджуються з наявними в справі доказами, ставити під сумнів ці показання жодних підстав немає, оскільки до ДТП потерпіла з учасниками процесу знайома не була, обставин, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що потерпіла оговорює ОСОБА_1 , теж не встановлено.

На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та заявлені стороною захисту, в т.ч. самим ОСОБА_1 , при апеляційному розгляді, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують та суперечать матеріалам справи.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що постанова суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, є помилковим та спростовується наявними в справі доказами, які суд дослідив та якими суд обґрунтував свої висновки щодо винуватості ОСОБА_1 у інкримінованих йому правопорушеннях.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом (знаходився на пасажирському сидінні), а за кермом автомобіля у той вечір був його тесть - ОСОБА_3 , суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Так, з відеозапису, доданого до матеріалів справи убачається, що на місці дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом ВАЗ 21120, державний номер НОМЕР_1 , вказавши, що автомобілем керував його тесть ОСОБА_3 .

В свою чергу, як вже було зазначено вище, в ході апеляційного розгляду справи потерпіла ОСОБА_2 вказала, що саме ОСОБА_1 виходив з боку водійського сидіння, а ОСОБА_3 вийшов з боку пасажирського сидіння, переплутати останніх вона не могла.

Сумнівів про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21120, державний номер НОМЕР_1 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у суду апеляційної інстанції немає, оскільки вказані обставини в повній мірі доведено належними та допустимими доказами, які були досліджені судом.

Те, що в ході спілкування з працівниками поліції водій ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом та вказував про те, що транспортним засобом керував його тесть ОСОБА_3 , висновків суду не спростовує, оскільки вказана версія свого підтвердження не знайшла та не є переконливою.

Об`єктивних даних про те, що транспортним засобом керувала інша особа, в матеріалах справи немає.

Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Те, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, підтверджується не тільки відомостями з протоколу, а й направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозаписом події та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Так, статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (в подальшому Інструкція), згідно з якими, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, яке полягає у відмові водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність у такої особи ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

В цьому випадку ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що у судовому засіданні від 27 лютого 2023 року було допитано у якості свідків лише ОСОБА_3 та інспектора поліції Скринник В.Г., без виклику у судове засідання іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , не спростовує висновків суду першої інстанції та не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Більше того, в ході апеляційного розгляду справи участь потерпілої ОСОБА_2 була забезпечена належним чином, суд апеляційної інстанції неодноразово відкладав розгляд справи для забезпечення її явки, остання надала свої пояснення щодо обставин справи, які суд апеляційної інстанції при вирішенні справи також враховує.

Наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Посилання апелянта на те, що працівниками поліції не було виконано процедуру відсторонення, що з їхнього боку є грубим порушенням вимог ст.266 КУпАП, є безпідставним та спростовується відеозаписом події, на якому зафіксовано, що працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 про те, що його відсторонено від керування транспортним засобом та далі продовжувати рух останньому заборонено.

Даних про те, що після оформлення адміністративного матеріалу ОСОБА_1 дозволено керувати автомобілем, в матеріалах справи немає.

Не погоджується суд апеляційної інстанції з твердженням сторони захисту про те, що працівниками поліції не було доставлено ОСОБА_1 протягом 2-х годин до медичного закладу задля проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, з огляду на те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці ДТП за допомогою спеціального технічного приладу Драгер, так і в медичному закладі у лікаря-нарколога, що підтверджується матеріалами справи, в т.ч. відеозаписом та поясненнями потерпілої ОСОБА_2 .

Стосовно доводів ОСОБА_1 про те, що працівники поліції після відібрання пояснень відпустили його додому, не складаючи по відношенню ані щодо його тестя, ані щодо нього жодного протоколу, не є слушними, оскільки наявними в справі доказами підтверджується те, що стосовно ОСОБА_1 28 листопада 2022 року працівниками поліції були складені: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №106980 від 28 листопада 2022 року за ч.2 ст.130 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №106979 від 28 листопада 2022 року за ст.124 КУпАП.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395.

Протоколи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складені з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містять всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при їх складанні, які б тягли за собою визнання відомостей з цих протоколів недопустимими доказами, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколах, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколів.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протоколи про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

При дослідженні матеріалів справи, в т.ч. при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративні матеріали, не встановлено.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 27 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ст.124, ч.2 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 317/3033/22