Справа № 366/1972/23
Провадження №3/366/1423/23

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.06.2023 року смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції № 1 Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (смт. Іванків) про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

27.06.2023 року до Іванківського районного суду Київської області надійшли матеріали зазначеної справи про адміністративне правопорушення.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 933865 від 22.06.2023 року, по суті правопорушення зазначено наступне:

22.06.2023 року о 11 год. 00 хв. в смт. Іванків по вул. Київська, 25 в приміщенні ВП № 1 Вишгородського РУП, вчинив дрібне хуліганство, а саме ображався нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав та заперечив подію висловлювання нецензурною лайкою.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення з наявними в ній доказами, суддя приходить до висновку, що вони є належними, допустимими і достатніми в їх своїй сукупності, та доводять, що в діях ОСОБА_1 є подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, а саме вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, що порушило громадський порядок та спокій громадян.

Його вина у скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 933865 від 22.06.2023 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 22.06.2023 року.

Із матеріалів справи не встановлено обставин, які б виключали його адміністративну відповідальність.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , суддею не встановлено.

Формально в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, однак наслідки цього правопорушення є малозначними, виходячи з наступного.

Згідно з поясненням ОСОБА_1 у судовому засіданні, він не виражався в приміщення відділення поліції нецензурними словами, проте, ця подія підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_2 .

Суддя не приймає до уваги письмове пояснення ОСОБА_1 від 22.06.2023 року, оскільки воно суперечить його поясненням у судовому засіданні. Зміна пояснень є обраним способом захисту у справах про адміністративні правопорушення, за що окремо відповідальність не передбачена.

Таким чином, суддя позбавлена можливості достовірно встановити та прийти до висновку, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відомості повністю відповідають фактичним обставинам справи, які і були б підставою для накладення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Судді є незрозумілим, чому поліцейський, який складав протокол про адміністративне правопорушення, будучи в приміщенні відділення поліції, навіть не отримав пояснення у оперативного чергового, відносно якого, як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою, не кажучи вже про отримання пояснень від інших осіб. Такі пояснення могли слугувати достовірними доказами існування обставин, за яких відносно ОСОБА_1 можливо було накласти адміністративне стягнення.

Такий підхід до збирання доказів свідчить про неналежне ставлення поліцейським до виконання своїх обов`язків, зокрема, обов`язку визначеному у ч. 2 ст. 251 КУпАП.

В процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Доказів, які б за принципом доказування «поза розумним сумнівом» спростовували пояснення ОСОБА_1 або повністю підтверджували обставини, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнях свідка ОСОБА_2 , матеріали справи не містять.

У листі Міністерства юстиції України від 02.08.2013 року № 6802-0-4-13/11, зазначено, що стосовно малозначності вчиненого адміністративного правопорушення відповідно до статті 22 КУпАП, ця обставина може бути підставою для звільнення порушника від адміністративної відповідальності. При цьому в КУпАП відсутні визначення поняття "малозначність правопорушення" та його ознаки. У кожному конкретному випадку орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, самостійно вирішує питання про визнання діяння малозначним.

Вирішення питання про застосування положень ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя вирішує з урахуванням Узагальнення практики Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України та узагальнення судової практики Верховного Суду України щодо розгляду судами справ про адміністративні правопорушення де зазначено, що визначення малозначного правопорушення законодавчо не закріплено.

Проте, у кожному конкретному випадку суддею має вирішуватися питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної шкідливості, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Сфера застосування статті 22 КУпАП (звільнення особи від адміністративної відповідальності за малозначності вчиненого правопорушення) поширюється саме на орган, уповноважений вирішувати справу (у цьому випадку суд). Такі висновки наведені у Постанові Верховного Суду від 31.10.2019 у справі № 266/3228/16-а

Стаття 173 КУпАП не входить до переліку відмітки ст. 22 КУпАП як стаття, за якою малозначність не може бути застосована.

З аналізу долучених до протоколу про адміністративне правопорушення доказів у їх сукупності, суддя приходить до висновку, що в цьому випадку наслідки вчинення адміністративного правопорушення є малозначними, оскільки діями ОСОБА_1 не спричинено значної шкоди суспільним інтересам а його дії, які підпадають під ознаки адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП за обставин, які відображені у матеріалах справи, не є такими, які вимагають для його виховання накладати відносно нього адміністративне стягнення. Разом з цим суддя враховує, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався (матеріали справи не містять належних відомостей про те, що він раніше притягався до адміністративної відповідальності, а обов`язок щодо збирання таких відомостей у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення).

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку про застосування до ОСОБА_3 положень ст. 22 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 22, 173, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та обмежитись відносно нього усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області

Суддя Н.П. Слободян