Справа № 367/2078/23
Провадження №3/367/1130/2023
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 червня 2023 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив :

15 березня 2023 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме умисно висловлювався нецензурною лексикою в бік своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , чим міг спричинили шкоду її психологічному здоров`ю, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

20 квітня 2023 року до суду від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення, відповідно до яких вказує, що з листопада 2022 року між ним та ОСОБА_2 наявний спір про поділ спільного майна подружжя, який перебуває на розгляді Ірпінського міського суду Київської області (справа №367/4625/22), за позовом ОСОБА_2 , яка при поданні позову повідомила йому про намір залишити його без майна. В подальшому, при спілкуванні ОСОБА_2 повідомила, що скоро буде слухання справи про поділ спільного майна подружжя, та запитала, чи буде він заперечувати проти позову, на що він повідомив, що буде заперечувати, після чого відбулися обставини, викладені ним у письмових поясненнях, долучених до протоколу. Вважає, що колишня дружина ОСОБА_2 бажає виставити його в якості кривдника для того, щоб обмежити його відвідування спільного будинку, який ОСОБА_2 бажає продати. ОСОБА_1 зазначає, що єдиною підставою для всіх дій по даній справі у потерпілої ОСОБА_2 є намір спонукати його продати свою частку будинковолодіння. Вказує, що будь-яких умисних дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, а саме застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи, тощо, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному чи психічному здоров`ю ОСОБА_2 він не вчиняв.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Кріль В.Я., який підтримав подані ОСОБА_2 пояснення, заслухавши потерпілу ОСОБА_2 та її представника Шевченко З.В., дослідивши матеріали справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, повністю підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №476351 від 23 березня 2023 року, заявою ОСОБА_2 про вчинення домашнього насильства від 16.03.2023, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , поясненнями ОСОБА_2 , наданими в судовому засіданні.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №476351 від 23 березня 2023 року, 15 березня 2023 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , умисно висловлювався нецензурною лексикою в бік своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , чим міг спричинили шкоду її психологічному здоров`ю та вчинив психологічне насильство, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно із заявою ОСОБА_2 від 16.03.2023, яка зареєстрована ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області 17.03.2023, про вчинення домашнього насильства, ОСОБА_2 просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП та видати терміновий заборонний припис.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 від 17.03.2023, потерпіла зазначила, що 15.03.2023 близько 20:00 години її колишній чоловік ОСОБА_1 вчинив відносно неї домашнє насильство, а саме за місцем проживання в АДРЕСА_2 , вчинив конфлікт, під час якого вдарив ногою по пакету з продуктами, який вона тримала в руках, кидав телефон, плюнув потерпілій в обличчя, ображав нецензурними словами.

Згідно із письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 23.03.2023, 15.03.2023 о 20 : 00 години він привіз до місця проживання колишньої дружини спільного сина за адресою: АДРЕСА_2 , та чекав колишню дружину, щоб та привезла автомобіль. Дочекавшись її, він попросив, щоб вона допомогла йому завести автомобіль до місця його проживання, на що вона відмовилася, та він стукнув по пакету, який стояв в дверях кімнати, та вийшов з будинку, при цьому, жодних протиправних дій не вчиняв та не погрожував.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що 15.03.2023 близько 20:00 години, вона приїхала з магазину до місця проживання, зайшла до кімнати, тримаючи в руці пакет з продуктами, колишній чоловік ОСОБА_1 перебував вдома з дитиною, попросив її підвезти до місця його проживання, вона відмовила, далі ОСОБА_1 підійшов до неї, вдарив ногою по пакету з продуктами, в цей час випав з руки її телефон, далі ОСОБА_1 плюнув їй два рази в обличчя, при цьому, погрожував фізичною розправою та ображав нецензурною лексикою, після чого залишив будинок. Дитина була в іншій кімнаті та дані події не бачила. Потерпіла зазначила, що після даної події мала пригнічений психологічний стан, однак офіційно не зверталася за психологічною допомогою.

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Таким чином, враховуючи наведені вище докази, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Разом з тим, суд вважає, що провадження у даній справі відносно ОСОБА_1 слід закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, з таких підстав.

Відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Водночас, згідно з п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Правила ч.2 ст.38 КУпАП визначають строки накладення адміністративного стягнення. Дана норма регламентує, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій і четвертій цієї статті.

В той же час, у ст.23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, в даній нормі (ст.23 КУпАП) законодавець ототожнює адміністративне стягнення з мірою відповідальності, а не із заходом примусу, що застосовується від імені держави, як це наприклад закріплено в ч.1 ст.50 КК України.

Відтак, існує невизначеність законодавства в питанні необхідності виконання судом ст.280 КУпАП при закритті провадження у справі про адміністративне правопорушення за спливом строку накладення адміністративного стягнення і як наслідок не відповідність критерію якості закону, на який неодноразово посилається у своїх рішеннях ЄСПЛ.

Так, ст.284 КУпАП передбачає такі види постанов у справах про адміністративне правопорушення: 1) про накладення адміністративного стягнення, 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 цього Кодексу, 3) про закриття справи.

Тобто фактично, КУпАП не визначає обов`язку суду визнавати особу винною в резолютивній частині постанови при прийнятті рішення у справі про адміністративне правопорушення.

У постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 11 липня 2018 року (справа №308/8763/15-а) зроблено висновок, що відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків, передбачених статтею 38 КУпАП. При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Крім того, логічне тлумачення абзацу 1 ст.247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (ст.280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні. Таким чином, на думку колегії суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду, при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Тобто, відповідно до вказаних вище висновків колегії суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладених в постанові від 11 липня 2018 року у справі №308/8763/15-а, які мають враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права, особу не можна визнати винною постановою про закриття справи про адміністративне провадження навіть з нереабілітуючих підстав.

Враховуючи викладене, провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя, -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ю.В. Кравчук