Справа № 570/4649/23
Номер провадження 3/570/2572/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2023 року м.Рівне

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Остапчук Л.В., за участю захисника, адвоката Штогрін В.С., розглянувши в залі суду в місті Рівне матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , непрацюючого, паспорт № НОМЕР_1 , виданий 01 жовтня 2021 року органом 5624, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , права, передбачені ст.268 КУпАП, і ст.63 Конституції України, роз`яснені,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 03 серпня 2023 року серії ААД № 429667, 03 серпня 2023 року о 18 год. 01 хв. в с.Городок по вул.Барона Штейнгеля, № 90, Рівненського району, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом, а саме: автомобілем марки "Peugeot Partner", державний номерний знак НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager 0254 та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

ОСОБА_2 в суді свою вину у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення не визнав і пояснив, що в той день алкоголю не вживав, їхав з роботи і зупинився на обочині щоб поговорити по телефону. В той момент до нього під`їхали працівники поліції і почали пропонувати пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. Зазначив, що свідки підписалися на пустому бланку протоколу, а в подальшому такий протокол заповнювали працівники поліції. Винним у вчиненні адміністративного правопорушення він себе не вважає і просить закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Захисник ОСОБА_2 , адвокат Штогрін В.С., підтримала його пояснення, а також подане нею заперечення у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності і просила закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю його події і складу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , його захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що достатніх доказів, які б вказували на вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суду не надано і таких доказів здобути неможливо.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У частині 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що жодним матеріалом справи та й відео не підтверджується основна ознака правопорушення, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Всі відеофайли зняті вже поруч з автомобілем, який не заведений стоїть на узбіччі. На першому по хронології відео видно як інспектор поліції йде до припаркованого на узбіччі транспортного засобу, в якому сидить ОСОБА_2 . У протоколі зазначено, що нібито особа відмовилася від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки, відмова відбувалася нібито в присутності двох свідків, попри це інспектор патрульної поліції не є сертифікованим медичним працівником, який має право проводити медичний огляд на стан сп`яніння, а відтак не має права проводити медичний огляд на сп`яніння, що в свою чергу свідчить про абсолютно правомірне небажання ОСОБА_2 проходити такий огляд.

Також окремо варто звернути увагу на те, що у поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначено, що "водій відмовився пройти медичний огляд на факт вживання алкоголю у встановленому законом порядку". Проте, по-перше, чинне законодавство України не містить жодного закону, який би встановлював зазначений інспектором порядок відмови від проходження огляду, по-друге, чинним законодавством України не передбачено відповідальності ні адміністративної ні кримінальної за відмову від огляду на факт вживання алкоголю, а відтак незрозуміло, що ж саме чи який саме факт нібито засвідчили свідки у своїх поясненнях. По-третє, чинне законодавство України взагалі не містить такого визначення як "огляд на факт вживання алкоголю", тому такі пояснення викликають обґрунтований сумнів.

Як передбачено п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Слід звернути увагу на ту обставину, що пояснення свідків є абсолютно ідентичними по своєму змісту, переписані слово в слово, відібрані одним і тим же інспектором в один і той же час, і являють собою вже готовий надрукований тест, у який неможливо внести будь-які зміни.

Крім того, пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 викликають обґрунтований сумнів також у зв`язку із наступним - у поясненнях свідків зазначено, що у їх присутності було складено Протокол про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_2 . Проте, як вбачається із запису нагрудних камер інспекторів, свідки поставили свої підписи у пустому протоколі про адміністративне правопорушення, а під час складання протоколу свідків уже не було. Крім того, із відео із нагрудних камер інспекторів патрульної поліції не вбачається перевірка анкетних даних свідків, вони диктують інспектору свої дані та підписують пояснення навіть їх не читаючи, взагалі фіксація гіпотетичної відмови триває кілька секунд, інспектор навіть не називає прилад, за допомогою якого пропонується пройти огляд.

Пунктом 10 вищевказаної Інструкції передбачено складання Акту огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, в разі, якщо особа відмовляється від проходження такого огляду на місці, в Акті зазначаються дані відмови, а також зазначаються свідки, що засвідчують дану відмову. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не було ні оголошено, ні вручено Акт огляду особи на стан алкогольного сп`яніння (із відео запису із нагрудних камер інспекторів чітко вбачається відсутність оголошення Акту та відсутність відмови від його отримання), не зафіксовано у даному акті і відмову від його отримання та підписання, як того вимагає Інструкція, що є прямим порушенням її вимог та унеможливлює використання даного документу при встановленні наявності чи відсутності вини в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Слід звернути увагу на те, що у Акті огляду особи на стан алкогольного сп`яніння не зазначено, за допомогою якого саме пристрою ОСОБА_2 нібито пропонувалося пройти огляд, оскільки прилад Alkotest Drager має кілька модифікацій, які різняться між собою.

Крім того, у Акті огляду особи на стан алкогольного сп`яніння не зазначено, що особа відмовилася від такого огляду, а відтак зазначений Акт не може бути належним та допустимим доказом у справі. Аналогічна ситуація також із Направленням на огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі - особі Направлення не оголошується, із відео не вбачається чи його взагалі складено на місці зупинки транспортного засобу чи під час підготовки матеріалу для направлення до суду.

Згідно положень п.п.6-8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 року, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. Тобто першочергово передбачається, що особа має бути направлена для проходження медичного огляду до відповідного медичного закладу.

У разі ж відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду в медичному закладі.

Із викладеного чітко вбачається, що належне складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, в якому зазначається про відмову від подальшого проходження медичного огляду на стан сп`яніння, повинно мати місце лише після документування відмови саме у закладі охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, керування транспортним засобом відбулося о 18:01, Акт огляду особи на стан алкогольного сп`яніння складено о 18:04, Направлення на огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі складено 18:06, а з відео записів із нагрудних камер взагалі не вбачається складання на місці зупинки ні Акту огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, ні Направлення на огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, у цей час один із інспекторів спілкується із ОСОБА_2 та зупиняє транспортні засоби з метою запрошення громадян стати свідками, а інший телефонує керівництву та розпитує, як діяти в даній ситуації, що ставить під обґрунтований сумнів дійсність даних документів, а відтак і можливість використання їх судом як належний та допустимий доказ.

Крім того, не встановлено жодних дій ОСОБА_2 щодо ухилення від огляду на стан алкогольного сп`яніння, не зазначено жодної дії, яку вчинила особа, на підтвердження тієї обставини, що така відмова мала місце взагалі.

Таким чином, в ході розгляду справи, будь-яких доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_2 даного правопорушення, здобути неможливо, та й суддя збирати такі докази не вправі, тому виникає сумнів стосовно вчинення ОСОБА_2 даного правопорушення, який трактується на користь особи, яка ніби то вчинила вказане правопорушення.

Згідно з ч.3 ст.62 Конституції України та п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 7 "Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина" обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, які повинні визнаватися недопустимими.

Суд не має права, за умови відсутності при розгляді справи про адміністративне правопорушення сторони обвинувачення, самостійно відшукувати докази обвинувачення, ініціювати їх дослідження, уточнювати в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення для можливості притягнення особи до відповідальності, оскільки такі дії суду призведуть до порушення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагальності процесу. В разі таких дій суду особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справах "Malofeyeva v. Russia" та "Karelin v. Russia" у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи наведені вище обставини, вважаю, що достатніх, належних та допустимих доказів, які б могли ствердити про наявність складу правопорушення в діях ОСОБА_2 немає і їх здобути неможливо, а тому провадження в справі підлягає до закриття.

В зв`язку з закриттям провадження у справі, відповідно до Закону України "Про судовий збір" не підлягає стягненню з ОСОБА_2 такий збір.

Керуючись ст.ст.40-1, 130 ч.1, 247 п.1, 283, 284, 287, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України "Про судовий збір", суддя,-

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя Остапчук Л.В.