ПОСТАНОВА

Справа № 947/20912/23

Провадження № 3/947/5513/23

03.07.2023 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м.Одеси Борщов І.О., розглянувши у приміщені суду справу про адміністративне правопорушення за протоколом серія ВАВ №885374 від 19.06.2023, складеним ДОП СП ВП ОРУП№1 ГУНП в Одеській області ст.лейтенантом поліції Байрамовим К.В. щодо

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює за наймом продавцем, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 19.06.2023, близько 12.00 год., в приміщенні магазину за адресою: АДРЕСА_2 , в порушення п.7 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» здійснював реалізацію алкогольних напоїв, а саме пива, без ліцензії на здійснення даного виду господарської діяльності, чим порушив порядок провадження господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, про направлення матеріалів щодо нього до Київського районного суду м.Одеси був повідомлений належним чином. Він був додатково сповіщений через дільничного офіцера поліції.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Тому, з огляду на вищевикладене, оскільки ОСОБА_1 не прибув до суду, хоча достовірно знав, що матеріали щодо нього направлені до Київського районного суду м.Одеси, будучи додатково сповіщеним через дільничного офіцера поліції, з урахуванням стислих строків розгляду даної категорія справ, справа розглянута без його участі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не оспорює.

Вина ОСОБА_1 у вчиненому, окрім його пояснень, підтверджується сукупністю інших доказів, що є у справі: протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом, фотознімком тощо.

Оскільки ОСОБА_1 провадив господарську діяльності, без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, то він визнається винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України.

Визнаючи міру відповідальності ОСОБА_1 , враховується характер правопорушення, дані про особу винної.

Крім того, відповідно до п.5 ст.35 КпАП України, обставиною, яка обтяжує відповідальність, визнається вчинення правопорушення в період дії воєнного стану на території України.

З урахуванням викладених обставин справи, тривалості і характеру вчиненого правопорушення, з урахуванням даних про особу винного, а також враховуючи те, що вилучення та опис виготовленої продукції і грошей не проведений, вважаю за можливе не застосовувати додаткове стягнення у виді конфіскації виготовленої продукції і грошей, передбаченого санкцією ч.1 ст. 164 КпАП України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 221, 283, 284 КпАП України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України, на підставі якої піддати його штрафові в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних податком мінімуму доходів громадян, тобто в сумі 17000 (Сімнадцять тисяч) грн., без конфіскації виготовленої продукції і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (П`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 положення ст.308 КпАП України, згідно якої у разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ст.307 КпАП України, а саме не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення правопорушнику постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. Після чого в порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції протягом десяти діб з моменту її винесення.

Суддя Борщов І. О.