Справа № 307/1810/23
Провадження № 3/307/652/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2023 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Чопик В.В., за участі правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративні правопорушення вчинені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем АДРЕСА_1 , громадянином України, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення АПР № 067872 від 03.05.2023 року, ОСОБА_1 03.05.2023 р. о 10 год. 30 хв. в смт. Буштино, по вул.. Головній, 101, керуючи автомобілем марки «MERSEDES-BENZ», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснював пасажирські перевезення без відповідної ліцензії на даний вид господарської діяльності, чим порушив вимоги ЗУ « Про ліцензування господарської діяльності».

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що перевезенням людей не займається і доходу із цього не отримує. Місткість його транспортного засобу 9 місць, тому ліцензія йому не потрібна. Вину не визнає

Диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення порядку провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до правової суті самих понять, визначених національним законодавством в сфері підприємницької діяльності, а саме ст.ст. 3, 42 ГК України, ст. 1 ЗУ «Про підприємництво», ст.1 ЗУ «Про ліцензування окремих видів господарської діяльності», правових позицій, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності», під господарською діяльністю слід розуміти діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, як правило з метою отримання прибутку (комерційна діяльність).

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності, а об`єктивною стороною зазначеного правопорушення, зокрема, є саме провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання відповідної ліцензії.

Відповідно до пункту 24 частини 1 статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом потребують ліцензування.

Крім того, частиною 3 статті 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року визначено, що ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів в тому числі на такий вид робіт як надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі.

Ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, є факт надання послуг за винагороду, що і становить суть господарської діяльності. Проте в протоколі відсутні будь-які належні, допустимі та достовірні докази про здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності, пов`язаної з перевезенням громадян з наданням платних послуг. Відсутні пояснення громадян, яких перевозив ОСОБА_1 , свідків, а також підтвердження здійснення ним такої діяльності з метою отримання прибутку, тобто те, що останній отримував від громадян грошові кошти за їх перевезення.

Окрім того, статтею 42 ГК України визначено, що підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт

підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа

тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної

особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції,

виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка

містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною

особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три

рази протягом одного календарного року) і на власний ризик. Тобто, систематичною вважається діяльність у разі, коли надання послуг здійснюється протягом календарного року не менш ніж три рази. У такому випадку громадяни зобов`язані зареєструватися як суб`єкти підприємництва. При невиконанні останньої вимоги настає відповідальність за ст.164 КУпАП.

Таким чином, однією з обов`язкових ознак підприємницької діяльності, як виду господарської діяльності, є систематичність її здійснення. Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про здійснення ОСОБА_1 регулярних пасажирських перевезень.

Таким чином відсутні докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 КУпАП, оскільки не доведено, що він здійснював господарську діяльність з надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без відповідної ліцензії (систематично), а також отримував від здійснення зазначеного виду діяльності дохід та вчиняв такі дії систематично.

Відповідно до частини 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з частиною 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У відповідності до ч.1 п.1. ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі ст. 62 Конституції України, 7, 164, 246, 251, 252, 256, 280, 247, 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд на протязі 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя: В.В. Чопик