КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/5430/2023
Справа № 357/6283/23
Головуючий в суді І інстанції Гребінь О.О.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 грудня 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2023 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 536,80 грн.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 17 травня 2023 року о 13 год. 55 хв. на 78-му км. автодороги М-05 керував автомобілем Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 , поданій 02 листопада 2023 року засобами поштового зв`язку, указано на незаконність постанови, порушення норм матеріального та процесуального права та необхідність її скасування.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на зміст ст. 280, 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, які, на думку апелянта, суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджується доказами.

Вказував, що як на доказ винуватості, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, висновок МОЗ України ОКНП ЧОНД № 1722 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, постанову про накладення адміністративного стягнення, відеозапис з нагрудних камер працівників поліції.

Наголошував, що вказані докази не можна визнати належними, допустимими, достовірними і такими, які узгоджуються з стандартом доказування «поза розумним сумнівом» і які свідчать про беззастережну винуватість водія у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилався на те, що згідно вимог ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Всупереч ст. 265-2 КУпАП, його не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документа встановленої форми, а саме акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Вказував, що в протоколі про адміністративне правопорушення в графі «громадянину роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП», відсутній його підпис. Вказана обставина підтверджується долученими до матеріалів справи відеозаписами, з яких вбачається, що водію уповноваженою особою не було роз`яснено його права, передбачені ст. 55, 56, 59 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що є порушенням його права на захист. При цьому працівниками поліції не було вручено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, другого примірнику протоколу, що також підтверджується відеозаписами.

Вказував, що з наявного в матеріалах відеозапису вбачається, що під час спілкування з поліцейськими він поводив себе адекватно, чітко відповідав на їх запитання, висловлював свої заперечення, його поведінка цілком відповідала обстановці. З відеозапису встановлено, що поліцейськими автоматично було названо йому декілька ознак наркотичного сп`яніння, при цьому не було зафіксовано порядок перевірки виявлених ознак наркотичного сп`яніння, зокрема перевірки реакції зіниць очей на світло, огляд рук, з відеозапису чітко видно, що тремтіння пальців рук відсутнє, поведінка адекватна, мова зрозуміла та чітка, рухи тіла також адекватні.

Крім того, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу. З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення ПДР, за які його слід було би зупинити, в зв`язку з чим всі наступні вимоги працівників поліції він не зобов`язаний був виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 15 березня 2019 року в справі № 686/11314/17.

Зазначив, що працівником патрульної поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушені вимоги КУпАП та Інструкції, а судом першої інстанції при розгляді справи на ці порушення не було звернуто уваги, що в подальшому потягло за собою прийняття незаконного рішення.

Вказував, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

На підставі вищевикладеного просив постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2023 року скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судові засідання, призначені на 11 грудня 2023 року та 25 грудня 2023 року ОСОБА_1 , який повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток-повідомлень та телефонограм, не з`явився, клопотань про відкладення судового засідання не направляв, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 4 - 6 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. Апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дня до початку судового розгляду. Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання (рішення ЄСПЛ «Чірікоста і Віола проти Італії»).

Враховуючи строки розгляду апеляційної скарги на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення та положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція № 1452/735), щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак наркотичного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Дотримання поліцейськими зазначеної процесуальної процедури судом першої інстанції перевірено.

Висновки судді місцевого суду про доведеність факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 050356 від 17 травня 2023 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;

- актом огляду на стан наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що від огляду в медичному закладі водій відмовився, в зв`язку з чим огляд не проводився;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу чи швидкість реакції, складеним 17 травня 2023 року, згідно якого ОСОБА_1 направлявся на медичний огляд в зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, від проходження огляду відмовився;

- рапортом поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП від 17 травня 2023 про те, що під час несення служби 17 травня 2023 року в складі екіпажу СП 0201 на а/д М-5 Київ-Одеса, 78 км. було зупинено транспортний засіб за порушення ПДР Опель Астра д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , під час спілкування з яким виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Даному водієві було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря нарколога, на що водій відмовився. На даного водія було складено адміністративний протокол за ст. 130 ч. 1 КУпАП серії ААБ 050356, дана подія фіксувалась на БК 477054, 477057;

- відеозаписом події, з якого судом встановлено, що працівник поліції пропонує ОСОБА_1 як особі, у якої поліцейським виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, пропонує йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога, на що ОСОБА_1 категорично та недвозначно двічі відмовляється о 14:04 та 14:06, а також пояснює, що приїхав з Бахмута, востаннє вживав наркотичні засоби (травку) на дні народження. О 14:54 водію ОСОБА_1 вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення, про що він розписався в протоколі.

Докази, наявні в матеріалах справи, узгоджуються між собою, у суду першої інстанції не було підстав вважати їх неналежними або недопустимими.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності та на законних підставах наклав на нього стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів, які би вказували на незаконність ухваленого судом рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 , маючи явні ознаки наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук) від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря нарколога відмовився. В поясненнях до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначено, що пояснення від надасть у суді.

Переглянутий відеозапис події, зроблений за допомогою нагрудної камери поліцейського, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, дає підстави стверджувати про те, що ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, ця відмова є зрозумілою і категоричною, що не передбачає двозначного трактування.

Апеляційний суд враховує, що на відеозаписі ОСОБА_1 пояснював свою відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння тим, що приїхав з Бахмута, з війни, та їде додому.

Апеляційний суд зауважує, що особисті мотиви відмови від проходження медичного огляду не звільняють водія від обов`язку, передбаченого п. 2.5 ПДР, а саме на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також апеляційний суд враховує, що наявність у ОСОБА_1 військового квитка під час складання матеріалів даної справи не підтверджена, зазначеного документу працівникам поліції ним не надавалось.

Таким чином, з наявної у справі сукупності доказів вбачається, що ОСОБА_1 як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої працівниками поліції були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння у вигляді зіниць очей, що не реагують на світло, неприродної блідості, порушення мови, відмовився на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання скаржника на те, що ОСОБА_1 , поліцейськими не було відсторонено від керування транспортним засобом, як це передбачено ст. 266 КУпАП, Порядку № 1103, Інструкції № 1452/735, не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки не впливає на доведеність вини ОСОБА_1 у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, і відсутність таких відомостей в матеріалах справи жодним чином не впливає на законність прийнятого судом рішення.

Крім того, апеляційний суд враховує, що на відеозаписі о 14:04 поліцейський після відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога з`ясовує, чи є у особи, яка перебувала разом з ним у транспортному засобі, посвідчення водія, і отримавши позитивну відповідь, повідомляє, що в такому випадку транспортний засіб не буде евакуйовано, а буде передано цій особі під розписку.

Доводи апеляційної скарги, що в протоколі про адміністративне правопорушення в графі «гр-ну роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП» відсутній підпис ОСОБА_1 , спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення ААБ № 050356, в якому ОСОБА_1 розписався про те, що йому було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, а також що розгляд справи відбудеться у Білоцерківському міськрайонному суді.

Спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, доводи апеляційної скарги, що працівниками поліції не було вручено ОСОБА_1 другий примірник протоколу, оскільки на 14:53:53 відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 отримує від поліцейського другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення ААБ № 050356.

Апеляційний суд не може погодитись із доводами апеляційної скарги, що з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 поводив себе адекватно, чітко відповідав на запитання, висловлював свої заперечення, його поведінка цілком відповідала обстановці, оскільки дані доводи ґрунтуються на припущеннях та особистій інтерпретації скаржником власного стану, зафіксованого на відео, і не спростовують його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі в установленому законом порядку.

Апеляційний суд відхиляє як безпідставні доводи апеляційної скарги, що поліцейськими автоматично було названо йому декілька ознак наркотичного сп`яніння, при цьому не було зафіксовано перевірки виявлених ознак наркотичного сп`яніння, зокрема перевірки реакції зіниць на світло, огляду рук, з огляду на те, що конкретної процедури виявлення таких ознак не встановлено ст. 266 КУпАП та Інструкцією № 1452/735.

Не можна погодитись з необґрунтованими доводами апеляційної скарги про необов`язковість вимог працівників поліції, оскільки, всупереч ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», працівниками поліції не було задокументовано порушення таких положень ПДР, які б надавали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу. Так, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійним складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а виконання п. 2.5 Правил дорожнього руху є встановленим обов`язком водія безвідносно до підстав його зупинки працівниками поліції.

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на законність постанови та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п 2.5 ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Апеляційний суд враховує, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та щодо обставин, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.

Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події, при винесення постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

За таких обставин постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим суд залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає

Суддя Кашперська Т.Ц.