Постанова

Іменем України

30 червня 2023 року

смт Краснопілля

Справа № 578/854/22

провадження № 3/578/10/23

Краснопільський районний суд Сумської області у складі головуючого судді КОСАР А. І. за участю адвоката ДЕМ`ЯНЕНКО Н. П. в інтересах ОСОБА_1 - особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, розглянув в судовому засіданні в приміщенні суду в смт Краснопілля Сумської області матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно гр. ОСОБА_2 , дата і місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , с. В. Бобрик Краснорільського району Сумської області; громадянство: УКРАЇНИ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; не працює, за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

та установив:

У жовтні 2023 року з Відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В СУМСЬКІЙ ОБЛАСТІ в провадження Краснопільського районного суду Сумської області надійшов адміністративний матеріал стосовно гр. ОСОБА_2 за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі також - КУпАП/.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №116244 від 14.10.2022, ОСОБА_3 14.10.2022 об 11:00 год. в Сумський район, с. в. Бобрик за вулицею ГРУЗІЯ, поблизу будинок 8 мотоблоком Forte 1050 б/н з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зініці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я водій відмовився, дана подія була зафіксована на нагрудний відеореєстратор.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху й відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

До Протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №116244 від 14.10.2022 додаються: відеозапис.

На засідання суду ОСОБА_1 не прибув, про час та місце слухання справи повідомлений. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надійшло.

Відповідно до статті 268 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, не є обов`язковою.

Суддя уважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

В суді інтереси ОСОБА_1 представляла адвокат ДЕМ`ЯНЕНКО Н. П., яка заперечуючи проти складеного у відношенні ОСОБА_1 протоколу, подала клопотання про закриття провадження в справі. В обґрунтування поданого клопотання вказувала, що зібрані по справі докази є неналежними та не підтверджують вину ОСОБА_1 , а тому в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачиться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Зокрема, вказувала, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством. Разом з тим, поліцейським при складанні відповідних матеріалів та проведенні процедури огляду водія на визначення стану сп`яніння був недотриманий Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння бо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, а також положення статті 266 КУпАП. Зокрема, звернула увагу суду на те, що поліцейським не було складено акт огляду на стан сп`яніння, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, і у який спосіб він встановив ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , матеріали справи не містять. Також суду вказала, що у порушення Порядку, ні акт огляду, ні направлення не оголошувались ОСОБА_1 , і більше того, навіть не вручалися йому. Ці документи відсутні і в матеріалах справи.

Вважає,що матеріалами справи про адміністративне правопорушення також не містять доказів порушення водієм таких положень ПДР, які б відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право поліцейському здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_4 . Зокрема, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустив порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. Такі висновки повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17. Посилаючись на вищевказане, протокол про адміністративне правопорушенняє недопустимим доказом у розумінні доктрини плодів отруєного дерева. Просила провадження в справі закрити.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, дані відеозаписів з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, суд доходить до наступного.

Відповідно до вимог стст.245,251,252,280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (стаття 251 КУпАП), у будь-якому разі повинен відповідати вимогам статті 256 КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Тобто, ОСОБА_1 притягуєтьсядо адміністративної відповідальності за відмову відпроходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є порушенням вимог п. 2.5 ПДР та утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Так, порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015.

Зокрема, відповідно до п.п. 2, 3 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`янінняє: запахалкоголю зпорожнини рота; порушеннякоординації рухів; порушеннямови; вираженетремтіння пальціврук; різказміна забарвленняшкірного покривуобличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п.6 Інструкції оглядна стансп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (далі заклад охорони здоров`я) пункт 7 Інструкції)).

При цьому, процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Відповідно до п. 2 Порядку, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пунктами 3,6 Порядку передбачено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Крім того, за приписами частини третьої статті 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

При цьому, згідно частини шостої статті 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом міністрів України.

Так, у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, у якому зазначає ознаки сп`яніння та дії водія щодо ухилення від огляду (п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103).

Отже, згідно вказаної норми закону, водій транспортного засобу має право вибору де проходити огляд на стан сп`яніння: на місці зупинки чи в закладі охорони здоров`я. В свою чергу поліцейські повинні спершу запропонувати водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки і з використанням спеціальних технічних засобів, а у випадку не бажання проходити такий огляд, або незгоди з його результатами повинні запропонувати пройти огляд в закладі охорони здоров`я і не в будь якому, а в найближчомузакладі охорони здоров`я, якому надано право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції.

Лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за статтею130 КУпАП.

При цьому, проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, в яке окрім іншого вносяться дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення, тощо. І лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовився від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол за статтею 130 КУпАП.

Таким чином, аналіз викладених вище норм Закону свідчить про те, що підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку безумовно є та обставина, що водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою технічних засобів, та в медичному закладі. Зазначена відмова має бути зафіксована поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису.

Недотримання визначеної законом процедури має наслідком її недійсність, що встановлено частиною п`ятою статті 266 КУпАП.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також стаття 62 Конституції Українита загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, із матеріалів справи убачається, що поліцейським згідно вимог статті 266 КУпАП під час фіксації процедури огляду використовувались спеціальні технічні засоби відеозапису, відповідно до якого ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції 14.10.2022 за вулицею ГРУЗІЯ, поблизу будинку 8 в с. В. Бобрик. Причина зупинки не називається. Після перевірки документів, поліцейський запитує водія а як він себе почуває, на що ОСОБА_5 відповідає, що у нього цукровий діабет. Поліцейський пропонує зробити «видих», а далі запитує чи буде ОСОБА_5 проходити огляд на стан сп`яніння, на що він погоджується. В продовження діалогу поліцейський говорить що будемо іхати на Суми. ДУДАР констатує, що згоден пройти огляд на місці, їхати кудись він не може за сімейними обставинами, а саме, залишити бабусю. Також інформує що він є інвалідом.

З долученого відеозапису, не встановлено того, що після відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки водію при пропозиції пройти такий огляд в медичному закладі, вручається письмове направлення для проходження такого огляду, що є порушенням Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні відповідні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 отримуючи відповідне письмове направлення на огляд відмовляється від його отримання чи отримавши його висловлює свою чітку відмову від проходження такого огляду, що б могло слугувати самостійною підставою для притягнення його до відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 КУпАП.

За таких обставин, суд вважає, що огляд на стан сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відбулося з порушенням вимог відповідної Інструкції та Порядку, а також з порушенням вимог статті 266 КУпАП, тому огляд слід вважати недійсним.

Крім того, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 допустив порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити.

Таким чином, як встановлено матеріалами справи про адміністративне правопорушення, поліцейським не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 таких положень ПДР, які б відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Тобто, на думку суду, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Такі висновки суду, повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 у справі №686/11314/17.

Окрім того, у відповідності до вимог статті 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП поліцейський уповноваженого підрозділу поліції, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Однак, всупереч чинному законодавству про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документу встановленої форми, а саме, акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, а наявна розписка не є таким доказом та не підтверджує дотримання працівниками поліції вимог чинного законодавства.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що поліцейським при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були порушенні вимоги КУпАП та Інструкції.

Так, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини 1,2 стаття 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому, відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17, вказано, що правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана. При цьому, також зазначено, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Враховуючи викладене, оскільки винність особи у вчиненні правопорушення не підтверджується будь-якими іншими доказами, а ніж протоколом про адміністративне правопорушення, який сам по собі не може бути доказом направленням на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння, актом огляду на стан сп`яніння, копією постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, до змісту якого суд ставиться критично, а тому суд доходить висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, у зв`язку із чим провадження у справі відносно нього підлягає закриттю на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

Враховуючи, що справа підлягає закриттю, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 247, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

Постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_2 - закрити на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 536,80 грн віднести на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А. І. КОСАР