КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №756/2739/23 Суддя І інстанції - Шевчук А.В.
Провадження № 33/824/2503/2023 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 13.04.2023, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 13.04.2023, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000(сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 536, 80 грн.

Постановою суду встановлено, що 03.02.2023 року о 23 год. 15 хв. по вул. Приозерна 2, у м. Києві, гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Водій від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, про що здійснювалась відеофіксація. ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у постанові суду обставинам справи, просить скасувати постанову суддіОболонського районного суду м. Києва від 13.04.2023 та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що він намагався пояснити у суді першої інстанції, що біля його будинку він постійно стикається із аналогічним за кольором та моделю транспортний засіб «Ford», останній раз він його бачив 23.04.2023. З приводу вказаного факту, було подано клопотання про виклик в якості свідка його дружину, яка б підтвердила обставини вказані в його поясненні, а також той випадок, як він помилково намагався потрапити до вказаного авто, переплутавши його зі своїм. Натомість вказане клопотання про виклик в суд взагалі не було розглянуто, оскільки після наданих пояснень його та його захисник та огляду відеозапису тривалістю приблизно 3 хвилини, судом було прийнято рішення про винуватість його у правопорушенні.

Крім того, апелянт вказує, що дійсно на відеозаписізафіксовано рух автомобіля «Ford», але на ньому не можливо побачити, хто сидить за кермом та які номерні знаки автомобіля. Більш того, будь-яких записів щодо його зупинки та парковки, в матеріалах справи немає, вматеріалах справи, є лише відеозапис, де він виходить із власного авто, про що апелянт не заперечує.А також, апелянт вказує, що на відеозаписі зафіксований його вихід із автомобіля у якому увімкнено приборну панель із габаритними вогнями, які він згодом, власноручно вимикає і закриває водійські дверцята транспортного засобу, що не свідчить про рух автомобіля. Намагання пояснити судді, що габарити та панель на вказаному авто, вмикаються та вимикаються автоматично від відкриття дверей, були залишені поза увагою.

Також апелянт зазначає, що в матеріалах справи взагалі відсутній відеозапис, де зафіксовано, що він каже, що не буде проходити огляд на стан сп?яніння. В подальшому, в оскаржувальній постанові,вказується про «пасивну поведінку та ігнорування» з його боку на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан сп?яніння, що вказує на протиріччя мотивів наведених в оскаржувальній постанові.

Крім того, апелянт вказує, що він намагався пояснити судді, що його слова «їздив до тестя» стосується іншого часу, оскільки він дійсно їздив до нього, але за півгодини до вказаних подій, та вже вдома йому дружина сказала, що дитяча пляшечка залишилася в авто, але його пояснення суддя не хотів вислуховувати.

Також апелянт зазначає, що 03.02.2023 року, близько о 23.10, він знаходився за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_3 .На прохання його дружина ОСОБА_2 він вийшов до їх автомобіля «FORD C-МАХ», д.н.з. НОМЕР_1 , де була залишена пляшечка для годування їх дитини ОСОБА_3 . Після того, як він забрав пляшечку для годування дитини з автомобіля «FORDC-МАХ», в 23.15 він був зупинений інспекторами поліції Цікавюк І.M. та Струк B . M .. В 23:17:06, до ОСОБА_1 стала телефонувати його дружина ОСОБА_2 , яка була стурбована, побачивши з вікна як до ОСОБА_1 підійшли інспектори поліції.

Крім того, апелянт вказує, що згідно відеозапису нагрудної камери інспектора патрульної поліції, на якій зафіксовано процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього, вбачається, що зазначена подія мала місце навпроти буд. №2-Б, по вул. Приозерній в м. Києві де він проживає із своєю сім`єю. Будь-яких відеозаписів про те, що він керував транспортним засобом по вул. Приозерній, 2 в м. Києві в матеріалах справи немає.Як вже було зазначено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 03.02.2023, о 23 год. 15 хвилин, вінбув зупинений по вул. Приозерній, 2 в м. Києві.

Апелянт зазначає, що є суперечність між матеріалами справи, протоколом про адміністративне правопорушення та фактичними обставинами справи, оскільки на підтвердження вказаної події до матеріалів справи була долучена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АЕР №6497188, яка була винесена старшим лейтенантом поліції Батальйону 1, Роти1 УПП в м. Києві, Струк Віктором Михайловичем про те, що він, 03.02.2023 о 23:15:07 знаходився в м. Києві по проспекту В.Івасюка,2 та під час зміни напрямку руху, повороту, не ввімкнув світловий показчик відповідного напрямку, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 прим. КУпАП. Вказує, що відстань від будинку на проспекту В.Івасока, 2 та Приозерній,2 в м. Києві становить близько 1,7 км, якщо рухатися на автомобілі. На відеозаписі нагрудної камери інспектора патрульної поліції Цікавюк І.М. та Струк В.М. (час запису 23:44) зафіксовано, що інспектори поліції з?ясовуть та узгоджують між собою, як час так і місце для складання протоколу та постанови про адміністративне правопорушення. Як вбачається із фото, зроблені з місця, де був складений протокол, відстань між будинками по АДРЕСА_4 (місце знаходження магазину «АТБ») та Приозерній 2-Б, складає близько 200,00 метрів.

Крім того, апелянт вказує, що під час з`ясування ним законності дій патрульної поліції він жодного разу не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, що також підтверджується відеозаписом нагрудної камери інспектора патрульної поліції Цікавюк І.М. Під час коли він намагався з`ясувати у інспектора Струк В.М. на якій підставі він вилучив у нього водійське посвідчення, через те, що він начебто знаходився на просп. В.Івасюка, 2, інспектор поліції Цікавюк І.М. сприйняв це як відмову від проходження огляду.

Також апелянт вказує, що він не міг самостійно звернутися у встановлений законом термін, оскільки подія відбувалася під час комендантської години. Крім того, апелянт вказує, що направлення, яке було додано до матеріалів справи на його огляд з матою виявлення стану алкогольного сп`яніння до КНП КМКНП «Соціотерапія» йому не було надано, так як і відсутні будь-які докази, що він відмовився отримувати таке направлення. Таким чином, у порушення п. 3 ст. 266 КУпАП і п. 7 Розділу І Інструкції поліцейські, вважаючи його поведінку відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння, не доставили його до закладу охорони здоров`я для проведення такого огляду в медичній установі.

Крім того, апелянт звертає увагу, що матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність законних підстав у працівників поліції, за обставин відображених у матеріалах справи, для зупинки транспортного засобу під його керуванням, згідно з приписами ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Апелянт зазначає, що наданий працівниками поліції доказ його вини, у вчиненні адміністративного правопорушення,, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, було скасовано, а отже у поліцейських не було законних підстав для зупинки транспортного засобу під його керуванням. Інших доказів правомірності дій працівників поліції, які містяться у вичерпному переліку підстав, за яких поліцейський може зупинити транспортний засіб, матеріали справи не містять.

Також апелянт вказує, що оскільки він був зупинений поліцейськими без належних на те підстав, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД№442686 від 03.02.2023 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - є недопустимим доказом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, заслухавши пояснення працівника поліції - Цікавюка І.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_7 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_7 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте, ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР дотримано не було.

Всупереч доводам апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , винуватість останнього у порушенні вимог п. 2.5. ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД № 442686, згідно якого ОСОБА_1 03.02.2023 року о 23 год. 15 хв. рухаючись по вул. Приозерна 2, у м. Києві, керував транспортним засобом «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Водій від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, про що здійснювалась відеофіксація. ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

Зазначений протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала і безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, і який підписав протокол без будь - яких застережень і пояснень.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського №443610 (а.с.6)

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність доказів у справі приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії ОСОБА_1 , які полягають у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку, є порушенням п. 2.5 ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП. Більш того, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , з приводу того, що він при спілкуванні з інспекторами поліції жодного разу не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, то вони є безпідставними, оскільки з дослідженого під час апеляційного розгляду відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 працівниками поліції неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою наявних у них технічних засобів або в спеціальному медичному закладі, зважаючи на те, що у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, на що він, не надаючи позитивної відповіді, постійно відповідав запитанням :"Чому він має проходити огляд, якщо він не керував транспортним засобом", або взагалі ігнорував запитання та відповіді не надавав. Така поведінка ОСОБА_1 розцінювалась працівниками поліції, як пасивна відмова від проходження огляду на стан сп`яніння. Також з відеозапису вбачається, що після чергової такої відповіді, працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_1 , що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, однак і після цього ОСОБА_1 не висловив згоди на проходження такого огляду. А в подальшому, після ознайомлення з протоколом ОСОБА_1 засвідчив його своїм підписом. Наведена поведінка ОСОБА_1 , на думку апеляційного суду, правильно була розцінена працівниками поліції як пасивна відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , про те, що факт керування ним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння не доведений належними доказами, оскільки працівниками поліції транспортний засіб не зупинявся, на момент приїзду працівників поліції, автомобіль був припаркований та вимога пройти огляд на стан сп`яніння була висунута йому, не як водію, то такі доводи апеляційної скарги є неспроможними з огляду на наступне.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З дослідженого під час апеляційного розгляду відеозапису вбачається, що наявні два файли відеозапису. З даних відеозапису "video _2023-02-09_11-45-08" вбачається, що на ньому зафіксовано рух транспортного засобу "Ford", його зупинка та парковка поряд з автомобілем патрульного. В той час, як з іншого відеозапису " 442686 від 03.02.2023" вбачається, що під час активації камери поліцейського, який стоїть між автомобілем Ford та службовим автомобілем, в автомобілі Ford перебуває чоловік, як встановлено працівниками поліції це був ОСОБА_1 . В автомобілі Ford, при цьому, увімкнена приборна панель із габаритними вогнями. На запитання поліцейського: «Чому він так пізно?» ОСОБА_1 відповідає: «Що забув пляшечку для дитини і тому їздив то тестя». Відеозапис засвідчує, те, що ОСОБА_1 власноручно вимикає приборну панель, виходить з машини та швидко починає йти. На запитання поліцейського, чи буде він проходити огляд за допомогою приладу Драгер, оскільки від нього є запах алкоголю, ОСОБА_1 повідомляє, що: "Це запах від вишневої цукерки - «Холс». Щодо проходження огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 вказує, що він не керував автомобілем, тож, навіщо йому проходити такий огляд, більш того, вказує, що він дуже поспішає додому». При цьому, на відеозаписі зафіксовано, як працівник поліції повідомляє, що він був безпосереднім свідком керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки він з колегою їхали за двома автомобілями, серед яких був і автомобіль "Ford" по вул. Герої Сталінграду, зупиняли їх, але один автомобіль «Ауді» зупинився на вимогу працівників поліції, а автомобіль під керуванням ОСОБА_1 продовжив свій рух, і тому він (працівник поліції) прослідував за ним. Згодом пішки підходить інший працівник поліції, який також підтверджує факт керування ОСОБА_1 по вул. Г. Сталінграда.

Наведене свідчить про те, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу того, що факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не доведений належними доказами і вимога пройти огляд на стан сп`яніння була висунута ОСОБА_1 , не як водію, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, в суді апеляційної інстанції, був допитаний інспектор взводу 2 роти №1 батальйону № 1 полку №2 УПП у м. Києві ДПП лейтенант поліції Цікавюк І.М. , який пояснив, що у комендантську годину, було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 у м. Києві на вул. Приозерній 2, на прибудинковій території. Працівник поліції повідомив, що даний транспортний засіб на їх (працівників поліції) вимогу, які їхали позаду з увімкненими проблисковими маячками по вул. Героїв Сталінграду не зупинився і продовжив свій рух, а за ним продовжив рух і він ( Цікавюк І.М. ). Вже після того, як транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 заїхав на прибудинкову територію, повертав, щоб припаркуватися, працівник поліції виїхав йому назустріч. ОСОБА_1 припаркував авто, працівник поліції навпроти нього залишив службовий авто та підійшов до ОСОБА_1 . В ході спілкування з водієм було виявлено у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, у зв`язку з чим було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на що водій відмовився.

Відтак, наданими показаннями працівник поліції Цікавюк І.М. підтвердив факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , і такі показання працівника поліції повністю узгоджуються з даними відео : "video _2023-02-09_11-45-08".

З приводу того, що ОСОБА_1 вказує, що на відео міг бути не його автомобіль, а автомобіль сусіда, оскільки у їх дворі два аналогічних автомобілі, працівник поліції зазначив, що як би за кермом був сусід, то протокол був би складений на саме на сусіда, але в той проміжок часу та в тому місці, на аналогічному транспортному засобі зупинено нікого іншого не було, окрім зупинки самого ОСОБА_1 , який вийшов з водійського сидіння відразу після паркування. Крім того, працівник поліції, повідомив, що в той день він був з напарником - Струк В.М. , який вийшов зі службового авто на вул.Г.Сталіграду до водія автомобіля, який зупинився на вимогу працівників поліції, а він ( Цікавюк І.М. ) поїхав за автомобілем під керуванням ОСОБА_1 , тому на відеозаписі видно, що інший працівник поліції прийшов на місце зупинки авто ОСОБА_1 трохи пізніше. Також працівник поліції повідомив те, що у зв`язку з тим, що по вул. Героїв Сталінграду у автомобіля під керуванням ОСОБА_8 не був увімкнений покажчик повороту на ОСОБА_1 було виписано протокол за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Крім того, працівник поліції, повідомив, що відмова ОСОБА_1 і від проходження огляду на місці зупинки, і від проходження огляду в медичному закладі, полягала у тому, що він згоди на це не надав, а постійно повторював, що він не керував транспортним засобом. При цьому працівник поліції додав, що в дарі, якщо б ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, то він би протокол про адміністративне правопорушення щодо нього не склав і не пропонував би йому проходження огляду.

З приводу адреси, за якою був складений протокол про адміністративне правопорушення, то працівник поліції повідомив, що після паркування ОСОБА_1 автомобіля, він ( Цікавюк І.М. ) відкрив карту та побачив, що знаходиться поруч з будинком за адресою: вул. Приозерна, 2, в м. Києві, яка й була вказана в протоколі про адміністративне правопорушення.

Будь-яких підстав не довіряти зазначеним показанням працівника поліції, які є логічними, послідовними, повністю узгоджуються з долученим до протоколу відеозаписом подій та іншими матеріалами справи, у апеляційного суду немає.

Відтак, переглянутий у судовому засіданні відеозапис та показання поліцейського надані у суді апеляційної інстанції у своїй сукупності повністю спростовують доводи ОСОБА_1 щодо некерування останнім транспортним засобом, оскільки на відеозаписі чітко видно, як ОСОБА_1 виключає панель приборів та виходить з машини зі сторони водія з дитячою пляшечкою в руках, і на запитання поліцейського відразу відповідає, що він їздив до тестя забрати цю пляшечку.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він не керував транспортним засобом, а лише перебував у ньому, щоб забрати пляшечку для дитини, спростовуються поясненнями працівником поліції та дослідженим відеозаписом нагрудної відеокамери поліцейського, а тому, є безпідставними.

А факт зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення адреси: м. Київ, вул. Приозерна, 2 замість " АДРЕСА_4 " в даній конкретній ситуації не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не заслуговують на увагу і посилання ОСОБА_1 на те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього складений з численними порушеннями, а тому не може вважатись належним доказом, оскільки як вбачається з протоколу серія ААД №442686, то в ньому повно та правильно викладено суть правопорушення; виходячи з характеру вчинених дій, указані ознаки алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 та його дії щодо ухилення від огляду; є вказівка на порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протокол підписаний особою, яка його склала, а саме інспектором взводу 2 роти №1 батальйону № 1 полку №2 УПП у м. Києві ДПП лейтенантом поліції Цікавюком І.М., наведені в протоколі і матеріали, які до нього долучені. Отже, протокол про адміністративне правопорушення серія ААД №442686 від 03.02.2023 щодо ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а тому посилання в цій частині є безпідставними.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що йому не було вручено направлення на огляду на стан алкогольного сп`яніння, як підтвердження порушення працівниками поліції відповідної Інструкції про порядок виявлення такого стану, то слід звернути увагу на наступне.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З відеозапису вбачається, що працівником поліції запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на ста алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі, однак, останній пасивно відмовився від проходження огляду.

Сам бланк направлення не містить будь-яких даних щодо відмови водія від проходження огляду в медичному закладі, у зв`язку з чим вважаю, що не вручення ОСОБА_1 вказаного направлення не є беззаперечним доказом порушення з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан алкогольного сп`яніння, не спростовує порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та не тягне за собою безумовне скасування прийнятого судового рішення.

З приводу доводів апелянта, в частині того, що постанова у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП була скасована, то слід зазначити, що даний факт жодним чином не спростовує порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, долучений до протоколу відеозапис місця події має чітку і логічну послідовність подій, розвиток спілкування співробітників поліції із водієм, на ньому чітко зафіксовано неодноразове висловлення ОСОБА_1 пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, та відмову від проходження такого огляду, яка виразилася у пасивній поведінці та постійному ігноруванні, що свідчить про його стійке небажання проходити такий огляд, тобто всі події, що стосуються безпосередньо складу ст. 130 КУпАП та, зокрема, пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння зафіксовані на фрагментах відео, що не мають розриву у часі.

Доводи ОСОБА_1 про те, що в порушення вимог ст. 35 Закону України "Про національну поліцію" патрульним поліцейським не було зазначено підстави для зупинки транспортного засобу, є безпідставними, оскільки, перш за все, вона була наведена працівником поліції (зокрема, не зупинення авто на вимогу працівника поліції), а по друге, причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можесвідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.

Відтак, неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 13.04.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Оболонського районного суду м. Києва від 13.04.2023, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000(сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 536, 80 грн. без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал