ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/3970/23

провадження № 3/0285/2950/23

04 липня 2023 року м. Звягель

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О.,

розглянувши матеріали справи, яка надійшла

від Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 , повторно протягом року, 19.06.2023 близько 18 год. по місцю свого проживання, в АДРЕСА_1 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно матері ОСОБА_3 , ображаючи її словами грубої нецензурної лайки, чим спричинив шкоду її психічному здоров`ю.

В судове засідання ОСОБА_2 не прибув, про час і місце розгляду справи був повідомлений в порядку, визначеному ст.277-2 КУпАП, належної зацікавленості у розгляді справи не виявив.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Одним із завдань КУпАП є охорона прав і свобод громадян.

Відповідно до диспозиції ст.173-2 КУпАП, насильство в сім`ї це умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі за текстом Закон) визначає домашнє насильство як діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах Володіна проти рф, Левчук проти України зазначив, що домашнє насильство є порушенням ст.ст.3, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Там, де особа достовірно стверджує про те, що вона зазнавала актів домашнього насильства, якими б незначними поодинокі випадки не були, національні органи влади повинні оцінити ситуацію у всіх аспектах, включно з ризиком повторення подібних інцидентів. Ця оцінка повинна належним чином брати до уваги особливу вразливість жертв, які часто емоційно, фінансово чи іншим чином залежать від своїх кривдників, а також психологічний вплив можливого повторного знущання, залякування та насильства на їхнє повсякденне життя.

Винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративні правопорушення від 19.06.2023, зокрема:

даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №084047;

рапортом інспектора-чергового відділу поліції про отримання заяви від потерпілої ОСОБА_3 про вчинення домашнього насильства сином;

протоколом прийняття заяви про подію від потерпілої ОСОБА_3 та її письмовими поясненнями. З останніх слідує, що ОСОБА_2 систематично вчиняє домашнє насильство над матір`ю, про що не жалкує.

Дослідивши адміністративний матеріал, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП. Обставин, що обтяжують чи пом`якшують його відповідальність, не встановлено.

Внаслідок дій з боку ОСОБА_2 , його мати систематично зазнає погіршення якості життя, а також психологічних страждань у вигляді словесних образ, погроз, приниження та залякування, що викликало у неї побоювання за свою безпеку, емоційну невпевненість та нездатність захистити себе.

Адміністративні стягнення у виді штрафу, накладені на ОСОБА_2 , зокрема останньою постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду №285/1117/23 від 21.02.2023 за ч.2 ст.173-2 КУпАП, не призвели до його виправлення.

Особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових порушень. Виходячи з цієї мети, а також принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, беру до уваги характер вчиненого правопорушення, важливість проблеми домашнього насильства і дискримінаційного ефекту, який насильство справляє на жінок.

Також враховую дані про особу ОСОБА_2 , який на шлях виправлення не стає та безпричинно, умисно, не маючи підґрунтя, продовжує вчиняти домашнє насильство відносно своєї матері, яка є особою похилого віку 77 років, діє з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття у сім`ї, грубо ігноруючи загальноприйняті сімейні цінності та норми моралі;

Варта уваги позиція потерпілої, яка у своїх поясненнях просить притягнути сина до відповідальності.

Резюмуючи викладене, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, яке має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, приходжу до переконання, що до ОСОБА_2 слід застосувати стягнення у виді адміністративного арешту, тривалість якого визначена в межах, передбаченої санкцією ч.2 ст.173-2 КУпАП, що є необхідним, достатнім та відповідає меті і загальним засадам призначення покарання.

Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.

Однією з основних засад запобіганню та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Постраждала особа має право, в тому числі, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства, звернення до правоохоронних органів і суду з метою притягнення кривдників до відповідальності, застосування до них спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Статтею 39-1 КУпАП, ст.28 Закону передбачено, що у разі вчинення домашнього насильства суд під час вирішення питання про накладення стягнення має право одночасно вирішити питання про направлення кривдника на проходження програми для таких осіб на строк від трьох місяців до одного року. Суб`єктами, відповідальними за виконання таких програм, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування. Так, розпорядженням міського голови Звягельської (колишня назва Новоград-Волинської) міської ради №280 (о) від 17.12.2020 Про здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству на території громади, відповідальним за роботу з домашніми кривдниками визначено управління у справах сім`ї, молоді, фізичної культури та спорту міської ради.

З метою припинення вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства в подальшому, зміни його насильницької поведінки, формування нової неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках зі своїми рідними та близькими, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, вважаю за необхідне одночасно вирішити питання про направлення його в порядку ст.39-1 КУпАП на проходження програми для кривдників, передбаченої Законом.

З особи, на яку накладено адміністративне стягнення, також належить стягнути судовий збір, що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 33-35, 38, 40-1, 173-2, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП,

та накласти на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту 15 (п`ятнадцять) діб.

Строк адміністративного арешту слід рахувати з часу фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 536,80 гривні.

Направити ОСОБА_1 після відбування покарання до управління у справах сім`ї, молоді, фізичної культури та спорту Звягельської міської ради Житомирської області для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» строком на 3 (три) місяці.

Роз`яснити, що у разі неявки для проходження програми для кривдників або ухилення від проходження програми без поважних причин суб`єкти, відповідальні за виконання програм для кривдників, надають протягом трьох робочих днів письмове повідомлення про це уповноваженому підрозділу органів Національної поліції України для вжиття заходів. Притягнення кривдника до відповідальності за не проходження програми для кривдників не звільняє його від обов`язку пройти таку програму. За умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, передбачена кримінальна відповідальність за ст.390-1 КК України.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя О. О. Літвин