Справа № 163/2404/23 Провадження №33/802/801/23 Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А.
Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2023 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Білоуса І.Л., представника митниці Федчишина Р.А. (в режимі відеоконференції), захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу представника Волинської митниці Федчишина Р.А. на постанову судді Любомльського районного суду від 09 листопада 2023 року щодо ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, і накладено на нього стягнення у виді конфіскації у власність держави вилучених за протоколом №0304/20500/23 незадекларованих товарів загальною кількістю - 3743 шт.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він як директор ПП «Метизич» заїхав вантажним автомобілем комерційного призначення марки «RENAULT MASTER», р.н.з. НОМЕР_1 , 10.08.2023 о 19 год. 51 хв. в зону митного контролю митного поста «Устилуг» Волинської митниці у напрямку «в`їзд в Україну» не заявив за встановленою формою точних і достовірних відомостей про переміщувані ним товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон, чим вчинив правопорушення передбачене статтею 472 МК України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції в частині ненакладення основного стягнення - штрафу, представник митниці в апеляційній скарзі вказує на те, що під час розгляду справи, суддя в порушення вимог ст.280 КУпАП не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. Стверджує, в даному випадку суддя суду першої інстанції залишив поза увагою той факт, що з огляду на безальтернативну санкцію, передбачену ст. 472 МК України на ОСОБА_2 слід накласти стягнення в розмірі 100 % вартості товару з конфіскацією безпосереднього предмета правопорушення. Просить постанову суду першої інстанції скасувати, призначити стягнення в межах санкції ст.472 МК України.

В запереченні на апеляційну скаргу захисник вважає її безпідставною та необгрунтовною, а тому просить залишити без задоволення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши представника митниці, який повністю підтримав скаргу з викладених в ній підстав, міркування захисника, який заперечив доводи скарги, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, за обставин вказаних у постанові, ґрунтується на досліджених судом доказах, що по суті в апеляції і не оскаржується.

За таких обставин, кваліфікація дій ОСОБА_2 за ст.472 МК України є вірною.

Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.ст.33-35 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання про стягнення необхідно враховувати співрозмірність шкоди, завданої державним та суспільним інтересам, і шкоди, завданої особі. Суд повинен проаналізувати, чи дотримано органами влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном, тобто, чи не стали вжиті заходи особистим та надмірним тягарем для заявника. Крім того, Суд звертає увагу, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

Статтею 472 МК України в разі доведеності вини особи передбачено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів.

Таке стягнення є безальтернативним і позбавляє суд врахувати характер і суспільну шкідливість правопорушення та особу винного.

Згідно зі статтею 41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Приписи статті 41 Конституції України є співвідносними з відповідними приписами статті 1 протоколу Першого до Європейської конвенції з прав людини.

В рішення ЄСПЛ у справі «Краєва проти України/Krayeva v. Ukraine» від 13 січня 2022 року (заява № 72858/13) констатовано, що сума штрафу, накладеного на заявницю за порушення митних правил (частина перша статті 483 Кодексу), становила надмірне втручання в її право власності всупереч вимогам статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

З огляду на те, що ОСОБА_2 неодноразово нагороджений відзнаками командування військових частин та органів влади за свою благодійну діяльність щодо вирішення нагальних потреб Збройних сил України, що підтверджується документами. Відразу після вилучення товарів ОСОБА_2 повідомив військову частину, для якої ввозилися вилучені Волинською митницею товари, про їх вилучення митницею. І представники військової частини НОМЕР_2 (Рівненський учбовий полігон) вилучили їх на Волинській митниці для проведення ремонтних робіт і підготовки до служби в умовах зими. Вилучення товарів вартістю 407620 грн., які є предметом у справі про порушення митних правил, саме у ОСОБА_2 підтверджуєтеся актом від 03.10.23 та наказом військової частини НОМЕР_3 від 26 вересня 2023 року.

За вказаних обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про призначення міри відповідальності ОСОБА_2 виходить із принципу альтернативності покарання, а саме: штраф або конфіскація чи штраф з конфіскацією чи без такої, і за фактичними обставинами цієї справи прийшов висновку, що застосування до ОСОБА_2 і штрафу, і конфіскації предметів порушення митних правил, що передбачено санкцією ст.472 МК України, буде порушенням положень ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки буде непропорційним, не відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника і буде очевидно неспіврозмірним практичній ролі "правопорушення та відповідальності".

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу представника Волинської митниці Федчишина Р.А. залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду від 09 листопада 2023 року щодо ОСОБА_2 , без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Волинського апеляційного суду О.М.Клок