Єдиний унікальний № 946/8500/23
Провадження № 3/946/3308/23
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 грудня 2023 року м.Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Жигулін С.М.,

за участю адвоката Волкогонова О.К.

розглянувши матеріали адміністративного провадження про притягнення

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , не судимого

до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №359324 від 29 жовтня 2023 року ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за те, що 28 жовтня 2023 року о 23 годині 22 хвилини по вул. Шевченка біла будинку №7 у порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху керував транспортним засобом «MERCEDES-BENZ 350 CDI» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів) та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився.

Дії кваліфіковані за ст. 130 ч.1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, його представник надав заперечення наступного змісту.

В протоколі є протиріччя щодо місця скоєння правопорушення, часу, посадових осіб, які складали документи, що не дозволяє точно встановити фактичні обставини його об`єктивної сторони. Так в протоколі вказані різні адреси правопорушення - вул. Шевченко,5 та вул. Шевченко, 7.

В протоколі вказаний час складання - 00 год.14 хв., в той час як направлення - о 00 год.20 хв., тобто на час складання протоколу направлення ще не було, проте воно вже зазначено в протоколі як додаток до нього. В направленні зазначено, що особу на огляд у заклад здоров`я доставив «поліцейський», але не зазначена його посада, найменування підрозділу Національної поліції, спеціальне звання, П.І.Б., серія та номер службового посвідчення, підпис.

Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 вказано, що він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) тобто вказаний невизначений законом склад правопорушення, зазначений в диспозиції ч.І ст.130 КУпАП, чим порушено вимоги ст. 256 КУпАП, тому що чинне законодавство забороняє керування автомобілем саме в стані алкогольного сп`яніння, а не з явними ознаками такого сп`яніння, та має бути зазначена одна, а не дві з трьох підстав одночасно для притягнення до відповідальності за вказаною нормою.

З посиланням на рішення ЄСПЛ «Малофеева проти Росії» від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії» від 20.09.2016 року, визначив, що коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права взяти на себе функції обвинувачення, самостійно редагувати її, а, так само, не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Вважає, що ОСОБА_1 пред`явлено неконкретне та юридично не визначене обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, в чому вбачається грубе порушення його законних прав та інтересів.

Окрім того вказав, що надані суду документи містять протиріччя. Так, ознаки сп`яніння, які на думку поліцейського мали місце, різняться в різних документах.

В протоколі, як вище вже було зазначено це - запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, а в Акті огляду та Направленні це - запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови та поведінка, що не відповідає обстановці.

В оскаржуваному протоколі про адміністративне правопорушення, всупереч вимогам п.6 розділу IX "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", затвердженої Наказом МВС України N 1395 від 07.11.2015 року, не зазначені якими були дії ОСОБА_2 , на думку працівників поліції, щодо ухилення від огляду та причини відмови.

При тому, що як вбачається з відеозаписів, ОСОБА_1 вербально (словесно) жодного разу особисто не відмовився від проходження огляду, навпаки, неодноразово заявляв, що він згоден на проходження огляду, в той час як про таку відмову заявляли якісь сторонні особи, і відмову цих осіб поліцейський чомусь тлумачив як відмову самого ОСОБА_1 .

У матеріалах справи є направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також акт огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Втім, дані документи не можуть бути належними та допустимими доказами по справі, оскільки в них відсутній підпис ОСОБА_1 або відмітка поліцейського про його відмову від підпису.

Як вбачається з протоколу та змісту відеозапису, посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалось, а ТЗ не був переданий в управління тверезому водієві, тобто поліцейські або були не впевнені, що водій знаходиться в стані сп`яніння і в цьому немає потреби, або ж вони відпустили знову за кермо п`яного водія.

Будь в якому разі ця обставина свідчить на користь ОСОБА_1 .

Окрім вказаного, при накладанні стягнення за адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.ЗЗ КУпАП враховуються характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а тому ці документи необхідно долучити до матеріалів справи.

При цьому суд не повинен збирати ці чи інші докази по справі, оскільки їх надання покладено на орган, який направляє справу до суду.

В матеріалах справи відсутні характеризуючі матеріали притягуваної особи, які є обов`язковими.

Щодо порядку відеофіксації вказав, що п. 3.5 розділу III Інструкції працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 р. №100, встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно. Отже, якщо із відеозапису з нагрудної камери (відео реєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Відеодиск - загальне визначення якого «носій інформації в формі диска, який використовується для збереження відеосигналу і звукового супроводу з метою подальшого відтворення записаного матеріалу».

Сам диск у відповідності до ст. 251 КУпАП не є технічним засобом що має функції фото- і кінозйомки, відеозапису. В розумінні статті мається на увазі сам прилад, яким безпосередньо здійснюється функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а не носій інформації в формі диску.

Крім того, сам відеодиск вказаний без будь-яких ідентифікуючих ознак, які б могли його ідентифікувати серед тисяч та мільйонів інших носіїв інформації того ж типу (дисків).

Тобто, орган поліції надав відеоматеріали, які не відповідають вимогам п. п. 2-6 Інструкції, п.9 ч.І ст. 31, ст.40 Закону, ч.ч.2,3 ст. 283 КУпАП, оскільки в протоколі відсутні конкретні посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, відтак дані відеозаписи, не можуть вважатися належними та допустимими доказами інкримінування ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах ВС КАС по справах №524/1113/17 від 30.04.2020 року; №524/9716/16-а від 13.02.2020 року та №524/5536/17 від 15.11.2018 року.

Відповідно до абз. 4 ст. 256 КУпАП при складенні протоколу, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно п. 2.7 Інструкція 1 уповноважена посадова особа зобов`язана роз`яснити зміст ст.63 Конституції України та ознайомити його з його правами і обов`язками передбаченими ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка в протоколі. Про обізнаність з вищевказаним порушник ставить в протоколі свій підпис, а в разі відмови поставити підпис - про це робиться відповідний запис у протоколі.

З наданого відеозапису вбачається, що поліцейський називає статті нормативних актів, зокрема, ст.268 КУпАП, ст.63 Конституції, але при цьому не роз`яснює ОСОБА_1 їх зміст і суть, що свідчить про порушення прав особи, на яку складений протокол, на правовий захист.

У розумінні положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи правопорушника в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення. При цьому ст.7 КУпАП визначає, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, мають бути забезпечені права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі право користуватись юридичною допомогою адвоката.

Дотримання цього права, полягає в тому, що фактично в момент, коли поліцейським виявлені ознаки алкогольного сп`яніння і він пропонує пройти тест, то це аналогія підозри, а протокол - це обвинувальний акт, тому з моменту підозри в контексті ЄСПЛ у цієї особи виникає право на захист.

З огляду на викладене є достатні підстави вважати, що працівниками поліції, які склали протокол відносно ОСОБА_1 , були істотно порушені та обмежені його процесуальні права, в тому числі його право на захист.

Щодо вимог законодавства при розгляді подібних справ визначив, що враховуючи вимоги ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», стала практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Виходячи з аналізу вказаних вище джерел права, викладених, зокрема, у рішеннях у справах «Енгель та інші проти Нідерландів», «Лутц проти Німеччини» тощо, враховуючи види та розмір санкції, яка визначена національним законом за вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, порівнюючи її з санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ст.286-1 КК України, вбачається, що адміністративне правопорушення за ч.І ст.130 КУпАП з точки зору Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод можна вважати «кримінальним».

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцію, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.10 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

Зазначає, що навіть сам факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом та не звільняє від обов`язку надання особами, уповноваженими на складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних сумнівів щодо доведеності вини.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Тому, з урахуванням засад правосуддя та принципу верховенства права, відповідно до якого, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, є обґрунтованим застосування в даному випадку положень ч.З ст.62 Конституції України, відповідно якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За результатами дослідження визнається доведеним наступне.

Диспозицією ст. 130 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, за порушення якого складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 077649 від 19 червня 2021 року передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За вимогами ст. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом із тим, відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Гурепка проти України» від 08 липня 2010 року визначено, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції; з урахуванням чого Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, в справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02) провадження в справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Враховуючи викладене, обвинувачення за ст. 130 КУпАП відповідно до практики ЄСПЛ слід розглядати як кримінальні з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року визначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів необхідно керуватись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення повинно випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Рішенням Конституційного суду України від 20 жовтня 2011 року №12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, яке є обов`язковим до виконання на території України, встановлено, що обвинувачення у вчиненні злочину (правопорушення) не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконній спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вимогою ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду встановлено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Окрім вказаного, відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію», одним із превентивних заходів є застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі автоматичну фото- і відеотехніку, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.

Відповідно п.п.2 п.2 розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою, попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Відповідно до вимог п. 5 розділу II зазначеної Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №359324 від 29 жовтня 2023 року підтверджено факт зупинки 28 жовтня 2023 року о 23 годині 22 хвилини по вул. Шевченка біля будинку №7 транспортного засобу «MERCEDES-BENZ 350 CDI» номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .

Долученим до матеріалів справи носієм електронної інформації визначено, що підставою для зупинки відбулось порушення рядності здійснення повороту на перехресті. Вказане порушення ОСОБА_1 визнав обгрунтованим, в результаті чого призначено адміністративне стягнення на місці зупинки транспортного засобу.

За результатом зупинки правопорушника співробітники поліції намагались встановити наявність або відсутність стану алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу «MERCEDES-BENZ 350 CDI» номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .

Даними з носія електронної інформації не встановлено знаходження водія транспортного засобу «MERCEDES-BENZ 350 CDI» номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів).

Разом із тим підтверджена відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №359324 від 29 жовтня 2023 року ОСОБА_1 не був згодний з визначенням співробітниками поліції його причетності до керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим пропонував співробітникам поліції проведення деяких тестів щодо свого стану.

Разом із тим відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку пов`язана із втручанням в діяльність співробітників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення інших осіб, про яких в матеріалах справи інформація відсутня, а про їхню наявність суд визначається за даними носія електронної інформації.

Вказане втручання в діяльність співробітників поліції вимагало останніх усно та в телефонному режимі посилатись на виконання вимог наказу № 1026 Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року, який погоджено у Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та головою Національної поліції України та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису».

З урахуванням наявності формальних ознак, суд вважає поведінку ОСОБА_1 про відмову у проходженні обстеження такою, що піддавала сумніву необхідність обстеження через відсутність ознак алкогольного сп`яніння, які підтверджені даними носія електронної інформації. Вказані обставини є такими, що не підпадають під ознаки ст. 130 ч.1 КУпАП.

Інші обставини, на які посилається захисник, не мають суттєвого значення для прийняття рішення по суті даного провадження.

Сукупність вказаних доказів є такими, що зумовлюють відсутність в діях особи ознак правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, що у свою чергу є підставою для закриття провадження у справі в порядку, передбаченому ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП.

Керуючись ст. 284 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

За ознаками ст. 130 ч.1 КУпАП виправдати ОСОБА_1 через відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Жигулін С.М.