Постанова

Іменем України

07 липня 2023 року м. Зміїв

Суддя Зміївського районного суду Харківської області Бібік О.В., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника ВП № 2 Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області П. Калгана про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грушеваха Барвінковськогго району Харківської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про притягнення протягом року до адміністративної відповідальності відсутні,

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

в с т а н о в и в:

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №874444 від 21.06.2023, складеного інспектором СРПП ВП № 2 Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області Волковим Р.О., ОСОБА_1 ставиться в вину вчинення адміністративного правопорушення за наступних обставин: 21.06.2023, близько 13 год 00 хв, ОСОБА_1 за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння,в ході сімейної сварки вчинив домашнє насильство стосовно матері ОСОБА_2 , яке виявилося в висловлюванні на її адресу нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступного висновку.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 ставиться в вину вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно диспозиції ч. 2 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису

Однак, фабула обвинувачення не містить відомостей про вчинення ОСОБА_1 будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, повторно протягом року.

Матеріали справи на містять іноформації про притягнення ОСОБА_1 до даміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 17302 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням.

Згідно з частини 1 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п. 33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09 червня 2011 року, заява N 16347/02), "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v. Russia", заява N 36673/04), "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому ЄСПЛ робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене, суд немає реальної можливості дати оцінку неналежно та неповно зібраним доказам щодо обставин справи, які є істотними для вирішення даного матеріалу.

Верховним Судом України визнано правильну практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимогстатті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідному правоохоронному органу для належного дооформлення (пункт 24постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14).

Без усунення зазначених недоліків неможливо виконати вимоги статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо прав особи, яка притягається до відповідальності, а також статей 245, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Усунути зазначену неповноту і неправильність, допущенні при складанні протоколу про адміністративне правопорушення у судовому засіданні неможливо, тому матеріал підлягає поверненню для належного оформлення.

Керуючись ст. ст. 245, 256, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

Матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернути ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: