"25" грудня 2023 р. Справа № 363/3077/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Олійник С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Вишгородського РУП ГУНП в Київській області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,

який притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 13 травня 2023 року о 14 год. 00 хв. в м. Вишгород Київської обл., вул. Ягідна, водій ОСОБА_1 керував автомобілем PEUGEOT, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я Вишгородська ЦРЛ водій відмовився у присутності двох свідків.Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

06 липня 2023 року ОСОБА_1 подав до суду заяву, у якій свою провину не визнав, долучив до матеріалів справи висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 13 травня 2023 року № 002355 КНП «КМНКЛ «Соціотерапія», відповідно до якого останній не перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

За клопотання ОСОБА_1 , викликались в судове засідання свідки та працівник поліції.

Свідки до суду на неодноразові виклики до суду не з`явились.

ОСОБА_1 у суді стверджує, що на місці зупинки поліцейський не звернув уваги що не перебував у стані наркотичного сп`яніння, ознак у нього не було, поліцейський склав протокол, користуючись тим, що він поспішав їхати до хворої дитини, під час складання протоколу, коли виявив бажання все ж пройти відповідний медичний огляд, співробітники поліції сказали що вже пізно, оскільки протокол вже складено, після цього він одразу вирушив до медичного закладу КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» та протягом двох годин пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння, результат якого виявився негативним, що підтверджується відповідним висновком, доданим до матеріалів справи. Просив з цих підстав закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Поліцейський ВРПП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Чорний Валентин у судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, про що надав письмові пояснення, склав протокол, оскільки ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків від медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи, покази учасників справи, суд дійшов наступного.

Вирішуючи питання щодо винуватості та притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд має перевірити наявність обставин, що виключають притягнення особи до відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

За змістом ст. 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом у якому фіксується сутність вчиненого правопорушення і лише який є підставою для подальшого провадження справи у суді. Для протоколу про адміністративне правопорушення передбачена як спеціальна його форма, так і вимоги, які регламентують його зміст, а саме: викладення об`єктивної сторони вчиненого адміністративної правопорушення із зазначенням усіх складових, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, в тому числі часу, місця і способу вчиненні адміністративного правопорушення; зазначення обставин, які дають можливість характеризувати суб`єктивну сторону правопорушення, із зазначенням усіх її складових, необхідних для розгляду справи даних, зокрема щодо особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків; фіксуються вчиненні процесуальні дії, у тому числі і ті, які гарантують забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності. При розгляді справи службові особи, що здійснюють розгляд, повинні керуватися виключно даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Наведене дає підстави стверджувати те, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у відповідної службової особи виникають після вчинення адміністративного правопорушення, а також наявності даних, які вказують про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення в цілому та його об`єктивної сторони зокрема.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається із відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, співробітниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, не було доведено до його відома відповідальність за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, відеозапис, який приєднано до протоколу не містить фіксації усієї події, а містить фіксацію лише частини, коли водію пропонується пройти огляд на виявлення стану сп`яніння, що також є порушенням вимог п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року №1026.

У відповідності до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з Інструкцією "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є:запах алкоголю з порожнини рота;порушення координації рухів;порушення мови;виражене тремтіння пальців рук;різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Огляд на стан сп`яніння проводиться:поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, п. 5 розділу ІІ передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Здійснюючи фіксацію вчиненого правопорушення, з метою забезпечення повноти та об`єктивності провадження у справі про адміністративне правопорушення, поліцейський повинен не лише формально зазначити ці ознаки у протоколі про адміністративне правопорушення, але і надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, зокрема, вказати на наявність цих ознак свідкам та відібрати у них пояснення з цього приводу або зафіксувати їх за допомогою відеозапису.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння слід розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд у силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Стаття 14 ЗУ "Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» - поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 1.3 ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306 зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Так, відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Таким чином норми ПДР встановлюють у першу чергу обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) ПДР не містять.

Стаття 266 КУпАП визначає, що особи, які керують зокрема транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані наркотичного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я . Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння, в інших закладах забороняється. При цьому о гляд осіб на стан наркотичного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан наркотичного сп`яніння, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06.12.1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

ОСОБА_1 з обставинами, викладеними в протоколі не погоджується, посилаючись на те, дійсно, заперечував факт перебування у стані наркотичного сп`яніння, прописав це в протоколі, він відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, оскільки жодних наслідків такої відмови йому не було роз`яснено, потім на місці зупинки, через нетривалий проміжок часу, самостійно ознайомившись зі змістом ст. 130 КУпАП, після складання протоколу, наполягав на проходженні огляду в закладі охорони здоров`я чого, з незрозумілих підстав зроблено не було.

Протокол підписано особою, що його склала та ОСОБА_1 , при цьому в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» вказав, що не вживає наркотичні засоби. Крім того, до протоколу додані письмові пояснення ОСОБА_1 , зі змісту яких слідує, що останній зазначив, що йому не вручили письмового направлення на огляд у закладі охорони здоров`я, що свідчить про відсутність підстав для складання протоколу, він особисто протягом двох годин пройшов освідування у закладі охорони здоров`я та надав висновок щодо результатів медичного огляду від 13.05.2023 року про відсутність наркотичного сп`яніння.

Згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 40 ЗУ "Про Національну поліцію" - поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення.

Під час фіксування пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд, поліцейським було застосовано технічні засоби відеозапису, матеріали яких долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, всі дії з приводу складання зазначеного протоколу були зафіксовані на відеозапис, який долучений до справи та містить фіксацію процедури. Крім того, в самому протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про долучення до протоколу матеріалів відео.

Судом встановлено, що обставини фабули адміністративного правопорушення, зазначені в протоколі та норма інкримінованого складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не узгоджуються із дослідженими судом матеріалами відеозапису, на яких в повному обсязі не відображені події, що відбулися 13.05.2023 року. Так, із зазначеного відеозапису, переглянутого судом вбачається, що поліцейський не вказавши за якими ознаками ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, запитав лише щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Далі, з матеріалів відеозапису вбачається, що на цю пропозицію ОСОБА_1 відмовився, посилаючись на те, що він не перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Будь-якої іншої інформації матеріали відеозапису не містять, як то роз`яснення особі прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, або саму процедуру складання протоколу та документів, що до нього додані, відібрання поясненьу свідків тощо.

Статтею 256 КУпАП передбачена необхідність при складанні протоколу особі, яка притягається до відповідальності, роз`яснити її права, передбачені ст. 268 КУпАП. Так, зі змісту ст. 268 КУпАП чітко вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності зокрема, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази та заявляти клопотання.

Таким чином, досліджені судом матеріали відеозапису, що додані до протоколу не свідчать про дотримання в цьому випадку працівником поліції в повному обсязі вимог щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення (ст. 256, ст. 268 КУпАП) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду, а також вимог ст. 266 КУпАП. А відтак, суд не може констатувати, що зазначені матеріали відеозапису, є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення, на яких в повному обсязі зафіксована подія правопорушення.

Крім того, ці матеріали відеозапису суд повинен оцінити в сукупності з іншими доданими до протоколу доказами, і така сукупність досліджених доказів повинна свідчити саме про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, як вже зазначалося вище п. 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану зокрема наркотичного сп`яніння. За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд зазначає, що водій дійсно зобов`язаний виконувати вимоги поліцейських і знати міру відповідальності за невиконання таких вимог, але в даній справі, за наявності сукупності встановлених судом обставин, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду в закладі охорони здоров`я не доведена належними та допустимими доказами.

Так, із досліджених судом доказів не вбачається моменту виявлення ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , оскільки працівники поліції не вказали на певні ознаки сп`яніння, як і не вчинили жодних дій щодо їх виявлення та/або перевірки. Крім того, погоджується суд і з доводами ОСОБА_1 про те, що працівники поліції у встановленому законом порядку не направили ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння і вчасно, до складання протоколу, не було виписано відповідне направлення.

В даному випадку, ОСОБА_1 зазначає, що спочатку він відмовився від проходження огляду, але практично відразу після складання протоколу відносно нього за ч.1 ст. 130 КУпАП попросив працівників поліції відвезти його до медичного закладу. Зазначені посилання ОСОБА_1 підтверджуються його поясненнями, як в самому протоколі, в яких особа зазначала, що він наркотичні засоби не вживає, що вказує на незгоду щодо знаходження його у стані наркотичного сп`яніння та складанні протоколу.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу. Суд констатує, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні об`єктивні докази відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. А відтак, суд погоджується з позицією ОСОБА_1 про те, що ненадання йому до складання протоколу відповідного направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння позбавило його правильно сприймати, що працівники поліції повинні забезпечити проходження огляду у лікаря нарколога в спеціалізованому медичному закладі.

Після отримання протоколу ОСОБА_1 , не погодившись з його складанням, одразу поїхав до медичного закладу Вишгородської ЦРЛ «Соціотерапія» і пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Як визначено п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом, та залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення тощо, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.07.2019 року у справі за №216/5226/16-а - притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі за №536/1703/17.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд зазначає, що вказані та досліджені судом докази у своїй сукупності не доводять поза розумним сумнівом факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з матеріалами справи встановлено, що 13.05.2023 року о 17.15 ОСОБА_1 за відсутністю направлення пройшов у медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння. В результаті огляду ознак наркотичного сп`яніння не виявлено.

Вивчивши покази ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про необізнаність останнього щодо відповідальності за відмову від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, а самостійне проходження відповідного огляду у медичному закладі підтверджує намір ОСОБА_1 пройти відповідний медичний огляд, який у нього виник з того моменту, як він дізнався про відповідальність за відмову від такого, також результати огляду на стан наркотичного сп`яніння підтверджують безпідставність вимог співробітників поліції щодо вимоги ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, оскільки відповідні ознаки сп`яніння у останнього відсутні, що зафіксовано висновком уповноваженого медичного закладу охорони здоров`я.

За таких обставин, враховуючи та оцінюючі покази учасників справи та дослідивши відеозапис, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У частині 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 9, 26, 130, 247, 251, 254, 257, 283 і 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

провадження в справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд протягом 10 днів.

Суддя Олійник С.В.