Справа № 950/820/23
Номер провадження 3/950/437/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 року м.Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Бакланов Р. В.,

з участю секретаря Гладкової С.В., прокурора Андрєєва О.Л., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника, адвоката Стеценка В.М., розглянувши матеріали, які надійшли від управління стратегічних розслідувань в Сумській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності про притягнення до адміністративної відповідальності 13 жовтня 1972 року народження, громадянина України, директора Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний медичний центр паліативної допомоги», що зареєстрований та проживає - АДРЕСА_1 ,

по ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП України, -

встановив:

30 березня 2023 року до Лебединського районного суду з управління стратегічних розслідувань в Сумській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції надійшло сім справи про адміністративне правопорушення з протоколами, складеними відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постановою від 10 травня 2023 року вказані адміністративні матеріали об`єднані в одне провадження.

У протоколах зазначено, що ОСОБА_1 , будучи директором Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний медичний центр паліативної допомоги» та відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, в порушення вимог п.п. 1-2 ч. 1 ст. 28 Закону не повідомив у встановленому законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів та вчинив дії і прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, не вжив заходів щодо врегулювання реального конфлікту інтересів під час видання наступних наказів: наказу від 08.10.2021 року № 84- к яким разом з іншими працівниками преміював свою дружину ОСОБА_2 , наказу від 01.12.2021 року № 100 - яким разом з іншими працівниками преміював свою дружину ОСОБА_3 ; наказу від 05.01.2022 року № 3-к, яким разом з іншими працівниками преміював свою дружину ОСОБА_2 ; наказу від 01.03.2022 року № 23 - к яким разом з іншими працівниками преміював свою дружину ОСОБА_2 ; наказу від 09.06.2022 року № 50 - к яким разом з іншими працівниками преміював свою дружину ОСОБА_2 та рідного брата ОСОБА_1 також про те, що 22.09.2022 року розглянув та наклав резолюцію на заяві про переведення своєї дружини ОСОБА_2 з 0.5 посади лікаря з ультразвукової діагностики мобільної паліативної допомоги (зовнішній сумісник) на 0.25 посади лікаря з ультразвукової діагностики та 0,25 посади лікаря терапевта мобільної паліативної медичної допомоги (зовнішній сумісник) з 03.10.2022 року та не вжив заходів щодо недопущення виникненню реального конфлікту інтересів та не повідомив про наявність конфлікту інтересів; видав наказ від 22.12.2022 року № 124 - к яким разом з іншими працівниками преміював свого рідного брата ОСОБА_1 та не вжив заходів щодо недопущення виникненню реального конфлікту інтересів та не повідомив про наявність конфлікту інтересів; видав наказ від 23.01.2023 року № 9 - к яким разом з іншими працівниками преміював свою рідного брата ОСОБА_1 ; та не вжив заходів щодо недопущення виникненню реального конфлікту інтересів та не повідомив про наявність конфлікту інтересів, чим скоїв адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідальність за які передбачена ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник вину у вчиненні зазначених правопорушень не визнали, оскільки, він не вчиняв дій та не приймала ніяких рішень в умовах реального конфлікту інтересів, а тому не повинен був вживати заходів щодо врегулювання конфлікту інтересів. Також на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення прийшли строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Прокурор Андрєєв О.Л. у судовому засіданні зазначив про наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, посилаючись на доведеність винуватості зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи та просив притягнути ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності.

Заслухавши ОСОБА_1 , його представника адвоката Стеценка В.М.., прокурора Андрєєва О.Л., дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обгрунтоване і вмотивоване рішення.

Частиною першою та другою ст. 172-7 КУпАП передбачено відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно з примітками до вказаної статті суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини 1 статті 3 цього Закону; під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Підпунктом "а" п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону до кола цих осіб віднесені посадові особи юридичних осіб публічного права.

Відповідно до ст. 28 Закону особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини 1 статті 3 цього Закону, зобов`язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до ст. 1 Закону правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

При цьому, відповідно до ст. 1 цього Закону в частині визначення понять, реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовиим чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Виходячи з системного аналізу вказаних термінів, для встановлення факту реального конфлікту інтересів необхідно чітко установити, що: а) приватний інтерес наявний, б) він суперечить службовим чи представницьким повноваженням і в) така суперечність реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій. Для встановлення ж наявності факту прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів, у тому числі і для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно також встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, у чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного із зазначених фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає, а тому встановлення таких обставин в обов`язковому порядку має бути відображено як у протоколі про правопорушення, пов`язане з корупцією, так і у судовому рішенні.

Рішенням тридцять другої сесії Сумської обласної ради сьомого скликання від 24.01.2020 «Про реорганізацію комунального закладу Сумської обласної ради «Обласний дитячий багатопрофільний санаторій «Лебедин» припинено комунальний заклад Сумської обласної ради «Обласний дитячий багатопрофільний санаторій «Лебедин» шляхом перетворення його в Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Обласний дитячий багатопрофільний санаторій «Лебедин» та установлено, що в результаті реорганізації правонаступником майна, майнових прав та обов`язків комунального закладу Сумської обласної ради «Обласний дитячий багатопрофільний санаторій «Лебедин» є Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Обласний дитячий багатопрофільний санаторій «Лебедин».

Згідно з рішенням третьої сесії Сумської обласної ради восьмого скликання від 18.12.2020 «Про зміну найменувань підприємства, установи та закладу» змінено найменування Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний дитячий багатопрофільний санаторій «Лебедин» на Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Обласний центр паліативної медичної допомоги».

В свою чергу рішенням сьомої сесії Сумської обласної ради восьмого скликання від 23.07.2021 «Про зміну найменування Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний центр паліативної медичної допомоги» змінено найменування Комунальногр некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний центр паліативної медичної допомоги» на Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Обласний медичний центр паліативної допомоги».

У відповідності до пунктів 1.1., 1.4. статуту Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний медичний центр паліативної допомоги» погодженого та затвердженого 12.08.2021 (далі - Статут) Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Обласний медичний центр паліативної допомоги» (далі - Підприємство) є закладом для забезпечення спеціалізованої паліативної допомоги дорослим та детям визначеної законодавством України як виду медичної допомоги, засновником якого є територіальні громади сіл, селищ, міст Сумської області в «собі Сумської обласної ради (далі - Власник), управління здійснюється через уповноважений орган - Управління майном Сумської обласної ради (далі - Уповноважений орган) та знаходиться у функціональному підпорядкуванні Управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації (далі - Орган функціонального підпорядкування). Також в пунктах 4.1., 4.6. Статуту зазначено, що Підприємство є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в Державному казначействі України, установах банків, круглу печатку зі своїм найменуванням, штампи, бланки з власними реквізитами, інші атрибути юридичної особи.

Майно Підприємства є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області і закріплюється за ним на праві оперативного управління та становить необоротні та оборотні активи, основні засоби та грошові кошти, а також інші цінності, передані йому Власником, вартість яких відображається у самостійному балансі Підприємства, що передбачено пунктом 5.1. Статуту.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Господарського кодексу України, підприємство - це самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ч. 3 та 4 ст. 62 цього ж Кодексу, підприємство, якщо законом не встановлено інше, діє на основі статуту та є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом.

У ст. 80 Цивільного кодексу України зазначено, що юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Крім цього у ст. 81 Цього ж Кодексу вказано, що юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування;-.

Відповідно до пункту 7.2. Статуту поточне керівництво (оперативне управління) Підприємством здійснює керівник Підприємства - директор, який призначається на посаду і звільняється з неї за рішенням власника відповідно до порядку, визначеного законодавством України та відповідним рішенням Сумської обласної ради.

Рішенням п`ятнадцятої сесії Сумської обласної ради сьомого скликання від 15.09.2017 «Про укладання контракту на новий термін із головним лікарем комунального закладу Сумської обласної ради «Обласний дитячий багатопрофільний санаторій «Лебедин» ОСОБА_1 » вирішено укласти контракт на новий термін із головним лікарем комунального закладу Сумської Власної ради «Обласний дитячий багатопрофільний санаторій «Лебедин» ?^ ОСОБА_5 терміном на п`ять років! з 10.10.2017 до 10.10.2022.

За умовами контракту укладеного з головним лікарем комунального вкладу Сумської обласної ради «Обласний дитячий багатопрофільний саанаторій «Лебедин» ОСОБА_6 від 15.09.2017 (далі - Контракт) головний лікар комунального закладу Сумської обласної ради «Обласний дитячий багатопрофільний санаторій «Лебедин» здійснює керівництво даним закладом, організовує його господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань, передбачених законодавством України, Статутом та Контрактом.

Відповідно до пункту 7 рішення тридцять другої сесії Сумської обласної ради сьомого скликання від 24.01.2020 «Про реорганізацію комунального закладу Сумської обласної ради «Обласний дитячий багатопрофільний санаторій «Лебедин» ОСОБА_1 переведено з посади головного лікаря комунального закладу Сумської обласної ради «Обласний дитячий багатопрофільний санаторій «Лебедин» на посаду директора Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний дитячий багатопрофільний санаторій «Лебедин» із збереженням умов та терміну дії контракту, укладеного відповідно до рішення обласної ради від 15.09.2017 «Про укладання контракту на новий термін з головним лікарем комунального закладу Сумської обласної ради «Обласний дитячий багатопрофільний санаторій «Лебедин» ОСОБА_1 ».

В свою чергу рішенням сьомої сесії Сумської обласної ради восьмого скликання від 23.07.2021 «Про зміну найменування Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний центр паліативної медичної допомоги» змінено найменування Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний центр паліативної медичної допомоги» на Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Обласний медичний центр паліативної допомоги».

Отже, відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону ОСОБА_1 є особою, на яку поширюються вимоги та обмеження, встановлені цим Законом, та згідно з ч. 1 ст. 28 Закону є суб`єктом, на якого поширюються зобов`язання щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 07.03.2023 № 9 встановлено, що дружиною ОСОБА_1 є ОСОБА_2 , дошлюбне прізвище ОСОБА_7

Також, повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_1 від 17.03.2023 № 9 та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_1 від 17.03.2023 № 5 встановлено, що вони є рідними братами

З Наказу №80-к від 12 вересня 2021 року (т. 1 а.с.57) встановлено, що він винесений В.о. директора Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний центр паліативної медичної допомоги» на Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Обласний медичний центр паліативної допомоги» ОСОБА_8 , яким ОСОБА_2 прийнята за сумісництвом на 0,5 посади лікаря ультразвукової діагностики мобільної паліативної медичної допомоги з 22.09.2021 року. 22 вересня 2022 року ОСОБА_1 надіслав повідомлення (т.1 а.с. 201) до Сумської обласної ради.

З Наказу №84-к від 8 жовтня 2021 року (т. 1 а.с.62) встановлено, що він винесений Директором Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний центр паліативної медичної допомоги» на Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Обласний медичний центр паліативної допомоги» ОСОБА_1 про преміювання всіх працівників підприємства в межах коштів за рахунок економії фонду заробітної плати. Водночас 40 працівників було вирішено преміювати у розмірі двох посадових окладів, а трьох, у тому числі ОСОБА_2 у розмірі одного посадового окладу, за таких обставин ОСОБА_2 була визначена мінімальна премія визначена наказом.

З Наказу №41-к від 23 травня 2022 року (т. 1 а.с.134) встановлено, що він винесений В.о. директора Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний центр паліативної медичної допомоги» на Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Обласний медичний центр паліативної допомоги» Оленою Даніловою, яким ОСОБА_1 прийнятий на роботу на посаду робітника з 23 травня 2022 року. Того ж дня 23 травня 2022 року ОСОБА_1 надіслав повідомлення (т.1 а.с. 131) до Сумської обласної ради.

З Наказу №9-к від 23 січня 2023 року (т. 1 а.с.139) встановлено, що він винесений Директором Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний центр паліативної медичної допомоги» на Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Обласний медичний центр паліативної допомоги» ОСОБА_1 про преміювання, яким премійовані п`ять працівників завідувач господарством, інженер, два підсобних робітника та водій. Премія виплачена у межах фонду заробітної плати у сумі 4000 грн. Тобто ОСОБА_1 не надано переваг перед іншими технічними працівниками.

З Наказу №50-к від 9 червня 2022 року (т. 1 а.с.216) встановлено, що він винесений Директором Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний центр паліативної медичної допомоги» на Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Обласний медичний центр паліативної допомоги» ОСОБА_1 про преміювання всіх працівників підприємства в межах коштів за рахунок економії фонду заробітної плати. Водночас ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали премію у розмірі який не є найбільшим визначеним у наказі.

З Наказу №91-к від 22 вересня 2022 року (т. 2 а.с.24) встановлено, що він винесений В.о. директора Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний центр паліативної медичної допомоги» на Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Обласний медичний центр паліативної допомоги» ОСОБА_8 , яким ОСОБА_2 з посади лікаря ультразвукової діагностики мобільної паліативної медичної допомоги - 0,5 посади (зовнішній сумісник), переведена на 0,25 посади лікаря з ультразвукової діагностики та 0,25 посади лікаря-терапевта мобільної паліативної медичної допомоги (зовнішній сумісник) з 3 жовтня 2022 року. 3 жовтня 2022 року ОСОБА_1 надіслав повідомлення (т.2 а.с. 23) до Сумської обласної ради.

З Наказу №124-к від 22 грудня 2022 року (т. 2 а.с.96) встановлено, що він винесений Директором Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний центр паліативної медичної допомоги» на Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Обласний медичний центр паліативної допомоги» ОСОБА_1 про преміювання, яким премійовані п`ять працівників завідувач господарством, інженер, два підсобних робітника та водій. Премія виплачена у межах фонду заробітної плати у сумі 4000 грн. Тобто ОСОБА_1 не надано переваг перед іншими технічними працівниками.

З Наказу №23-к від 1 березня 2022 року (т. 3 а.с.61) встановлено, що він винесений Директором Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний центр паліативної медичної допомоги» на Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Обласний медичний центр паліативної допомоги» ОСОБА_1 про преміювання всіх працівників підприємства в межах коштів за рахунок економії фонду заробітної плати у розмірі 5000 грн. Тобто ОСОБА_2 не надано переваг перед іншими працівниками. Питіння надання премії було вирішено на колективних зборах підприємства (т.3 а.с. 60)

З Наказу №3-к від 5 січня 2022 року (т. 4 а.с.72) встановлено, що він винесений Директором Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний центр паліативної медичної допомоги» на Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Обласний медичний центр паліативної допомоги» ОСОБА_1 про преміювання всіх працівників підприємства в межах коштів за рахунок економії фонду заробітної плати при цьому ОСОБА_9 отримала премію у розмірі, що є менш ніж половина він максимального розміру премії отриманої іншими працівниками. Тобто ОСОБА_2 не надано переваг перед іншими працівниками. Питання надання премії було вирішено на колективних зборах підприємства (т.4 а.с. 71).

З Наказу №100-к від 1 грудня 2021 року (т. 4 а.с.164) встановлено, що він винесений Директором Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний центр паліативної медичної допомоги» на Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Обласний медичний центр паліативної допомоги» ОСОБА_1 про преміювання всіх працівників підприємства в межах коштів за рахунок економії фонду заробітної плати при цьому ОСОБА_9 отримала премію у розмірі, двох посадових окладів, натомість 27 працівників отримали премію у розмірі трьох посадових окладів. Тобто ОСОБА_2 не надано переваг перед іншими працівниками. Питіння надання премії було вирішено на колективних зборах підприємства (т.4 а.с. 71).

Отримання грошової винагороди у формі зарплати та її складових - премії, надбавки, за своєю суттю не може виступати мотивом правопорушень, пов`язаних з корупцією, оскільки право «на зарплату, не нижчу від визначеної законом», законодавчо закріплене у ст. 43 Конституції України, а згідно ч. 1 і ч.2 ст. 1-2 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, і її розмір залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Структура зарплати складається з основної зарплати (це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців), додаткової зарплати (це винагорода за працю понад встановлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці), інших заохочувальних та компенсаційних виплат (це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми).

Згідно з п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року №1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів і організацій, окремих галузей бюджетної сфери» передбачено, що надано право керівникам місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, при яких створені централізовані бухгалтерії, керівникам бюджетних установ, закладів та організацій в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах доходів і видатків:

а) установлювати працівникам цих установ, закладів та організацій конкретні розміри посадових окладів та доплат і надбавок до них;

б) надавати працівникам матеріальну допомогу, в тому числі на оздоровлення, в сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік, крім матеріальної допомоги на поховання;

в) затверджувати порядок і розміри преміювання працівників відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи у межах коштів на оплату праці.

Преміювання керівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, встановлення їм надбавок та доплат до посадових окладів, надання матеріальної допомоги здійснюється за рішенням органу вищого рівня у межах наявних коштів на оплату праці.

Як зазначено вище, преміювання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відбувалось на підставі наказів, у межах видатків на оплату праці, зокрема у межах фонду преміювання та економії фонду оплати праці; при виконанні своїх повноважень ОСОБА_1 діяв відповідно до положення про преміювання, не визначаючи розмір премії який би був вищим від премій визначених іншим працівникам інших працівників.

При цьому необхідно зазначити, що будь-якого конкретного порядку, який би встановлював чіткий і для всіх заінтересованих осіб зрозумілий механізм нарахування премії, чинним законодавством України, у тому числі і Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року №1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів і організацій, окремих галузей бюджетної сфери», не передбачено.

Незважаючи на вказану законодавчу прогалину, відсутні з цього приводу і жодні роз`яснення НАЗК, який є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом і забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику, до повноважень якого відповідно п. 15 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції» й належить у першу чергу надання роз`яснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб.

У протоколах про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, складених стосовно ОСОБА_1 , також відсутнє конкретне посилання, у якій спосіб така категорія осіб, як ОСОБА_1 , повинна діяти, щоб мати можливість отримувати передбачені трудовим законодавством України доплати до посадового окладу, у тому числі і у виді премії, й не бути при цьому суб`єктом правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Чітке і недвозначне викладення такого порядку у межах своїх повноважень НАЗК як центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом і є одним із видів правового (правозастосовного) регулювання цих суспільних відносин, на які поширюється Закон України «Про запобігання корупції», оскільки на теперішній час, відсутній необхідний «обсяг» і деталізація відповідних положень нормативно-правових (загальних) чи/або піднормативних (індивідуальних) актів, що регламентують таке спірне питання як преміювання директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) (керівників органів виконавчої влади), що у свою чергу повинно наповнювати адміністративно-правову норму більш конкретним змістом. При цьому нормативне правове регулювання - це регламентація загальних суспільних відносин правовими нормами, закріпленими у нормативно-правових актах та інших формах права, які розраховані на багаторазове застосування за наявності передбачених ними обставин. Обсяг суспільних відносин, на які поширюється нормативне регулювання, є кількісно невизначеним; коло осіб не окреслене персонально; часові межі дії норм чітко не встановлені; охоплює законодавче і підзаконне регулювання.

На національному рівні Конституційний Суд України у своєму рішенні від 29.06.2010 у справі № 17- рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5 рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Аналогічним рішенням від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» (Shchokin V. Ukraine), ЄСПЛ визначив концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб «він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». У разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід», тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи, у даному конкретному випадку- на користь ОСОБА_1

«Якість закону» є автономним поняттям, створеним ЄСПЛ у процесі тлумачення положень Конвенції, вимоги до якого добре проілюстровані також і у справі «Корецький та інші проти України» (Koretskyy and Others v. Ukraine), 03.04.2008, n. 47-47, заява № 40269/02), де Суд дійшов такого висновку: «навіть припускаючи, що положення закону було правильно розтлумачене судами та втручання базувалося на формальній підставі, закріпленій у національному законодавстві», та черговий раз нагадав, що «вислів «передбачений законом» у п. 2 ст. 11 Конвенції не тільки вимагає, аби дія, яка оскаржується, була передбачена національним законодавством, а й також містить вимогу щодо якості закону».

У справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), 23.09.1998, n. 54) ЄСПЛ наголосив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права». При цьому ЄСПЛ неодноразово зверталась увага на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу «правової визначеності» (п. 31 рішення у справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia); п. 109 рішення у справі «Церква Бесарабської Митрополії та інші проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova); n. 53 рішення у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine); п. 19 рішення у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine).

Обов`язок доведення неправомірної поведінки ОСОБА_1 покладений не на неї, а на уповноважену особу, яка склала протокол (ч. 2 ст. 251 КУпАП), та прокурора (ст. 250 КУпАП), зокрема, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП, що у свою чергу теж узгоджується як з принципом правової визначеності, так і з основними засадами судочинства - верховенством права, законністю, презумпцією невинуватості, рівності перед законом і судом, змагальності сторін тощо.

У судовому засіданні прокурор не спростував пояснень представник ОСОБА_1 про те, що преміювання та розмір премії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був вищим ніж у інших працівників, а також те, що на момент розгляду справи не пройшли строки притягнення ОСОБА_1 до адмінстративної відповідальності передбачені ст. 38 КУпАП.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що суб`єктивна сторона правопорушення, склад якого наведений в статті 172-7 КУпАП, характеризується прямим умислом, тобто суб`єкт усвідомлює, що він не повідомляє про наявність у нього реального конфлікту інтересів, або усвідомлюючи це вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Судом встановлено, що вплив суперечностей між службовими повноваженнями та приватним інтересом ОСОБА_1 не впливав на об`єктивність та неупередженість наказів про виплату премій та переведення на посади.

Отже, зібрані органом поліції докази не дозволяють категорично та беззаперечно стверджувати, тобто встановити поза розумним сумнівом, що виплата премій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснена виключно без дотримання визначеної процедури.

Інкриміновані ОСОБА_1 дії носять формальний характер, не є суспільно шкідливими. Виплата премій здійснювалася з дотриманням визначених установчими документами підприємства внутрішніх процедур, які усували ризики прийняття необгрунтованого рішення. Заробітна плата та виплачена премія в сумі складали основну та додаткову заробітну плату ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розмір якої прямо співвідносився із результатами її діяльності, тобто прямо залежали із якістю виконання нею її посадових обов`язків.

Суд також зазначає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення не повинен мати переваги перед іншими доказами, та сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

У той же час, протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, не містять доказів та обґрунтування наявності умислу ОСОБА_1 на вчинення інкримінованих йому адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Згідно з ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

На підставі викладеного суд вважає, що ОСОБА_1 не мав реального конфлікту інтересів між його приватним інтересом та службовими повноваженнями директора Комунального закладу Сумської обласної ради «Лебединська спеціалізована школа», який би впливав на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або ж на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень, оскільки ОСОБА_1 діяв у межах чинного законодавства України і всі умови законності (у тому виді, як вони є на цей час) щодо прийнятих розпорядження дотримані. При цьому саме поняття «приватний інтерес» за ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції, є набагато вужчим за його розмовне тлумачення й віднесення до такої категорії заробітної плати й інших прирівняних до неї виплат є дещо спірним і таким, що не повною мірою узгоджується з роз`ясненнями самого НАЗК.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а тому провадження у даній справі підлягає закриттю.

Керуючись ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя: Роман БАКЛАНОВ