КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №375/1115/23 Суддя І інстанції - Штифорук О.В.
Провадження № 33/824/5929/2023 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його захисника Хохича Д.Г. на постанову судді Рокитнянського районного суду Київської області від 28.11.2023, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 28.11.2023, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000(сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 536, 80 грн.

Постановою суду встановлено, що 09.06.2023 о 11:05, ОСОБА_1 рухаючись по вулиці Набережній в с. Синява Білоцерківського району Київської області, керував автомобілем ВАЗ 2105, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушена мова та координація рухів. Від огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що тягне відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_1 та його захисник Хохич Д.Г., подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, необґрунтованість постанови судді Рокитнянського районного суду Київської області від 28.11.2023, просять її скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянти вказують, що суд першої інстанції не дав оцінки письмовим поясненням ОСОБА_1 , зазначеним в адміністративному протоколі, який міститься у матеріалах справі, не навів мотивів критичного ставлення до них, що прямо суперечить ст. 268 КУпАП.

Крім того, апелянти зазначають, що суд першої інстанції не звернув увагу, на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення ДПР 18№ 178669 від 09.06.2023, який ОСОБА_1 отримав, не вказано, який саме огляд він повинен був проходити, зокрема, на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, внаслідок чого він не мав можливості надати однозначну відповідь щодо проходження чи відмови від проходження такого огляду. Працівники поліції спочатку виписали Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, але потім передумали та відмовили йому у проходження такого огляду. Апелянт ОСОБА_1 вказує, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, проте працівники поліції наполягали на проходженні такого огляду в закладі охорони здоров`я.

Також апелянти вказують, що в матеріалах справи відсутні відео докази та показання свідків, що підтверджують наявність ознак, а саме звужених зіниць очей, які не реагують на світло, порушена мова та координація рухів, почервоніння очей, однак ОСОБА_1 були надані відео докази стосовно відсутності таких ознак, проте суд першої інстанції не врахував їх. А також, записи з відеореєстратора містять суттєві розбіжності у часі стосовно встановлення факту відмови водія від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп?яніння, а саме: час відмови зазначений на відеореєстраторі 11 год. 12 хв. 50 сек., час вчинення події зазначений в постанові суду є 11 год. 05 хв., а 11 год. 10 хв. - час складання протоколу, що датується 09 травня 2023 року, що озвучено на відео поліцейським під час складання протоколу. Крім того, від поліцейських ОСОБА_1 отримав незаповнений бланк протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №178669, тому не міг знати за що його притягають до відповідальності.

Крім того, апелянти зазначають, що працівники поліції не надали ОСОБА_1 можливості скористатися правом для отримання правової допомоги. Апелянти вважаю, що відеозапис з бодікамери працівників поліції не може вважатися належним і допустимим доказом по справі, оскільки такий не є безперервним.

Також апелянти вказують, що в постанові зазначено, що водія повідомлено про відсторонення від продовження керування транспортним засобом, але водія не було відсторонено, що підтверджується відсутніми доказами в матеріалах справи. Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини». Так, суддя Штифорук О.В. неодноразово перебирала на себе функцію обвинувачення стаючи на сторону поліцейських. При цьому, наполягала, що поліцейський оговорився у визначені дати складання протоколу, а підтвердженням цього, на її суб`єктивну думку є погодні умови того дня, що відрізняються від погодних умов 09.05.2023 та доступні у відкритому доступі на сайті Гідрометеоцентру.

Будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду ОСОБА_1 до апеляційного суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомив, разом з тим, в судовому засіданні його захисник просив апеляційний розгляд здійснювати у відсутність ОСОБА_1 , а тому враховуючи наведене та положення ч.6 ст. 294 КУпАП, апеляційний розгляд проведено у відсутність ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Хохича Д.Г. в інтересах ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції та відеозапис, долучений ОСОБА_1 до матеріалів справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте, ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР дотримано не було.

Всупереч доводам апеляційної скарги, порушення ОСОБА_1 зазначених вимог п. 2.5. ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №178669, згідно якого ОСОБА_1 09.06.2023 об 11 год. 05 хв., рухаючись по вулиці Набережній в с. Синява Білоцерківського району Київської області, керував автомобілем ВАЗ 2105, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушена мова та координація рухів. Від огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився, у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1)

Зазначений протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала і безпосередньо ОСОБА_1 .

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.2), актом огляду (а.с.3), постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД №335960 від 09.06.2023 (а.с.4), відеозаписом з місця події (а.с. 5).

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність доказів у справі приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії ОСОБА_1 , які полягають у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку, є порушенням п. 2.5 ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП. Більш того, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисника про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, на стан якого сп`яніння - алкогольного чи наркотичного ОСОБА_1 повинен був пройти огляд, то такі доводи апелянтів є безпідставними, і спростовуються самим протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №178669, в якому повно та правильно викладено суть правопорушення; виходячи з характеру вчинених дій, указані ознаки наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 та його дії щодо ухилення від проходження огляду саме на стан наркотичного сп`яніння; є вказівка на порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протокол підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_1 , який, в своїх поясненнях по суті адміністративного правопорушення зазначив, що не погоджується з показаннями працівників поліції, дані вказані не вірно. Отже, протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №178669 від 09.06.2023 щодо ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та з огляду на дії ОСОБА_1 , який ухилився від проходження огляду, в протоколі обґрунтовано зазначено ознаки наркотичного сп`яніння та його дії щодо ухилення від огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги, про те, що працівниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, в присутності свідків, а одразу вказано про необхідність проходження такого огляду у медичному закладі, то вони не заслуговують на увагу, оскільки огляд поліцейським на місці зупинки транспортного засобу проводиться з використанням спеціальних технічних засобів щодо встановлення стану алкогольного сп`яніння, а вказані в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння, виявлені поліцейськими 09.06.2023 у ОСОБА_1 відповідно до п.1, 4 розділу 1, п. 12 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується свідків, то такі доводи є неспроможними з огляду на положеннями ч. 2 ст. 266 КУпАП, якою прямо передбачено, що огляд водія на стан наркотичного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів відеозапису і лише вразі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. З матеріалів справи слідує, що працівником поліції здійснювалась фіксація технічними засобами і відеозапис події було долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з переглянутого в ході апеляційного розгляду справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського, то під час патрулювання, працівниками поліції виявлено технічно несправний транспортний засіб ВАЗ 2105, в якому не горіла ліва лампа стоп сигналу, у зв`язку з чим даний транспортний засіб було зупинено. Під час спілкування працівників поліції з водієм зазначеного транспортного засобу ОСОБА_1 у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніннята запропоновано йому пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі у лікаря нарколога, однак ОСОБА_1 від проходження такого огляду відмовився. Після чого працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, який було оголошено ОСОБА_1 та в якому останній надав свої пояснення. Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було вручено копію даного протоколу.

Отже, з відеозапису місця події чітко вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР та під час спілкування у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, однак від проходження огляду у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився. Також, всупереч доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 ,була вручена копія протоколу ідентична його оригіналу, тобто з зазначенням усіх даних відповідно до ст. 256 КУпАП, а не незаповнений бланк.

Окрім того, з відеозапису місця події слідує, що ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 були встановлені працівниками поліції під час огляду, а саме перевірялась координація рухів, реакція зіниць очей на світло, у зв`язку з чим у поліцейського були всі підстави направити ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я з метою встановлення наявності чи відсутності стану наркотичного сп`яніння. З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги про те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки сп`яніння не заслуговують на увагу і спростовуються дослідженим в ході апеляційного перегляду справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Щодо посилання апелянтів на те, що відеозапис події не може враховуватись судом в якості належних та допустимих доказів, оскільки є не безперервним, то вони є неспроможними, оскільки долучений до протоколу відеозапис події відповідає Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 №1026, має чітку і логічну послідовність подій, що мали місце, фіксацію руху та зупинки транспортного засобу, розвиток спілкування співробітників поліції із водієм, на ньому чітко зафіксовано пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та відмову останнього від проходження такого огляду, тобто всі події, що стосуються безпосередньо складу ст. 130 КУпАП, а незначна невідповідність часу зазначеного на відеозаписі та складанні протоколу, а саме 7 хвилин, не може свідчити про неналежність та недопустимість такого відеозапису, як про це зазначають апелянти. Крім того, під час апеляційного розгляду скарги, було досліджено зазначений вище відеозапис, достовірність інформації на якому апелянтами не оспорювалась.

Безпідставними є і посилання в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 працівники поліції не надали можливості скористатись правом для отримання правової допомоги, оскільки з відеозапису вбачається, що жодних обмежень щодо реалізації свого права на захист ОСОБА_1 не мав, та більш того, повідомив працівників поліції, що з приводу даної ситуації буде телефонувати у спілку ветеранів АТО.

Твердження апелянтів про не відсторонення поліцейським ОСОБА_1 від керування транспортним засобом є безпідставними, оскільки як встановлено із відеозапису ОСОБА_1 було повідомлено про відсторонення від продовження керування транспортним засобом, а відсутність відповідної розписки в матеріалах справи жодним чином не спростовує його вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а лише може свідчити про неналежне виконання уповноваженими особами патрульної поліції своїх обов`язків.

Відтак, висновок судді місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим та базується на комплексі доказів, досліджених судом першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи, а тому доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, під час розгляду справи перебрав на себе функцію обвинувачення, є безпідставними.

Будь -якого неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Рокитнянського районного суду Київської області від 28.11.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Хохича Д.Г. залишити без задоволення, а постанову судді Рокитнянського районного суду Київської області від 28.11.2023, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал