САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1381/23
Провадження №3/726/935/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2023 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Асташев С. А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції в Чернівецькій області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця за національністю, громадянина України, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, -

У С Т А Н О В И В:

Згідно наданого на розгляд суду протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 335775 від 06.06.2023,складеного щодо ОСОБА_1 за ч.5 ст. 126 КУпАП, вказано, що 06.06.2023 о 21:05 в м. Чернівці по пров. Дунайському, 1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування даним транспортним засобом, а саме посвідчення водія відповідної категорії. Дане правопорушення вчинив повторно протягом року. Також зазначено, що таким чином своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.1 А Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Крім того, інформація щодо розгляду справи розміщувалася на сайті суду.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

У відповідності до вимог ст. 268 КУпАП при розгляді вказаної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою.

Таким чином, враховуючи надану можливість особі, яка притягається до адміністративної відповідальності з`явитися до суду та реалізувати своє право на судовий захист, за відсутності доказів поважних причин неявки у судове засідання, оскільки таких суду не надано, вважаю за можливе розглянути справу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Так, згідно з ст. 245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту ст. 280 КУпАП, вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно п. 2.1 А Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.5 ст. 126 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень:

-керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом,

-керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами,

-керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

При цьому слід зауважити і те, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, тягне за собою відповідальність за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Згідно наданого на розгляд суду протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 335775 від 06.06.2023,складеного щодо ОСОБА_1 за ч.5 ст. 126 КУпАП, що містить виклад обставин як ставляться у провину особі, яка притягається до адміністративної відповідальності вказано, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «не маючи права керування даним транспортним засобом» «посвідчення водія відповідної категорії».

На доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні долучено копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5912587 від 19.09.2022, у відповідності до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП, за фактом керування транспортним засобом без посвідчення водія (а.с.5).

Крім того, до матеріалів справи долучено Довідку УПП в Чернівецькій області ДПП, згідно якої за базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика» станом на 06.06.2023 гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч. 2 ст. 126 КУпАП, згідно вищезазначеної Постанови.

Разом із тим, до матеріалів справи не долучено жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 не має права керування транспортним засобом, тобто доказу того, що останній не отримував посвідчення водія відповідної категорії чи доказу того, що останній був позбавлений права керування транспортними засобами.

При цьому слід зауважити, що керування транспортним засобом особою, будучи позбавленою права керування транспортними засобами ОСОБА_1 , згідно протоколу не ставиться у провину.

Відповідно до частин першої третьої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що Протокол, який складено відповідальною особою, повинен містити відомості про обставини, що характеризують суть адміністративного правопорушення у відповідності до диспозиції інкримінованої статті із визначенням: суб`єкта, суб`єктивної сторони, об`єкта, об`єктивної сторони, оскільки протокол за своєю суттю та призначенням, крім доказового значення, представляє собою обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення (проступку) в межах якого суд здійснює розгляд справи.

При цьому суд не може вийти за межі такого обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Такі самі висновки надані Європейським судом з прав людини у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).

Крім того, суд враховує і те, що згідно ч.5 ст. 126 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності за доведення факту керування транспортним засобом.

Так, до матеріалів справи долучено відео із боді камер (нагрудних реєстраторів поліцейських) № 476893 та № 476568, що вказані у протоколі, з перегляду яких вбачається, як поліцейські підходять до транспортного засобу, що не перебуває у русі та при цьому ОСОБА_1 не перебуває за кермом, а стоїть неподалік.

При цьому в ході розмови із поліцейськими ОСОБА_1 неодноразово запитує про те, що він порушив та просить показати відео його руху, однак поліцейські такого відео не демонструють водію, хоча і вказують про його наявність.

Такого відео із реєстратора, що б засвідчував рух транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2 та його зупинку поліцейськими, до матеріалів справи не долучено, як і інших доказів, які б доводили факт керування останнім транспортним засобом.

Згідно ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП. Перекладання такого обов`язку на суд є неприпустимим.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог глави 19 КУпАП протокол складається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Присутність особи при складанні протоколу є обов`язковою.

Тобто, КУпАП не передбачає можливість складання протоколу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КУпАП. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

При перегляді долученого відеозапису із боді камер (нагрудних реєстраторів поліцейських) № 476893 та № 476568, встановлено, що працівники поліції після виявлення правопорушення у присутності ОСОБА_1 протокол не складали, а повідомили йому про те, що зараз не мають змоги скласти протокол, а тому пізніше його знайдуть та дадуть копію складеного протоколу.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Однак, у вказаній ситуації зібрані матеріали, як докази, уповноваженою на складання протоколів про адміністративні правопорушення особою, за своєю суттю залишать місце сумнівам, як наслідок, не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», з огляду на наведене вище.

Таким чином, приходжу до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення, інші письмові докази у справі містять істотні розбіжності, а тому не можуть повністю та з точністю підтвердити фактичні обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, враховуючи вище викладене, суд вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки його вину не доведено належним чином, що є неприйнятим та суперечить як нормам національного законодавства, так і міжнародного, таким чином провадження у справі щодо нього підлягає закриттю, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

Оскільки судом прийнято рішення про закриття провадження по справі немає підстав для стягнення судового збору.

На підставі ст. 62 Конституції України, керуючись ст.ст. 7, 9, 126, 245, 247, 251, 252, 266, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.5 ст. 126 КУпАП, закрити, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

СуддяС. А. Асташев