Справа № 697/2457/23
Провадження № 3/697/1185/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 року м. Канів

Суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Власової Б.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , не працює,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 228097 від 09.11.2023, 08.11.2023 близько 23 год. 20 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання, вчинив сварку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_2 , в ході якої висловлювався незензурною лайкою, чим вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

16.11.2023 ОСОБА_1 вину не визнав. Його захисник - адвокат Константінова Т.М. вказала на відстуність умислу ОСОБА_3 спричинити психологічне насильство дружині та що не кожна сварка подружжя є домашнім насильством. Просила оголосити перерву у судовому засіданні для підготовки клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відстуністю складу адмінправопорушення.

Судом відкладено розгляд справи, викликано у судове засідання потерпілу.

21.12.2023 ОСОБА_1 та його захисник у судове засідання не з`явились, подали до суду клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не визнає, оскільки в даному випадку ОСОБА_1 не знайшов порозуміння з колишньою дружиною ОСОБА_2 , між ними мав місце конфлікт, однак не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні спеціального Закону. У ОСОБА_1 був відсутній умисел на заподіяння шкоди психічному здоров`ю потерпілій. Жодним доказом не відображено наявність наслідків дій ОСОБА_1 у виді спричинення шкоди психічному здоров`ю потерпілій, у протоколі взагалі зміст психологічного насильства не розкрито. Просить закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтвердила обставини, викладені у протоколі про адмінправопорушення, вказала, що претензій до правопорушника не має, не заперечує щодо закриття провадження у справі.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 21.12.2023 до 26.12.2023.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши особу та його захисника, розглянувши клопотання захисника особи про закриття провадження у справі, врахувавши письмову думку потерпілої, викладену у заяві, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ст.7 КУпАП).

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Виходячи з аналізу вказаних норм КУпАП, при вирішенні питання щодо наявності законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, протокол розглядається як доказ у сукупності з іншими доказами (поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновків експертів, речовими доказами, фотоматеріалами, тощо), та не може виступати єдиним доказом скоєння проступку.

Об`єктивна сторона ст.173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи ненастання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильства», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 4 та 7 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 2280978 від 09.11.2023 (а.с.1), складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП вбачається, що останній вчинив сварку зі своєю колишньою дружиною, в ході якої висловлювався незензурною лайкою, чим вчинив психологічне домашнє насильство.

Нормою 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Однак, в даному протоколі не зазначено, в чому саме проявилося психологічне насильство по відношенню до ОСОБА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, на обгрунтування вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, матеріали справи містять лише пояснення потерпілої.

ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення за наведених вище обставин не визнав.

Матеріали справи не містять достатніх доказів, які б вказували, що ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 було вчинено психологічне насильство.

Так, доказами, долученими до справи, не підтверджено, що ОСОБА_1 умисно вчиняв дії, направлені на завдання моральної шкоди ОСОБА_2 та завдав їй психологічного насильства.

Отже, не вбачається причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_1 та наслідками, вказаними в протоколі, а також не встановлено в чому саме проявилось психологічне насильство по відношенню до ОСОБА_2 та з протоколу, пояснень потерпілої не вбачається чи ОСОБА_1 умисно вчиняв дії, направлені на завдання моральної шкоди ОСОБА_2 , щоб завдати їй психологічного насильства. При всебічному аналізі доказів суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши обставини справи в їх сукупності, беручи до уваги вимоги ст. 247 КУпАП в частині того, що адміністративне провадження в справі не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, керується положенням п. 1 вказаної статті КУпАП.

Відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене та дотримуючись завдань КУпАП, з метою недопущення порушення прав учасників адміністративного провадження, суд вважає за необхідне закрити дану справу за відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі № 697/2457/23 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Канівський міськрайонний суд Черкаської області особою, відносно якої винесено постанову, її законним представником, захисником, потерпілою, її представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Б. В. Власова