Справа № 308/2793/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
21.06.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю cекретарки судових засідань Бізілі А. І., та учасників судового провадження: захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Шпуганича В. П., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Шпуганича В. П.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 вересня 2022 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , гр. України,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.
Відповідно до змісту постанови 10.02.2022, о 23 год 14 хв, водій ОСОБА_1 , будучи особою, яка протягом року двічі піддавалася адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, по вул. Гленца в м. Ужгород керував автомобілем марки «BMW 728» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, сповільненість мови, при цьому від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився. Вказані дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані як порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокат Шпуганич В. П. просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення. В обґрунтування доводів посилається на те, що копія постанови стороні захисту не надсилалась, що 19.09.2022 адвокат Шпуганич подав до суду заяву про видачу копії судового рішення. Оскаржувана постанова надіслана місцевим судом до ЄДРСР 22.11.2022 та стала доступною з 23.11.2022. При цьому, апелянт вважає постанову місцевого суду необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що враховуючи ту обставину, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 130 КУпАП і матеріалами справи це спростовано, висновок суду про те, що зміна кваліфікації покращує становище особи, відносно якої матеріали скеровано до суду є необґрунтованим, оскільки у цьому випадку суд повинен був закрити провадження, а не змінювати кваліфікацію і призначати менш суворе стягнення. Звертає увагу на те, що протоколом медичного огляду №120 від 11.02.2022 підтверджується те, що ОСОБА_1 був тверезий, однак судом не надано належної оцінки цьому протоколу. Наявні у матеріалах справи довідка без номера і дати, підписана інспектором аналітичної роботи Альони Лутай про те, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення та винесена постанова за ст. 130 КУпАП, є неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки на підтвердження вказаних обставин не долучено жодних доказів. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення адвоката Шпуганича В. П., який підтримав доводи апеляційної скарги, та клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови необхідно поновити ; підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про розгляд справи 21.06.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 16.05.2023, і від нього не надходило жодних заяв або клопотань про відкладення судового засідання на інший день; також береться до уваги те, що розгляд справи відкладався (а. с. 21), і що у судовому засіданні присутній захисник ОСОБА_1 , адвокат Шпуганич В. П., який не заперечує щодо розгляду справи за відсутності свого підзахисного ОСОБА_1 , тому, на переконання апеляційного суду, неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду.
Вирішуючи питання щодо необхідності поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, апеляційний суд враховує те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що у судовому засіданні був присутній його захисник, адвокат Шпуганич В. П. Водночас, апеляційним судом береться до уваги те, що відомостей про те, що копію оскаржуваної постанови від 09 вересня 2022 року суд першої інстанції надіслав стороні захисту у межах встановленого законом триденного строку, немає. Враховуючи вищезазначене, а також те, що у матеріалах справи міститься заява адвоката Шаранича В. П. від 19.09.2022 про видачу копії судового рішення, апеляційний суд вважає за необхідне поновити адвокату Шпуганичу В. П. строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, визнавши причини його пропуску поважними.
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Разом з тим, апеляційний суд бере до уваги і те, що, відповідно до п.1.1 Правил дорожнього руху України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
За п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі Порядок).
Відповідно до п. п. 2, 3, 6, 7 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що водії перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №374179, 10.02.2022, о 23 год 14 хв, водій ОСОБА_1 , будучи особою, яка протягом року двічі піддавалася адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, по вул. Гленца в м. Ужгород керував автомобілем марки «BMW 728» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, сповільненість мови, при цьому від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився. Вказані дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані як порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Своїми підписами у протоколі ОСОБА_1 засвідчив, що копію процесуального документу отримав, зі змістом протоколу ознайомився.
Розпискою ОСОБА_1 підтверджується, що ОСОБА_1 зобов`язується залишити транспортний засіб марки «BMW 728» д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: вул. Гленца в м. Ужгород (а. с. 2).
Відповідно до довідки, сформованої на основі облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України, ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік; також 22.02.2021 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та постановою Ужгородського міськрайонного суду від 20.08.2021 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік (а. с. 4).
Вказані у протоколі обставини підтверджуються відеоматеріалом, який міститься на DVD-диску, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Так, на відеозаписі відображено, що враховуючи наявність у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, сповільненість мови) працівники поліції запропонували йому пройти освідування у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 погодився, однак, прибувши до медичного закладу, категорично відмовився, жодних заперечень чи скарг при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не висловлював (а. с. 7).
Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень під час їх збирання у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2. 5 Правил дорожнього руху України, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський Угрин І. І., який склав протокол про адміністративне правопорушення був упереджений під час спілкування та при направленні водія ОСОБА_1 на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а відтак при складанні протоколу за ознаками передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що у нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилалася сторона захисту під час розгляду апеляційної скарги.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість працівника поліції Угрина І. І. у результатах розгляду справи, - у підтвердження цього немає жодних доказів не лише у матеріалах справи, такі не додано до апеляційної скарги й на такі не посилалася сторона захисту у ході її розгляду.
При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Диспозиція ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції…, та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозиція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчиненого повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Пунктом 2. 5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних речовин чи лікарських препаратів. Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, у тому числі наркотичного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).
Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння слід розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд у силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.
Таким чином норми ПДР встановлюють у першу чергу обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) ПДР не містять.
Відомості, які наявні у матеріалах справи у своїй сукупності підтверджують, що водій ОСОБА_1 відмовився пройти освідування на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку в закладі охорони здоров`я. Тому, доводи апелянта про те, що у матеріалах справи відсутні належні докази, які беззаперечно можуть слугувати підставою для висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими, відтак апеляційним судом такі відхиляються.
Факт вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП підтверджується належними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, постановою про накладення адміністративного стягнення, відеозаписом, що міститься на DVD диску, що у своїй сукупності повністю підтверджують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Апеляційний суд розцінює критично доводи апеляційної скарги про те, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 130 КУпАП і матеріалами справи це спростовано, а висновок суду про те, що зміна кваліфікації покращує становище особи, відносно якої матеріали скеровано до суду є необґрунтованим, оскільки у цьому випадку суд повинен був закрити провадження, а не змінювати кваліфікацію і призначати менш суворе стягнення.
Апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду щодо необхідності перекваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 з ч. 3 ст. 130 КУпАП на ч. 2 ст. 130 КУпАП є правильними, обґрунтованими та постановленими відповідно до вимог КУпАП.
Отже, з як убчається з наявної у матеріалах справи довідки УПП в Закарпатській області ДПП, ОСОБА_1 протягом року двічі притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП та визнавався винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до постанов Ужгородського міськрайонного суду від 23.02.2021 та від 26.04.2021.
Місцевим судом також встановлено, що згідно з постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.04.2021, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування автомобілем 22.02.2021, о 18 год. 58 хв. з очевидними ознаками наркотичного сп`яніння та відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп1яніння, і накладено на нього адміністративне стягнення.
Водночас, що стосується притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності згідно з постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.02.2021, місцевим судом встановлено, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП було вчинене ОСОБА_1 16.01.2021, тобто, за межами річного строку визначеного ч. 3 ст. 130 КУпАП.
Тому, із врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду про те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення посадовою особою УПП в Закарпатській області дії ОСОБА_1 неправильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 130 КУпАП.
Оскільки КУпАП не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, місцевий суд правильно застосував аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».
У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення.
Відтак, на цю категорію справ поширюються гарантії статті 6 Європейської конвенції з прав людини.
Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, та набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Тому, з огляду на вищевказане, та враховуючи те, що перекваліфікація дій особи не порушує і не погіршує, права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих у протоколі, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції правильно та обґрунтовано перекваліфікував дії ОСОБА_1 з ч. 3 ст. 130 КУпАП на ч. 2 ст. 130 КУпАП. Отже, доводи апеляційної скарги визнаються такими, що жодним чином не впливають на висновки місцевого суду.
При оцінці тверджень апелянта про те, що протоколом медичного огляду №120 від 11.02.2022 підтверджується те, що ОСОБА_1 був тверезий, однак судом не надано належної оцінки цьому протоколу, апеляційний суд визнає такими, що жодним чином не впливають на висновки місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Відхиляючи твердження в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що наявними у матеріалах справи доказами безумовно підтверджується те, що 23 год 14 хв у поліцейських виникли сумніви відносно тверезості ОСОБА_1 , оскільки у водія були очевидні ознаки наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, сповільненість мови. Працівники поліції запропонували водію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 погодився, однак, прибувши до медичного закладу водій категорично відмовився від освідування. Факт відмови водія ОСОБА_1 чітко зафіксований на відеозаписі, за що відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення.
Щодо того, що ОСОБА_1 самостійно звернувся до медичного закладу, де пройшов огляд на стан сп`яніння, у результаті чого складено висновок про те, що водій ОСОБА_1 був тверезий, апеляційний суд констатує, що вказані обставини жодним чином не впливають на висновки місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Визнаючи ці твердження необґрунтованими, апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю №120 від 11.02.2022, доданий апелянтом до матеріалів справи, ніяк не впливає на висновки суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винуватим у порушенні вимог п. 2.5 ПДР та скоєння ним адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, та не є підставою для скасування судового рішення.
Доводи апелянта про те, що наявні у матеріалах справи довідка без номера і дати, підписана інспектором аналітичної роботи Альони Лутай про те, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення та винесена постанова за ст. 130 КУпАП, є неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки на підтвердження вказаних обставин не долучено жодних доказів, на переконання апеляційного суду є безпідставними, оскільки свого підтвердження не знайшли. Відхиляючи доводи апелянта у цій частині апеляційний суд також бере до уваги те, що адвокат не вказує на те, яким саме вимогам нормативно-правових документів не відповідає вищевказана довідка.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог п. 2.5 ПДР; що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні цього правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким у постанові дана правильна оцінка; що адміністративне стягнення накладено на нього у межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, з дотриманням приписів ст. ст. 33-35 КУпАП, у зв`язку з чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, яке має підвищену суспільну небезпеку й належить до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння сприятиме досягненню основної мети - виховання правопорушника у дусі додержання законів України.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодними чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану адвокатом Шпуганичем В. П. апеляційну скаргу, - без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Поновити адвокату Шпуганичу В. П. строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Шпуганич В. П., залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 вересня 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН