ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/2986/22Головуючий у 1-й інстанції Гуменний П.П.
Провадження № 33/817/321/23 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2023 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 травня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок в дохід держави.

Згідно постанови 09 лютого 2022 року о 23 год. 57 хв. в м. Тернопіль по вул. Лесі Українки, 18, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «БОГДАН 231010», номерний знак « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alсotest 6810 №ARBF-0443 та огляду в КНП Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань ТОР, водій відмовився.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 травня 2022 року, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що:

працівники поліції безпідставно зупинили транспортним засобом «БОГДАН 231010», номерний знак « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_1 , та не пояснили причину зупинки;

працівники поліції, не роз`яснивши ОСОБА_1 його прав та обов`язків, не вказуючи на ознаки сп`яніння, запропонували останньому пройти медичне обстеження з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння;

диспозиція ст.130 КУпАП чітко зазначає, що склад даного адміністративного правопорушення утворює саме керування в стані алкогольного сп`яніння, а не з ознаками такого сп`яніння;

у графі свідки протоколу про адміністративне правопорушення відсутні будь які записи, що свідчать про порушення п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735;

матеріали справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування ним транспортним засобом;

сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом, оскільки він не є самостійним беззаперечним доказом.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, подав клопотання про розгляд апеляційної скарги у його відсутності.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Що стосується клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 травня 2022 року, то воно підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, згідно з постановою судді, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянута 04 травня 2022 року без його участі. Як вбачається з матеріалів справи, апелянту копію постанови судом першої інстанції надіслано 05 травня 2022 року, однак відомості про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови в матеріалах справи відсутні. З матеріалів справи вбачається, що копію постанови ОСОБА_1 отримав 25 травня 2023 року, а апеляційну скаргу подав 05 червня 2023 року.

З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянту слід поновити, так як він пропущений з поважних причин.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення від 10 лютого 2022 року серії ААБ №258886 відносно ОСОБА_1 ; даними, що зафіксовані на диску з відео фіксацією вчиненого правопорушення; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у КНП Тернопільський ОМЦСНЗ ТОР від 10 лютого 2022 року щодо ОСОБА_1 ; копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №125771 від 10 лютого 2022 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 та ч.2 ст.126, ч.1 ст.121 КУпАП; рапорті інспектора взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Колодій В. від 10 лютого 2022 року.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом, оскільки він не є самостійним беззаперечним доказом, суд апеляційної інстанції оцінює критично. Окрім того, вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не тільки протокол про адміністративне правопорушення, а й інші докази, наявні у матеріалах справи.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що працівники поліції безпідставно зупинили транспортний засіб «БОГДАН 231010», номерний знак « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_1 , та не пояснили причину зупинки, то такі доводи спростовуються наявними у справі доказами. Зокрема даними відеозапису (файл export-rvaga.avi з 00:18:56 год) зафіксовано розмову ОСОБА_1 із працівниками поліції, з приводу того, що він керував транспортним засобом у темну пору доби та не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Окрім того, факт порушення ним ПДР України підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №125771 від 10 лютого 2022 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 та ч.2 ст.126, ч.1 ст.121 КУпАП.

Відомостей про скасування вказаної постанови в апеляційній скарзі не вказано і в ході апеляційного розгляду не надано, отже на даний час вона не скасована і набрала законної сили.

Не відповідають дійсності доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції, не роз`яснивши ОСОБА_1 його прав та обов`язків, не вказуючи на ознаки сп`яніння, запропонували останньому пройти медичне обстеження з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки такі спростовуються матеріалами справи. Зокрема даними відеозапису (файл export-rvaga.avi з 00:14:20 год) зафіксовано як працівник поліції ознайомлює ОСОБА_1 з його правами та обов`язками.

Надуманими є твердження апелянта про те, що диспозиція ст.130 КУпАП чітко зазначає, що склад даного адміністративного правопорушення утворює виключно керування в стані алкогольного сп`яніння, а не з ознаками такого сп`яніння, так як частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Щодо твердження ОСОБА_1 про те, що у графі свідки протоколу про адміністративне правопорушення відсутні будь які записи, що свідчать про порушення п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи, відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, фіксувалася поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а тому доводи апеляційної скарги про скасування постанови суду через те, що при отриманні відмови від проходження огляду свідки були відсутні, не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, висновки якої ґрунтуються на вимогах закону (ч.2 ст. 266 КУпАП в редакції Закону № 1231-IX від 16.02.2021р.).

Не відповідають дійсності доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування ним транспортним засобом, так як вбачається із матеріалів справи, зокрема розписки ОСОБА_2 від 10 лютого 2022 року (а.с.5) ОСОБА_1 було відсторонено від керування ним транспортним засобом, а тому доводи апелянта в цій частині є надуманими. Крім того, факт незастосування працівниками поліції заходів забезпечення провадження в ході оформленні матеріалів справах про адміністративні правопорушення у зв`язку з вчиненням правопорушення не спростовує факту його вчинення.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду про доведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за викладеними в апеляційній скарзі доводами не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 травня 2022 року відносно нього без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя