Справа № 462/2069/23 Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю.
Провадження № 33/811/836/23 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю захисника особи, яка притягається до адміністративно відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Чорнейко О.І. та законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_2 ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративно відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 01 червня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 154 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрано їй адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., з конфіскацією тварини.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

За постановою суду, ОСОБА_1 08.03.2023 року о 15.30 год. на вул.Загородній, 30 у м.Львові допустила порушення правил утримання собаки, а саме: самовигул собаки породи німецька вівчарка, який самостійно пересувався вулицею Загородною у м.Львові без супроводу та нагляду господаря, внаслідок чого вкусив в праве стегно малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заподіявши шкоди її здоров?ю, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №318345 від 24.04.2023 року за ч.3 ст.154 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом не взято до уваги, що за нею не зареєстровано право власності на собаку, та такі докази відсутні в матеріалах справи.

Також звертає увагу на те, що в матеріалах справи є докази, які суперечать один одному, і яким суд не надав належної оцінки, зокрема виписці із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_2 та показам свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Адвокат Чорнейко О.І. не заперечила про розгляд апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення адвоката Чорнейко О.І., яка апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити, представника потерпілої ОСОБА_3 , яка заперечила апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21 лютого 2006 року, особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 3 ст. 154 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в невідведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях), що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 154 КУпАП, суддя виходив з того, що в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у порушенні правил тримання собаки, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини.

З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №318345 від 24.04.2023 року; випискою із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_2 ; даними про проведення щеплень малолітній ОСОБА_2 ; відеозаписами, долученими до матеріалів справи; поясненнями законного представника малолітньої потерпілої; поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , даними в суді першої інстанції та письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 , детальний зміст яких відтворено у оскаржуваній постанові суду.

Аналізуючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою і не містять істотних розбіжностейта беззаперечно в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено судом в основу прийнятого рішення і свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.154 КУпАП.

Апеляційним судом встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами статей 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 154 КУпАП, оскільки таке спростовується наявними в матеріалах доказами.

Щодо доводів в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 не є власником собаки, то такі були предметом перевірки судом першої інстанції, що знайшло своє відображення в судовому рішенні, з оцінкою яких суд апеляційної інстанції цілковито погоджується.

Окрім того, відповідальність за ст.154 КУпАП несуть не тільки безпосередні власники тварин, а й особи які їх утримують чи супроводжують.

Щодо додаткового стягнення у виді конфіскації собаки, то відповідно до положень статті 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Встановлюючи додаткове покарання у виді конфіскації тварини за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, законодавець переслідує мету превенції запобігти вчиненню нових правопорушень, оскільки утримання собаки, яка є джерелом підвищеної небезпеки, здатне в майбутньому повторно заподіяти шкоду здоров`ю інших людей.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком, викладеним в постанові судді першої інстанції, про неможливість подальшого утримання собаки та необхідність її конфіскації.

Отже, доводи, наведені апелянтом в апеляційній скарзі, цілком спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення по справі, апеляційна скарга не містить.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., в дохід держави з конфіскацією тварини накладене відповідно до санкції ч. 3 ст. 154 КУпАП .

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 01 червня 2023 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк