Провадження № 33/801/1189/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач: Сопрун В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Сопрун В.В., з участю секретаря судового засідання Кахно О.А., за участю прокурора Грушковського В.Ю., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ткачука Вадима Петровича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частинами 1, 2 статті 172-7 КпАП України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частинами 1, 2 статті 172-7 КпАП України, які зафіксовані у протоколах №282-287, від 22 травня 2023 року та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн (три тисячі чотириста гривень). Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп.

Не погодившись із зазначеною постановою, представник ОСОБА_1 адвокат Ткачук В.П. подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що постанова суду ухвалена після закінчення шестимісячного строку накладення адміністративного стягнення, оскільки на думку апелянта днем виявлення начебто вчиненого правопорушення є 11 квітня 2023 року.

ОСОБА_1 та адвокат Ткачук В.П. підтримали вимоги апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просили скасувати постанову судді, закрити провадження по справі.

Прокурор Грушковський В.Ю., заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив постанову судді першої інстанції залишити без змін.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КпАП України відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Вважаю, що судом першої інстанції не дотримано цих вимог закону та належним чином не з`ясовано обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КпАП України та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Так з протоколів про адміністративне правопорушення, пов`язане із корупцією №282- 287, від 22 травня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він будучи директором Навчально-методичного центру професійно-технічної освіти у Вінницькій області, являючись відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону та, в силу примітки до ст. 172-7 КУпАП, також суб`єктом адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ст. 172-7 КУпАП «Порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів», в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», 04 січня 2022 року, 22 березня 2022 року при винесенні та підписанні наказів № 1-зп від 04 січня 2022 року, №33-зп від 22 березня 2022 року, якими передбачалось встановлення посадових окладів, надбавок та премій працівникам центру, в тому числі було встановлено і надбавку за престижність праці ОСОБА_1 в граничному розмірі 30%, не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів та не пізніше наступного робочого дня (05 січня 2022 року, 23 березня 2022 року) не повідомив орган управління (Міністерство освіти і науки України) про виникнення реального конфлікту інтересів, тобто суперечності між його приватним інтересом майнового характеру, так як надбавку встановив особисто собі в граничному розмірі, та представницькими повноваженнями на посаді директора, які носять дискреційний характер на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , будучи директором Навчально-методичного центру професійно-технічної освіти у Вінницькій області, являючись відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону та, в силу примітки до ст. 172-7 КУпАП, також суб`єктом адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ст. 172-7 КУпАП «Порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів», в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», 04 січня 2022 року при винесенні та підписанні наказів № 1-зп від 04 січня 2022 року, №33-зп від 22 березня 2022 року, якими передбачалось встановлення посадових окладів, надбавок та премій працівникам центру, в тому числі було встановлено і надбавку за престижність праці ОСОБА_1 в граничному розмірі 30%, вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, тобто суперечності між його приватним інтересом майнового характеру, так як надбавку встановив особисто собі в граничному розмірі та представницькими повноваженнями на посаді директора, які носять дискреційний характер, що впливає на об`єктивність і неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно, висновку викладеному у постанові КАС ВС від 28 лютого 2019 року у справі 149/2498/17, початок перебігу строку накладення адміністративного стягнення слід пов`язувати з днем виявлення правопорушення саме органом, який уповноважений на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, як початкового етапу процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності. Днем виявлення правопорушення слід також вважати день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення.

05 квітня 2023 року за вих. №1723/55/101/01-2023 Вінницьким управлінням ДСР НП України ініційовано перед навчально методичним центром професійно технічної освіти у Вінницькій області збір доказів про можливе порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» посадовими особами цієї установи.

11 квітня 2023 року за вих. №01-17/131 на адресу Вінницького управління ДСР НП України, навчально методичним центром професійно технічної освіти у Вінницькій області надано копії документів відповідно до опису, а також повідомлення про те, що директор ОСОБА_1 чи інші посадові особи при виконанні своїх обов`язків впродовж 2021-2023 років не повідомляли про наявність у них конфлікту інтересів при виконанні посадових обов`язків засновника чи НАЗК.

Таким чином, датою виявлення адміністративного правопорушення слід вважати 11 квітня 2023 року, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення. Помилковим є висновок суду першої інстанції, про те, що датою виявлення адміністративного правопорушення є офіційна відповідь МОН від 17 травня 2023 року, оскільки вона підтверджує саме повідомлення від 11 квітня 2023 року, і ні в якому разі не може вважатися датою виявлення.

З огляду на положення п. 4 ст. 38 КУпАП шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП, з врахуванням строку зупиненого судом (26 вересня 2023 року 30 жовтня 2023 року) сплинув 15 листопада 2023 року.

У свою чергу, постанова по справі про адміністративне правопорушення, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення, винесена судом 20 листопада 2023 року, тобто через 5 днів, після закінчення шестимісячного строку накладення адміністративного стягнення.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що адміністративні матеріали про вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення надійшли до суду першої інстанції 24 травня 2023 року, тобто в межах строку притягнення до адміністративної відповідальності, що не заважало суду першої інстанції своєчасно розглянути справу.

Згідно частини першої статті 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Згідно частини четвертої статті 277 КУпАП, строк розгляду адміністративних справ про корупційні правопорушення зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).

Відтак, суд першої інстанції у передбаченому законом порядку мав право вчинити дії, передбачені ч.4 ст.277 КУпАП, однак таких дій зроблено не було, внаслідок чого адміністративне стягнення було накладене поза межами строку, визначеного ч. 4 ст. 38 КУпАП.

В даному випадку, апеляційний суд зазначає, що дане положення стосується саме строку розгляду справи в суді і жодним чином не впливає на строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, який передбачений ст. 38 КУпАП і в даному випадку не може перевищувати 6 місяців з моменту виявлення правопорушення.

Закінчення строків накладення адміністративного стягнення є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Після виключення провадження втрачається можливість здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави стверджувати про відсутність у судді необхідності з`ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття справи.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року та науково-консультативним висновком НКР при ВАСУ, відповідно до якого під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не врахував, що строк накладення адміністративного стягнення закінчився на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим провадження в справі підлягало закриттю.

Під час розгляду даного адміністративного матеріалу суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09.01.2013 у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

На підставі наведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.38, ст.247, ст.277, ст.294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ткачука Вадима Петровича задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ч.2 ст.172-7 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Сопрун