Справа № 285/7254/23
провадження у справі 3/0285/5395/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 грудня 2023 року м. Звягель

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Мозговий В.Б., розглянувши матеріали, що надійшли з Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, мешканки АДРЕСА_1 , -

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 18.11.2023 року, о 22 год. 38 хв., в м. Звягель вул. Миколаєва, водій ОСОБА_1 керувала т/з Шкода Октавія А5, н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в найближчому закладі охорони здоров`я відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що транспортним засобом керувала та відмовилась проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки поліцейські у неї викликали недовіру, в наслідок своє незаконної поведінки.

Захисник в судовому засіданні просила закрити провадження у справі оскільки відсутні докази керування автомобілем, порушено поліцейськими правила зупинки т/з (ст.35 ЗУ Про Національну поліцію, а також матеріали було оформлено з порушеннями законодавства.

Дослідивши адміністративний матеріал, вислухавши пояснення, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 18.11.2023 року, о 23 год. 05 хв. поліцейським СРПП Звягельського РВП було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №270376, відносно ОСОБА_1 за порушення нею п.2.5 ПДР.

Згідно статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Частиною першою та другою статті 62 Закону України «Про національну поліцію України» (далі - Закон) передбачено, що поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та відмови особи від проходження такого огляду.

Із переглянутого судом відеозапису (файл____2 з 04 хв 47 с) вбачається, що ОСОБА_1 на повторну пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в найближчому медичному закладі, повідомляє, - Я відмовляюся, а на запитання поліцейського Факт відмови підтверджуєте?, відповідає Да. Крім того, під час спілкування з поліцейським, на його запитання -чому ви не бажаєте проходити тест?, ОСОБА_1 повідомляє -Бо я випила бокал шампанського(файл____1 10 хв 50 с).

Отже, зазначений відеофайл, якій є належним та допустимим доказом, дає підстави дійти висновку, що ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння оскільки вживала алкогольні напої, а не з причин недовіри поліцейському.

Суд відхиляє, доводи захисника, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керувала, оскільки вони спростовуються відеозаписом на якому остання не заперечує факту керування автомобілем, її поясненнями які вона надала в судовому засіданні, а також постановою серії ЕАІ №8167348 від 18.11.2023 року, якою на останню накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за порушення п.9.2.б. ПДР (а.с.8).

Суд також не приймає до уваги наданий ОСОБА_1 висновок від 19.11.2023 р., оскільки її огляд було проведено з порушенням вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП (у відсутності поліцейського), а також вже після складання протоколу, в зв`язку з чим він є недійсним (ч.5 ст.266 КУпАП).

Отже позицію ОСОБА_1 , яка нею була заявлена в судовому засіданні, і яка не узгоджується з дослідженими судом доказами та її поведінкою під час складання адмінматеріалів, суд розцінює як спробу створення нею штучних умов для спростування факту порушення ПДР з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене нею правопорушення.

Щодо інших доводів захисника.

Загальноприйнятою імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).

Визнання недопустимими доказів, зібраних поліцейськими, лише з підстав невиконання формалізованих процедур, або допущення описок без усвідомлення їх мети і значення, а тільки тому, що вони існують, без встановлення факту порушення жодного з прав чи основоположних свобод особи яка притягається до адміністративної відповідальності, вказувало б лише надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм, що в свою чергу унеможливить досягнення мети адміністративного стягнення (ст. 23 КУпАП).

Під час розгляду справи, судом не було встановлено, що ті порушення на які посилається захисник, потягли за собою порушення конвенційних або конституційних права ОСОБА_1 , внаслідок чого зібрані докази могли б бути визнані недопустимими, а провадження в справі закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи захисника, що поліцейськими під час зупинки транспортного засобу було порушено вимоги ст.35 Закону, судом до уваги не приймаються, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.1995 р. (далі - Інструкція) водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2 ч.1 ст.2 Закону завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

Право кожної людини на життя та безпеку може бути порушено, якщо водій керує транспортним засобом у стані сп`яніння. Крім того, керування автомобілем у стані сп`яніння є порушенням права на безпеку дорожнього руху та може призвести до серйозних наслідків для інших учасників дорожнього руху.

В теорії права існує такий принцип як - невідворотність юридичної відповідальності. Цей принцип полягає в тому, що кожна особа, яка вчинила правопорушення повинна понести покарання у виді адміністративного стягнення. Адміністративний проступок, на який держава не відреагувала призводить до безкарності, не відновлює соціальну справедливість, в наслідок чого відбувається заохочення неправомірної поведінки.

Таким чином, особа яка вчинила правопорушення, і у стороннього спостерігача не виникає сумніву, що вона його вчинила, повинна понести покарання у відповідності до законодавства.

Звільнення судом особи від юридичної відповідальності лише з формальних причин недотримання правоохоронними органами вимог законодавства (ст.35 Закону), призведе до порушення принципу невідворотності юридичної відповідальності.

Статтею 19 Закону визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Отже, з вищевикладеного, можна зробити висновок, що особа яка керує транспортним засобом в стані сп`яніння, і ця особа була виявлена поліцейським, останній зобов`язаний скласти відносно такої особи протокол відповідно до Інструкції та направити його до суду для розгляду у встановленому законом порядку.

Разом з тим, якщо під час оформлення поліцейським адміністративних матеріалів було порушено вимоги законодавства (ст.35 Закону), наслідком цього має бути відповідальність поліцейського за таке порушення (ст.19 Закону), а не звільнення особи, яка керує транспортним засобом в стані сп`яніння, від адміністративної відповідальності.

Встановлені судом обставини справи не викликають сумнівів, що ОСОБА_1 керувала автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовилась пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння установленому законом порядку, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативний вид адміністративного стягнення, суд не наділений законних підстав для врахування особи порушника, обтяжуючи та пом`якшуючи обставини.

Відповідно до ст. 40-1, ч. 5 ст. 283 КУпАП судовий збір у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 130 ч 1, 245, 283, 284 п 1, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя В.Б. Мозговий