Справа № 132/3791/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 грудня 2023 року місто КАЛИНІВКА

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області СЄЛІН Є.В., при секретарі судового засідання РЯБІШИНОЇ Ю.С., за участі: прокурора БОНДАРУК І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Хмільницького району Вінницької області, матеріали, які надійшли з Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Калинівка Вінницької області, українця, громадянина України, із вищою освітою, розлученого, призваного на військову службу за мобілізацією та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за ч.1 ст.172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , звільняючись з посади начальника фінансового управління Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області, будучи суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, перед звільненням, чим порушив вимоги абз.1 частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

28.12.2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із письмовою заявою про закриття провадження у справі щодо нього на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, та розгляд справи у його відсутність.

У відповідності до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та відповідну практику Європейського суду з прав людини, як джерело право.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 року та «Олександр Шевченко проти України» (Заява № 8371/02) від 26.04.2007 року.

Передбачене частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989 року).

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Саме на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним, зокрема, суд має вирішувати, чи відкладати судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки у провадженні (рішення від 06.09.2007 року у справі «Цихановський проти України», рішення від 18.10.2007 року у справі «Коновалов проти України»).

У рішенні в справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

З урахуванням наведеного, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним; рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи; заяву ОСОБА_2 про розгляд справи у його відсутність, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог статті 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

За таких обставин, постановляючи рішення про закриття провадження у справі на підставі статті 38 КУпАП, яка є нереабілітуючою обставиною, суд зобов`язаний встановити чи було вчинено правопорушення та чи винен він у його вчиненні.

З протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією за № 47-01/268/21, складеного 17.11.2021 року головним спеціалістом відділу контролю за своєчасністю подання декларацій Департаменту проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_3 , слідує, що ОСОБА_2 звільняючись з посади начальника фінансового управління Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області, будучи суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, перед звільненням, чим порушив вимоги абз.1 частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 25.05.1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, повязані з корупцією» роз`яснено, що у справах даної категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями 247, 280 КУпАП. При цьому необхідно особливу увагу звертати на те чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності, чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною в його вчиненні, чи належить вона до суб`єктів вказаного правопорушення.

Частиною першою статті 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог статті 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за частиною першою статті 172-6 КУпАП є формальним, обовязковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне несвоєчасне подання електронної декларації, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобовязані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання електронної декларації.

Згідно роз`яснень, викладених в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо; суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

Судом встановлено, що розпорядженням Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області від 25.10.2006 року № 125-рк, ОСОБА_2 призначено на посаду начальника фінансового управління районної державної адміністрації.

На підставі розпорядження Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області від 08.02.2021 року № 09-к, ОСОБА_2 звільнено із займаної посади.

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_2 є суб`єктом декларування та зобов`язаний подавати декларації відповідно до цього Закону.

Абзацом 1 частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Згідно пункту 2, підпункту 2 пункту 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 959/29089, суб`єкти декларування подають декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осію, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у власному персональному електронному кабінеті після реєстрації в Реєстрі.

Декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, що подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення. Декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 року).

Таким чином, ОСОБА_2 будучи суб`єктом, який з 08.02.2021 року припинив виконання функцій держави, зобов`язаний був подати декларацію перед звільненням не пізніше 00хв.00год. 09.03.2021 року.

Натомість, згідно даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщені на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, встановлено, що ОСОБА_2 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування «перед звільненням» лише 31.03.2021 року, тобто несвоєчасно.

Отже, ОСОБА_2 звільняючись з посади начальника фінансового управління Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області, будучи суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, перед звільненням, чим порушив вимоги абз.1 частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, в повному обсязі доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 47-01/268/21 від 17.11.2021 року; розпорядженням Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області від 25.10.2006 року № 125-рк «Про призначення ОСОБА_2 ; наказом Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області від 08.02.2021 року № 09-к «Про звільнення ОСОБА_2 »; листом ознайомлення ОСОБА_2 із вимогами Закону України «Про запобігання корупції» від 15.05.2015 року; повідомленням Національного агентства з питань запобігання корупції про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування від 15.03.2021 року № 01-01-21-594; повідомленням Національного агентства з питань запобігання корупції про факт неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування № 47-02/16789/21 від 24.03.2021 року; послідовністю дій користувача Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які вчинив ОСОБА_2 , та іншими матеріалами справи.

Вище перелічені докази узгоджуються між собою, будь-яких сумнівів у їх належності, допустимості не має, в сукупності підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони отримані та оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Частиною четвертою статті 38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як убачається з матеріалів справи, датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцію, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, є 31.03.2021 року, а датою його виявлення, є дата складання даного протоколу 17.11.2021 року.

Суд одержав цей протокол про адміністративне правопорушення - 23.11.2021 року, розгляд якого призначав на 01.12.2021 року, 21.12.2021 року, 21.01.2022 року, 22.02.2022 року, 09.03.2022 року, 07.04.2022 року, однак ОСОБА_2 в судове засідання не з`являвся, а матеріали справи не містили доказів його належного повідомлення про день, час та місце її розгляду.

Постановою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 07.04.2022 року, зупинено строк розгляду адміністративної справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.172 КУпАП, на час дії воєнного стану в Україні.

11.04.2022 року ОСОБА_2 був признаваний за мобілізацією відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

28.12.2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із письмовою заявою про закриття провадження у справі щодо нього на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постановою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 28.12.2023 року, відновлено провадження у справі, призначено її до розгляду на 29.12.2023 року о 10год.00хв.

Дійсно, згідно роз`яснень, що містяться у пункті 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 17.10.2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення», у випадку відкладення розгляду справи про адміністративні правопорушення за клопотанням учасників судового розгляду строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 КУпАП, обчислюється починаючи з дня вчинення адміністративного правопорушення, а при триваючому правопорушенні - починаючи з дня його виявлення. Можливість зупинення цього строку у зв`язку з перенесенням розгляду справи не передбачено, крім випадку, визначеного частиною четвертою статті 277 КУпАП.

Відповідно до частини четвертої статті 277 КУпАП, строк розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про адміністративне корупційне правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці, тощо).

Згідно роз`яснень, викладених в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 року № 223-943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією», для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення. Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається. Вказівка законодавця у пункті 7 статті 247 КУпАП «на момент розгляду справи» означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені статтею 38 КУпАП. Разом з тим сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними статтею 38 КУпАП, а передбачений статтею 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного корупційного правопорушення, чи належить особа до суб`єктів цього корупційного правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закриває провадження у справі.

З урахуванням наведеного, слід дійти висновку, що діючий Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає можливості зупинення строків накладення адміністративних стягнень (зупиненню підлягають лише строки передбачені статтею 277 КУпАП, розгляду адміністративних справ). У такому випадку, після спливу граничних строків, передбачених статтею 38 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Отже, з урахуванням того, що починаючи з 07.04.2022 року, суд зупиняв строк розгляду справи, передбачений частиною четвертою статті 38 КУпАП, який складав шість місяців, проте закінчився дворічний строк накладення стягнення з дня вчинення правопорушень, який минув вже 31.03.2023 року і продовженню чи зупиненню не підлягав, провадження у справі щодо ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП.

Аналогічна позиція міститься в постанові Чернігівського апеляційного суду від 24.10.2023 року у справі № 743/32/23.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.38, 172-6, 221, 247, 283-284, 287, 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, а провадження в справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент її розгляду строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Калинівський районний суд Вінницької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя