Справа № 496/3280/23
Провадження № 3/496/2667/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Пендюра Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

УСТАНОВИВ:

21.04.2023 року о 10 год 00 хв. гр-н ОСОБА_1 в АДРЕСА_3 здійснював торгівлю шаурмою без відповідних дозвільних документів, без реєстрації, як фізична особа-підприємець, без дозволу Держпродспоживслужби, чим порушив правила провадження господарської діяльності.

В судове засідання, призначене на 26.05.2023 року ОСОБА_1 не з`явився, а від його захисника Тодоріки К.В. до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, в якій він просив перенести розгляд справи на іншу дату у зв`язку з його вступом до справи та необхідністю ознайомлення з матеріалами справи для формування правової позиції, що потребує значного часу.

Вказана заява була задоволена, розгляд справи відкладено на 02.06.2023 року на 10 год 30 хв.

В судове засідання, призначене на 02.06.2023 року ані ОСОБА_2 , ані його захисник Тодоріка К.В. не з`явились, а від останнього до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з його участю у судовому засіданні Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/21360/16-к, на підтвердженого чого надав суду скріншот сторінки сайту Приморського районного суду м. Одеси та доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі у кримінальному провадженні від 11.08.2022 року №015-0002543.

Вказана заява була задоволена, розгляд справи перенесено вдруге на 23.06.2023 року на 10 год 00 хв.

В судове засідання, призначене на 23.06.2023 року ОСОБА_1 в черговий раз не з`явився, а від його захисника Колеснікової І.О. до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи, в якій вона просить перенести розгляд справи на іншу дату у зв`язку з її вступом у справу та необхідністю ознайомлення з матеріалами справи для формування правової позиції, що потребує значного часу.

Однак, суд не вбачає підстав для відкладення судового розгляду втретє, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

У частинах 1-3 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні в справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Враховуючи вищезазначене, а також ті обставини, що ОСОБА_1 , знаючи, що в суді на розгляді перебуває справа про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 164 КУпАП, в судові засідання не з`являється, про причини неявки суд не повідомляє, будь-яких письмових пояснень або доказів своєї невинуватості до суду не надав, а тому суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не бажає приймати участь у розгляді даної справи.

За змістом Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат є фахівцем у галузі права, а відтак обізнаний із нормами права.

Із ордерів на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 вбачається, що адвокати Тодоріка К.В. та ОСОБА_3 працюють у одному адвокатському об`єднанні «Адвокатська компанія Компроміс». Після подання адвокатом Тодоріка К.В. 26.05.2023 року заяви про відкладення розгляду справи, останній для ознайомлення з матеріалами справи до суду не з`явився, так само, як і адвокат Колеснікова І.О. Адвокатам, які надають професійну правничу допомогу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, чітко відомо встановлену діючим КУпАП процедуру та строки розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що встановлення діючим законом скороченого строку щодо можливості накладення адміністративного стягнення провокує осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності на зловживання своїм правом на участь у судовому засіданні та навмисне затягування розгляду справ з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та з огляду на положення Конвенції щодо обов`язку сторони цікавитися рухом справи, розгляд справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисників не є порушенням права особи на доступ до правосуддя, оскільки суд розцінює такі дії як зловживання учасниками справи процесуальними правами, що спрямовані на безпідставне затягування та строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених ст. 164 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 достеменно знає про те, що в провадженні Біляївського районного суду Одеської області перебувають на розгляді матеріали справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, враховуючи його процесуальну поведінку та його захисників протягом розгляду справи у суді, суд вважає, що останній мав об`єктивну реальну можливість прийняти участь у судовому засіданні та організувати ефективний захист своїх інтересів у суді.

За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисників.

З урахуванням того, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, та її захисники в судове засідання тричі не з`явились, приймаючи рішення по суті, суд виходить із наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №765163 від 21.04.2023 року, в якому зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення та який власноручно в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» написав: «заяву на отримання документів ПП подав до податкової служби та станом на 21.04.2023 року не отримав. З протоколом не згоден»;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від ОСОБА_4 від 19.04.2023 року, в якій вона просить прийняти міри до громадянина ОСОБА_5 , який незаконно встановив за адресою: АДРЕСА_3 будку шаурми, не маючи документів для встановлення;

-письмовими поясненнями ОСОБА_4 про те, що біля будинку, де вона мешкає разом зі своєю сім`єю, невідомий чоловік встановив будку, де продає шаурму. На її зауваження та зауваження сусідів даний чоловік не реагує та продовжує здійснювати підприємницьку діяльність без документів. В сільській раді їй повідомили про те, що вони не давали дозвіл на встановлення будки. Також біля будки встановлено магазин та починають встановлювати столи;

-відповіддю на запит Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області №02-17-476 від 20.04.2023 року, згідно з якою Нерубайська сільська рада не надавала дозволу та згоди на встановлення МАФу («Шаурма») за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 ;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 про те, що він орендував земельну ділянку у чоловіка на ім`я ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , де встановив тимчасову споруду павільйон, в якому виготовляє та реалізовує шаурму. На початку своєї діяльності він подавав документи на отримання дозволу та реєстрацію ФОП в податкову службу. Станом на сьогоднішній день під час реалізації він дозвільних документів не має, про те, що заборонено працювати без документів, він не знав;

-фотознімками МАФу («Шаурма») ззовні та всередині, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ;

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про те, що неподалік їх житлових будинків встановили павільйон, де виготовляють та продають шаурму без дотримання санітарних норм та без відповідних дозвільних документів. На зауваження з приводу неприємних запахів та бруду ані продавець, ані власник павільйону не реагує.

Таким чином судом достовірно встановлено, що МАФ («Шаурма») функціонує з метою продажу продуктів харчування для населення, яку здійснює саме ОСОБА_1 .

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст. ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення.

Вважаю ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення і його дії кваліфікую за ч. 1 ст. 164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 враховую характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, а тому вважаю можливим призначити йому адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без конфіскації виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, оскільки будь-яке майно у ОСОБА_1 не вилучалось.

Згідно із ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. ст. 40-1, ч. 1 ст. 164, ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, і піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн без конфіскації виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра