ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1505/23 Справа № 173/1105/23 Суддя у 1-й інстанції - Бурхан С. М. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши клопотання захисника Точиліна Микити Валерійовича, що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2023 року по справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130, ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2023 року притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 ст.124 КУпАП, та на нього, відповідно до приписів ч.2 ст.36 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Одночасно стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 грн.

22 червня 2023 року захисником подана апеляційна скарга, разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови судді місцевого суду. В обґрунтування свого клопотання апелянт вказує на те, що останнє судове засідання місцевого суду у цій справі відбулося 17 травня 2023 року, але без прийняття будь-якого судового рішення. При цьому, як стверджує захисник, суддя повідомив, що про прийняте рішення буде повідомлено в майбутньому. Захисник намагався в телефонному режимі дізнатися в Верхньодніпровському районному суді Дніпропетровської області про результати розгляду справи, але йому було повідомлено, що постанова ще не прийнята і після її прийняття копія буде направлена захиснику на його електрону пошту та за місцем проживання ОСОБА_1 . Лише 16 червня 2023 року захисник отримав електронною поштою копію оскаржуваної постанови судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області.

Крім того, захисник стверджує, що хоча оскаржуване судове рішення датоване 17 травня 2023 року, але фактично його було складено та винесено 16 червня 2023 року, про що, на думку апелянта, свідчить протокол створення та перевірки кваліфікованого і удосконаленого електронного підпису судді Бурхан С.М. саме від 16.06.2023 року о 10.29 год., а також відомості про надіслання до ЄДРСР постанови 16.06.2023, з її оприлюдненням в реєстрі 19.06.2023. Отже захисник вважає, що строк на подачу апеляційної скарги на рішення місцевого суду пропущено з поважних причин та просить його поновити.

Перевіривши матеріали справи та наведені в клопотанні захисника доводи щодо поважності причин пропуску захисником строку на оскарження рішення судді місцевого суду, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Безсторонність суду передбачає як його суб`єктивну свободу від упередженості чи зацікавленості в результаті розгляду справи, так об`єктивну, яка виключає будь-який обґрунтований сумнів стосовно безсторонності суду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п.33 рішення у справі "Гурепка проти України").

Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження неодноразово висловив у своїй рішенням Верховний Суд. Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа №299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18) зазначено наступне.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючі всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Як убачається з матеріалів справи особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 був особисто присутніми у судовому засіданні 17 травня 2023 року під час розгляду даної справи Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області, а отже безумовно був обізнаний про результати прийнятого щодо нього судом рішення та притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП.

Отже, у цій справі визначений ч.2 ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження сплив 27 травня 2023 року.

Всупереч твердженням захисника, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 або його захисник Точилін М.В. зверталися до місцевого суду із заявою про отримання копії оскаржуваного рішення протягом строку на апеляційне оскарження, а тому слід визнати безпідставними доводи апелянта та його посилання на той факт, що 17 травня 2023 року судом не ухвалювалося будь-яке рішення у цій справі відносно ОСОБА_1 .

Натомість сам по собі факт отримання захисником 16 червня 2023 року електронною поштою копії оскаржуваної постанови Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17.05.2023, на що посилається апелянт (а.с.63-69), не може свідчити про те, що станом на день судового розгляду справи- 17 травня 2023 року цього рішення фактично не існувало і воно не ухвалювалося судом. Зміст протоколу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису судді Бурхан С.М. вказує лише на те, що направлена на електронну адресу захисника копія судового рішення була підписана електронним підписом судді 16.06.2023 о 10:29:27, що не може вважатися датою і часом фактичного ухвалення судом рішення. Не можна вважати належним та аргументованим спростуванням цього факту й відомості ЄДРСР, на які посилається сторона захисту у своєму клопотання, оскільки вони лише свідчать про дату надсилання судом до Реєстру вже прийнятого судового рішення 16.06.2023, дату його реєстрації 16.06.2023 та дату офіційного оприлюднення 19.06.2023.

Отже переконливих аргументів того, що 17 травня 2023 року суддею Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області у цій справі не ухвалювалося оскаржуване судове рішення, захисником не надано. Натомість апеляційна скарга була сформована та подана захисником більш ніж через місяць після ухвалення місцевим судом рішення, а саме лише 22 червня 2023 року, тобто після сплину строку на апеляційне оскарження.

Таким чином вказані обставини свідчать про те, що як захисник Точилін М.В., так і сам ОСОБА_1 безумовно були обізнані про перебіг судового розгляду даної справи про адміністративне правопорушення та зміст ухваленого по справі рішення, а отже мали можливість своєчасно отримати копію судового рішення та подати апеляційну скаргу, але не скористалися своїм правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у визначений законом строк.

З огляду на викладене не можна погодитися з наведеними у клопотанні захисника доводами щодо поважності причин пропуску ним строків на апеляційне оскарження постанови судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2023 року та апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки сторона захисту своєчасно дізнавшись про результати прийнятого судом рішення, та, маючи реальну можливість отримати своєчасно копію судового рішення і скористатися своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом десятиденний строк після проголошення постанови місцевого суду, не скористалася наданим законом процесуальним правом з причин, які не можна вважати поважними.

Інших причин, які унеможливили своєчасно подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у клопотанні не наведено.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання захисника Точиліна М.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2023 року по справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 є безпідставним та задоволенню не підлягає, а тому подана апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, разом з доданими до неї документами.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити захиснику Точиліну Микиті Валерійовичуу задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2023 року відносно ОСОБА_1 по справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130, ст.124КУпАП.

Апеляційну скаргу повернути особі, що її подала, разом з доданими до неї документами.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО