ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Роїк Д. Я., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП,

встановив:

12 жовтня 2023 року о 18 годині 54 хвилин у м. Одесі по вул. Болгарська, 48, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, мопедом «СУЗУКІ СА1НС170905», став учасником ДТП та не мав права керувати таким транспортним засобом, оскільки не отримував посвідчення водія в сервісних центрах МВС на право керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. п. 2.1а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

За даним фактом відносно водія ОСОБА_1 інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції складено протокол серії ААД №535573 від 12 жовтня 2023 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, та протокол серії ААД №535574 від 12 жовтня 2023 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 призначене на 08.11.2023 року був повідомлений належним чином, подав заяву до суду про визнання вини та розгляд справу у його відсутність.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП неявка правопорушника в судове засідання не перешкоджає розгляду справи в його відсутність, за умови належного сповіщення про час та місце слухання справи, тому суддя дійшла до висновку про можливість розгляду справи без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Відомості про розгляд справ (залишення позову без руху, повернення позовної заяви, дані про відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Малиновського районного суду м. Одеси у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів № 12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів на офіційному веб-порталі судової влади України» та відправлено до ЄДРСР.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04).

Крім того, суд бере до уваги той факт, що ОСОБА_2 достеменно відомо про складення відносно нього вище вказаних протоколів серії ААД №535573 від 12 жовтня 2023 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126КУпАП та серії ААД №535574 від 12 жовтня 2023 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Встановлено, 12 жовтня 2023 року о 18 годині 54 хвилин у м. Одесі по вул. Болгарська, 48, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, мопедом «СУЗУКІ СА1НС170905», став учасником ДТП та не мав права керувати таким транспортним засобом, оскільки не отримував посвідчення водія в сервісних центрах МВС на право керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. п. 2.1а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року

Відповідно до ч. 1 ст. 126КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків; адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Вина водія ОСОБА_1 підтверджується зібраними в справі доказами, а саме: протоколом серії ААД №535573 від 12 жовтня 2023 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, та протоколом серії ААД №535574 від 12 жовтня 2023 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи характер вчинених правопорушень, особу ОСОБА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності, ступінь суспільної небезпеки скоєних правопорушень та їх наслідки, суддя вважає необхідним та достатнім застосувати до останньої адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Пунктом 5 ч. 2 ст.4Закону України«Про судовийзбір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 грн., які слід стягнути з ОСОБА_1 на користь держави.

Постанова про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, встановленого ч. 1 ст. 307 КУпАП (штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу).

На підставі викладеного, керуючись ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 23, 24, 33, 36, 122-4, 124, 221, 283, 284, 307 КУпАП, суддя

постановив:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , винниму вчиненні адміністративних правопорушень,передбачених ч.1 ст. 126 КУпАП та ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення за:

- ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- ч. 2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ст. 36 КУпАП, остаточно призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Д. Я. Роїк