Справа № 587/1512/23
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2023 року суддя Сумського районного суду Сумської області Черних О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Державної податкової служби України ГУ ДПС у Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, директора ТОВ «Агротермінал Констракшин», мешканки АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2
за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, -
21.06.2023 року до Сумського районного суду Сумської області надійшов матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.
Відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Об`єктивна сторона складу правопорушення це система передбачених адміністративно-правовою нормою ознак, що характеризують зовнішню сторону проступку; протиправне діяння (бездіяльність); шкідливі наслідки діяння; причинний зв`язок між діянням (бездіяльністю) та наслідками.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась без поважних причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило.
Суду не надано жодних належних та допустимих доказів, в тому числі й відеозапису, які б підтверджували вину ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 163-1 КУпАП відповідальність настає за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.
Отже, склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, визначається як відсутність податкового обліку, порушення керівниками чи іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку.
Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення суть правопорушення не розкрита, зокрема, не вказано, якими його діями та в який спосіб відбулося.
Крім того, суду надано лише акт перевірки та копію наказу про прийняття на роботу ОСОБА_1 на посаду директора, з зазначенням терміну, а саме з 10.02.2022 року по 09.02.2023 рік. Отже, фактично на момент перевірки особа правопорушник вже не займала посаду директора. Будь яких інших доказів суду не надано.
Оскільки, опис події вчиненого правопорушення, який зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ч.1 ст.163-1 КУпАП та Акту перевірки, не зазначена об`єктивна та суб`єктивна сторона правопорушення, а матеріали справи не містять достовірних доказів, які б підтверджували вчинення правопорушення, за яке передбачена відповідальність ч.1 ст.163-1 КУпАП, отже, вважає що є всі підстави для висновку про відсутність складу правопорушення.
Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України", "Малофєєва проти Росії", "Карелін проти Росії" суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Презумпцію невинуватості необхідно розглядати в загально правовому і процесуальному значеннях. Як загально-правова вимога вона визначає положення особи в суспільстві. Хоча цей принцип сформульований як кримінальний процесуальний, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу. Презумпція невинуватості - об`єктивне правоположення. Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і ЄСПЛ, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що жодним належним та допустим доказом не доведено винуватості ОСОБА_1 , а тому справа про адміністративне правопорушення відносно неї підлягає закриттю.
А тому, керуючись ст. 247 ч. 1 КУпАП, суддя,-
Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя О.М. Черних