Справа № 215/4513/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року Суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Лиходєдов А.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

за ч.1 ст.130 КпАП України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №232138 від 06.11.2022, водій ОСОБА_1 , 06.11.2022 р., о 21-05 год., біля будинку № 42 по вул. Каштанова в Тернівському районі м. Кривого Рогу, керував автомобілем «Мітсубіші Паджеро» н/з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на визначення стану сп`яніння відмовився, чим своїми діями порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заперечення, в яких просить закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення через те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, а саме, що він керував автомобілем, а не на момент прибуття працівників поліції сидів біля нього. При цьому, працівники поліції не повідомили причину перевірки авто, а відповідно й його нібито зупинення ними.

Дослідивши матеріали справи та клопотання, відеозапис, суддя приходить до висновку, що заперечення ОСОБА_1 частково обґрунтовані.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, настає в тому числі в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, в даному випадку, для утворення в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідні дві складові факт керування транспортним засобом та факт відмови від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння.

Вказані складові дійсно підтверджуються відеозаписом долученим до протоколу (а.с.9).

Але, при складанні протоколу та зборі матеріалів по ньому, в тому числі при спілкуванні з водієм, працівниками поліції, в тому числі під аудіовідеозапис, в порушення ст. 35 ч. 1 п. 1 ЗУ «Про Національну поліцію» не зазначили конкретної причини зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_1 ..

Також відсутні будь-які докази притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за інше правопорушення, що повинно було слугувати підставою зупинки автомобіля та перевірки водія на стан можливого алкогольного сп`яніння.

Законом України «Про національну поліцію», чітко визначені підстави, межі та спосіб обмеження вільного пересування громадян. Так, у ст. 35 цього Закону встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби, поінформувавши водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Жодна з вищевказаних підстав, не була вказана під час зупинки автомобіля, а відповідно підтверджена та обґрунтована при здійсненні зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 ..

Як слідує з висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 15.03.2019 р. по справі № 686/11314/17, рішенні Чернівецького апеляційного суду від 13.10.2022 р. по справі № 718/1824/22 «якщо із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, то всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р.). ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту» та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП, визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак протокол є лише формою викладу звинувачення в скоєнні адміністративного правопорушення, яке на думку службової особи, яка його склала, було вчинено громадянином.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності достатніх належних доказів вини ОСОБА_1 , суддя приходить до висновку щодо недоведеності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно до ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.245, 247 п.1, 280 КУпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня ухвалення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який ухвалив постанову.

СУДДЯ: