Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и

08.06.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 січня 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , готель «Інтурист-Закарпаття», місце роботи - тимчасово не працює,
визнано винуватим у вчиненні передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 136 (сто тридцять шість) гривень.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.
Згідно з постановою, 25.10.2022, приблизно о 03 год 10 хв, у м. Ужгород, на вул. С. Мартина, 4А, ОСОБА_1 , будучи у нетверезому стані, не виконував вказівку поліцейського покинути приміщення медичного закладу ЗОНД, штовхався та чіплявся за формений одяг поліцейського, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, стверджуючи, що копію судового рішення апелянт не отримував. Постанову суду вважає необґрунтованою, незаконною і такою, що підлягає скасуванню. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
З метою недопущення порушення права особи на доступ до правосуддя апеляційний суд слушними визнає доводи апелянта про поновлення пропущеного на оскарження судового рішення строку, поновлює пропущений строк.
Твердження апелянта про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд вважає такими, що не заслуговують на увагу з огляду на таке.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення, за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Так, відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №072022, за те, що 25.10.2022, приблизно о 03 год 10 хв, у м. Ужгород, на вул. С. Мартина, 4А, ОСОБА_1 , будучи у нетверезому стані, не виконував вказівку поліцейського покинути приміщення медичного закладу ЗОНД, штовхався та чіплявся за формений одяг поліцейського, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП. Від підпису протоколу ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, що підтверджується відповідною відміткою та підписами свідків.
З протоколу про адміністративне затримання серії АА №009245 убачається, 25.10.2022, о 03 год 20 хв, ОСОБА_1 був затриманий у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. При цьому, йому були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, а також право на можливість отримання відповідно до Закону України «Про безоплатну вторинну допомогу» безоплатної вторинної допомоги. З протоколу також убачається, що ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу, від ознайомлення з його змістом (а. с. 3).
Вказані у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №072022, та у протоколі про адміністративне затримання серії АА №009245 відомості підтверджується рапортом поліцейського Синкулича М. М. (а. с. 4); постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕГА №834340 від 25.10.2022 (а. с. 5); відеозаписом з місця події (а. с. 7).
З дослідженого відеозапису, який міститься на DVD- диску, на якому відображена подія, що мала місце 25.10.2022, убачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи на території медичного закладу за адресою: м. Ужгород, вул. Сергія Мартина 4а, спілкувався зі своїм товаришем - ОСОБА_2 до моменту проходження останнім огляду на стан наркотичного сп`яніння. Однак, після того, як ОСОБА_1 поліцейськими було роз`яснено, що він не може бути захисником/представником ОСОБА_2 , Брісов Є.В. продовжував спілкування з ОСОБА_2 , відтак намагався зайти в середину приміщення медичного закладу вслід за ОСОБА_2 . На відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 , всупереч вимогам працівників поліції, штовхаючи їх при вході біля дверей потрапив у середину приміщенні медичного закладу, де неодноразово стверджує, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, водночас, на законні вимоги представників поліції не кричати, заспокоїтись і покинути приміщення медичного закладу, де ОСОБА_2 проходить освідування у лікаря нарколога, ОСОБА_1 не реагує. Як убачається з переглянутого відеозапису, надалі працівниками поліції до ОСОБА_1 застосовано фізичну силу з метою вивести його з приміщення медичного закладу. На відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, не визнавав, від підпису протоколу про адміністративне правопорушення відмовився, вимагав надати йому адвоката.
Докази, що містяться у матеріалах справи, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що працівники поліції ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , були упереджені під час виконання своїх функціональних обов`язків, що у них були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, такі не додано до апеляційної скарги, сторона захисту під час розгляду апеляційної скарги на наявність таких не посилалася.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть підтвердити факт зацікавленості працівників поліції Зінченко О. В., ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у результатах розгляду справи, - такі дані відсутні у матеріалах справи, їх не додано і до апеляційної скарги. Відтак, апеляційний суд доходить висновку, що працівники патрульної поліції діяли виключно у межах наданих їм повноважень. Отже, твердження сторони захисту про те, що працівники поліції є зацікавленими особами, тому ці свідчення на слід брати до уваги визнаються безпідставними.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги жодних підтверджуючих відомостей, які вказують на те, що стосовно ОСОБА_1 з боку поліцейських були вчинені незаконні методи, примус чи інші дії, стороною захисту не додано доказів, які можуть свідчити про цей факт.
При цьому, суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у прояві злісної непокори законним вимогам працівникам поліції.
Так, відповідно до ст. 185 КУпАП адміністративна відповідальність настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Об`єкт правопорушення - суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, та суспільні відносини у сфері державного управління.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Отже, злісна непокора полягає у відмові від обов`язкового виконання розпоряджень або вимог працівника поліції, або в непокорі, що виражається у зухвалій формі і свідчить про прояв явної неповаги до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова особи проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.
Основні права працівника поліції встановлено у розділах IV «Повноваження поліції», V «Поліцейські заходи» Закону України «Про національну поліцію». Так, поліція здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.
Адміністративне затримання особи, відповідно до ч. 1 ст. 260 КУпАП, здійснюється у тому числі і з метою припинення адміністративних правопорушень та коли вичерпано інші заходи впливу. Про адміністративне затримання складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу затриманого; час і мотиви затримання. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала, і затриманим. У разі відмови затриманого від підписання протоколу в ньому робиться запис про це.
Вищевказані вимоги щодо процедури оформлення матеріалів адміністративного правопорушення стосовно ОСОБА_1 працівниками поліції дотримані, тому, будь-яких сумнівів у законності дій працівників поліції та правомірності й обґрунтованості складання відносно ОСОБА_1 процесуальних документів, а також належності та достовірності наявних у справі доказів, не виникає.
При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що місцевий суд дійшов передчасного та помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 185 КУпАП, оскільки рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 03 квітня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 частково задоволено та скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №834340 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП, їх апеляційний суд не може визнати слушним і такими, що впливають на законність та обґрунтованість висновків місцевого суду у цій справі.
Відхиляючи доводи в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що у вищезазначеному судовому рішенні жодним чином не спростовано факту невиконання ОСОБА_1 вказівки поліцейського покинути приміщення медичного закладу ЗОНД, що має значення для кваліфікації його дій за диспозицією ст. 185 КУпАП.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення також вбачається, що 25.10.2022, приблизно о 03 год 10 хв, у м. Ужгород, на вул. С. Мартина, 4А, до медичного закладу ЗОНД, був доставлений гр. ОСОБА_7 для проведення освідування на предмет вживання наркотичних засобів і керуванні автомобілем у стані наркотичного сп`яніння.
Під час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_1 не посилався на наявність у нього документів, що дають йому право займатися адвокатською діяльністю або документів, відповідно до яких він мав право представляти інтереси гр. ОСОБА_7 у медичному закладі при проходження останнім освідуванян на стан наркотичного сп`яніння.
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції, на підставі письмових доказів та наданих під час розгляду справи у місцевому суді пояснень свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення; що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким дана правильна оцінка у постанові; що адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, у зв`язку з чим, є таким, що відповідає як характеру, так і ступеню адміністративного правопорушення.
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 січня 2023 року, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП ОСОБА_1 залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН