ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/3184/22 Головуючий суддя І інстанції Крівцов Д.А.
Апеляційне провадження № 33/818/558/23 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

захисника - Катріч М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Катріч М.М. на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 22 березня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі одної тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що 23.11.2022 о 10-50 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2104», державний номерний знак НОМЕР_1 , по пр-ту Тракторобудівників, 124 в м. Харкові з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, сповільнена жвавість, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер», ОСОБА_1 відмовився.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

В своїй апеляційній скарзі захисник Катріч М.М. просить скасувати постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 22.03.2023 року та закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свої апеляційній вимоги захисник обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки наявні у справі докази не підтверджують керування ОСОБА_1 транспортного засобу та факт його зупинки працівниками поліції.

Крім того, захисник зазначає, що при складанні адміністративних матеріалів працівниками поліції не було залучено двох свідків та відеозапис, долучений до матеріалів справи, не є безперервним, що є порушенням вимог чинного законодавства України, у зв`язку з чим ці докази є недопустимими.

В судове засідання, яке призначалося судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 не з`явився, судові виклики не отримує, мобільний номер телефону, що містяться в матеріалах справи, згідно повідомлення оператору мобільного зв`язку, тимчасово недоступний.

До початку апеляційного розгляду захисник Катріч М.М. повідомила суду, що її підзахисний повідомлений про дату та час апеляційного розгляду, але в судове засідання не може з`явитися, їх процесуальна позиція узгоджена, у зв`язку з чим просила провадити апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 .

При цьому належить врахувати, що саме захисник Катріч М.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Московського районного суду м. Харкова від 22.03.2023 року.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

У цьому контексті суд також звертає увагу , що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи , яка її подала , а неявка цієї особи в судове засідання, за умови, якщо вона була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи, не є перешкоджає судовому розгляду.

Отже, враховуючи зазначені обставини та думку захисника Катріч М.М., суд вирішив провадити апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 , який судові виклики не отримує, але, зі слів його захисника, був повідомлений про місце і час розгляду справи, апеляційний суд вирішив провадити апеляційний розгляд за відсутності ОСОБА_1 , з урахуванням доводів поданої апеляційної скарги та відомостей, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, вислухавши доводи захисника, яка підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга захисника Катріч М.М. не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністративне правопорушення, відомості відеозапису, інші докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до відомостей, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 224149 від 23.11.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 23.11.2022 о 10-50 год. керував транспортним засобом «ВАЗ 2104», державний номерний знак НОМЕР_1 , по пр-ту Тракторобудівників, 124 в м. Харкові з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, сповільнена жвавість, неприродна блідість обличчя. У встановленому законом порядку ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, але водій від проходження цього огляду відмовився (а.с. 1).

Аналізуючи зміст цього протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цього протоколу, про що свідчать його власноручні підписи у цьому процесуальному документі.

Крім того, зі змісту цього протоколу вбачається, що ОСОБА_1 не оспорював факт керування ним транспортного засобу «ВАЗ 2104», державний номерний знак НОМЕР_1 , та не зазначав будь-якої незгоди з діями працівників поліції (арк. 1).

Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання ними протоколу та притягнення їх до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, сторона захисту могла звернутися із позовом до суду в порядку КАСУ на дії керівництва патрульної поліції, у разі своєї незгоди з результатами службової перевірки щодо дій працівників поліції при складанні адміністративного матеріалу стосовно ОСОБА_1 у цій справі.

ОСОБА_1 та захисник Катріч М.М також не зверталися до правоохоронних органів з відповідними заявами про необхідності внесення відомостей до ЄРДР у порядку, передбаченому КПК України, з метою перевірки їх доводів про перевищення працівниками поліції своїх службових обов`язків, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг сторони захисту щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 224149 від 23.11.2022 року відповідають дійсності.

В матеріалах справи також міститься відеозапис події за участю ОСОБА_1 (а.с.3). Відповідно до відомостей цього відеозапису об`єктивно вбачається, що працівниками поліції у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, але водій відмовився від проходження відповідно огляду.

Крім того, з цього відеозапису вбачається, що під час цього спілкування працівник поліції повідомив ОСОБА_1 причину його зупинку, роз`яснили йому його процесуальні права , наявні у нього ознаки наркотичного сп`яніння та порядок проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а саме те, що він має право пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Будь-яких зауважень з боку ОСОБА_1 до працівників поліції не надходило, а саме те, що він не керував транспортним засобом «ВАЗ 2104», державний номерний знак НОМЕР_1 , та його незаконно було зупинено.

Суд також бере до уваги, що стороною захисту не заявлено клопотань про допит свідків, які могли підтвердити, що 23.11.2022 о 10-50 год. транспортним засобом «ВАЗ 2104», державний номерний знак НОМЕР_1 , по пр-ту Тракторобудівників, 124 в м. Харкові, керували інша особа, а ні ОСОБА_1 .

Апелянтом та її підзахисним також не заявлено клопотань про необхідність виклику в судове засідання в суд апеляційної інстанції свідків працівників поліції, які складали адміністративний матеріал у цій справи, з метою доведеності обґрунтованості доводів поданої апеляційної скарги.

Отже, з урахуванням відомостей, що містяться у зазначених вище доказах, у апеляційного суду не виникає сумнівів, що 23.11.2022 о 10-50 год. саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2104», державний номерний знак НОМЕР_1 , по пр-ту Тракторобудівників, 124 в м. Харкові.

Матеріали справи також містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 23.11.2022 року, з відомостей якого вбачається, що поліцейським встановлено особу водія ОСОБА_1 , наявність ознаки наркотичного сп`яніння у цієї особи: звужені зіниці, які не реагують на світло, сповільнена жвавість, неприродна блідість обличчя, у зв`язку з чим водія направлено на огляд у заклад охорони здоров`я, але останній відмовився від проходження цього огляду (а.с.4).

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 19.06.2018 року внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України (а.с.2), а тому повинен знати наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Отже, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 умисно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тобто свідомо проігнорував вимоги ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Суд критичної оцінює апеляційні доводи захисника про те, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню внаслідок того, що в протоколі про адміністративне правопорушення (11 год. 25 хв. час складання) та на відеозаписі (12 год. 17 хв. початок відеозйомки) зазначений різний час подій у цій справі, оскільки з цього ж відеозапису також вбачається, що відеозапис розпочато 23.11.2022 року об 11 год. 17 хв. та закінчено об 11 год. 22 хв. Крім того, ці відомості не свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме відмови останнього від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку.

Твердження апелянта про те, що до матеріалів справи долучено компакт диск на якому міститься різні фрагменти відеозапису із нагрудної камери працівника поліції, які відрізняються за тривалістю та мають певні проміжки часу, що на думку апелянта свідчить про те, що працівники поліції під час проведення відеозйомки процедури складання адміністративного матеріалу, порушили принцип безперервності її застосування та , то суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними, оскільки в даному випадку відеозапис не є єдиним доказом по справі, який оцінюється в сукупності з іншими доказами.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Апеляційний суд також бере до уваги те, що відповідно ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку, відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння була зафіксована за допомогою технічних засобів (а.с.3), а тому суд не вбачає підстав, передбачених ч.5 ст.266 КУпАП.

За таких обставин, сумнівів щодо достовірності та належності відеозапису не викликає, оскільки на ньому відображено подію, що зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання захисника на незаконність і необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Катріч М.М. залишити без задоволення, а постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 22 березня 2023року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков