ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.08.2023 Оболонський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Касьян А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 16.08.2023 серії ВАВ № 268283 стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 ), офіційно непрацевлаштованого, за ч. 2 ст. 187 КУпАП,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

17.08.2023 до Оболонського районного суду міста Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 16.08.2023 серії ВАВ № 268283 стосовно ОСОБА_1 , складений 16.08.2023 ст. ДОП Оболонського УП ГУНП у місті Києві Могилко А.В.

Відповідно до фабули протоколу про адміністративне правопорушення від 16.08.2023 серії ВАВ № 268283, «21.07.2023 о 23:00 за адресою: АДРЕСА_1 , був відсутнім на момент перевірки, чим порушив встановлені обмеження адміністративного нагляду, судом», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, зокрема: - протокол про адміністративне правопорушення від 16.08.2023 серії ВАВ № 268283 стосовно ОСОБА_1 ; - рапорт працівника Оболонського УП ГУНП у місті Києві про подію правопорушення; - копію ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.12.2021 (справа № 359/12089/21) стосовно ОСОБА_1 , яка набрала законної сили 16.12.2021, про встановлення адміністративного нагляду на строк 1 рік та встановлення обмеження дій, передбачених ст. 10 Закону України від 01.12.1994 №264/94-ВР «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» (далі - Закон №264/94-ВР); - копію постанови Оболонського районного суду міста Києва від 01.12.2022 стосовно ОСОБА_1 (справа № 756/11387/22), яка набрала законної сили 09.12.2022, про продовження адміністративного нагляду на строк 6 місяців та встановлення обмеження дій, передбачених ст. 10 Закону №264/94-ВР; - копію постанови Оболонського районного суду міста Києва від 31.05.2023 стосовно ОСОБА_1 (справа № 756/6727/23), яка набрала законної сили 08.06.2023, про продовження адміністративного нагляду на строк 2 місяці та встановлення обмеження дій, передбачених ст. 10 Закону №264/94-ВР; - копію постанови Оболонського районного суду міста Києва від 20.07.2023 стосовно ОСОБА_1 (справа № 756/9093/23), яка набрала законної сили 31.07.2023, про визнання винним останнього за ч. 2 ст. 187 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу; - копію довідки про звільнення від 18.08.2021 серії КНВ № 09738 стосовно ОСОБА_1 , суд приходить до такого висновку.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Вказана норма кореспондуються зі статтею 2 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII), відповідно до якої суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Право на справедливий та повноважний суд забезпечено також нормами статей 7, 8 Закону №1402-VIII.

Статтею 56 Закону №1402-VIII на суддю покладено обов`язок, з-поміж іншого, справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й у всіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (пункти 1.2, 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 № 2006/23).

Тобто, судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 цього Кодексу встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, відповідно до положень ст. 252 цього Кодексу орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Водночас, згідно зі ст. 19 Закону України від 29.06.2004 №1906-IV «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» від 14.03.2002 ЄСПЛ зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Бербера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 ЄСПЛ встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

Статтею 254 КУпАП встановлено, що основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол, вимоги до змісту якого встановлені статтею 256 цього Кодексу. Відповідно до вимог вказаної статті у протоколі про адміністративне правопорушення мають бути зазначені, зокрема: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачено відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Таким чином, у справі про адміністративне правопорушення протокол є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ, акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), тобто обов`язковий процесуальний документ, який займає ключове положення серед інших джерел (доказів) та на підставі якого особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно з приписами пункту 9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376 (далі - Інструкція №1376) при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема, у графі «чи притягався(лася) до адміністративної відповідальності» - інформація щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року (за наявності); у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Водночас, відповідно до положень ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Будь-яких випадків відстрочення моменту складання протоколу чинним законодавством не передбачено.

Тобто, вищевказані положення КУпАП та Інструкції №1376 визначають правила допустимості і відповідності доказів, що є гарантом їх достовірності та істинності.

Однак, суд вважає, що уповноваженою особою вказаних вимог КУпАП та Інструкції №1376 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не дотримано, оскільки викладена у фабулі протоколу суть вчиненого адміністративного правопорушення не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 187 КУпАП, за якою складено протокол, який до того ж складено всупереч положенням ст. 254 КУпАП.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 187 КУпАП може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за вказаною нормою Закону особу, щодо якої встановлено адміністративний нагляд, в разі порушення нею правил адміністративного нагляду, вчиненого повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення за порушення правил адміністративного нагляду, в тому числі й за порушення заборони виходу з будинку (квартири) у визначений час.

Водночас, складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , зокрема, графа «чи притягався(лася) до адміністративної відповідальності», де зазначається інформація щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року (за наявності), не містить інформації про те, що ОСОБА_1 раніше впродовж року притягався судом до адміністративної відповідальності за порушення правил адміністративного нагляду, як і фабула протоколу не містить посилань на те, що останній, будучи особою, щодо якого встановлено адміністративний нагляд, протягом року після накладення судом адміністративного стягнення за ст. 187 КУпАП, повторно вчинив неправомірні дії, передбачені ч. 1 ст. 187 КУпАП.

Суд наголошує, що не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Крім того, постановою Оболонського районного суду міста Києва від 31.05.2023 (справа № 756/6727/23), яка набрала законної сили 08.06.2023, стосовно ОСОБА_1 продовжено адміністративний нагляд на строк 2 місяці та встановлено обмеження дій, передбачених ст. 10 Закону №264/94-ВР, строк дії якої закінчувався 30.07.2023 включно.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до фабули протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 187 КУпАП, останньому інкриміновано вчинення адміністративного правопорушення 21.07.2023 о 23:00, водночас протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 268283 стосовно нього було складено лише 16.08.2023, що свідчить про порушення уповноваженою особою вимог ст. 254 КУпАП, згідно з якою протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

На переконання суду, в цій справі, допущені уповноваженою особою порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, нівелюють його доказове значення, а тому протокол про адміністративне правопорушення від 16.08.2023 серії ВАВ № 268283 стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 187 КУпАП не може бути джерелом доказів і покладений в основу постанови про накладення адміністративного стягнення.

З огляду на викладене, на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених п. 1 ст. 247 КУпАП, відповідно до яких провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 19, 62 Конституції України, статтями 7, 187, 245, 247, 251-252, 255, 280, 283-285 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 16.08.2023 серії ВАВ № 268283 за ч. 2 ст. 187 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду в десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Оболонський районний суд міста Києва.

Суддя А.В. Касьян