Справа № 302/370/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
19.06.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 02 березня 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , громадянку України, одружену, має на утриманні одну малолітню дитину, не судиму, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, працює лікарем у КНП «ЛПУ Міжгірська районна лікарня»,
визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.
Згідно з постановою, 17.10.2022, приблизно о 16 годині 00 хвилин, у селі Синевир Хустського району Закарпатської області біля будинку № 43, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Сузукі Свіфт» номерний знак НОМЕР_1 , не обрала безпечної швидкості, не впоралась із керуванням, з`їхала в кювет, де допустила зіткнення з бетонною огорожею, унаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила приписи передбачені пунктом 12.1 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , береться до уваги те, що про судовий розгляд 19.06.2023 ОСОБА_1 була належним чином повідомлена, однак до апеляційного суду не з`явилась, разом з тим, 19.06.2023 від захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Опаленика М. Ю., надійшло клопотання, в якому він просить розглянути справу за відсутності сторони захисту. Апеляційний суд звертає увагу на те, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. У цьому контексті суд апеляційної інстанції також враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.
Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд визнає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №027541, 17.10.2022, приблизно о 16 годині 00 хвилин, у с. Синевир Хустського району Закарпатської області біля будинку № 43, ОСОБА_1 , керуючи на автодорозі транспортним засобом марки «Сузукі Свіфт» номерний знак НОМЕР_1 , не обрала безпечної швидкості, не впоралась з керуванням, з`їхала в кювет, де допустила зіткнення з бетонною огорожею, унаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила приписи передбачені пунктом 12.1 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.
Зазначені у протоколі обставини також підтверджуються приєднаною до матеріалів справи схемою місця ДТП ( а. с. 12); медичним висновком № 320, відповідно до якого ОСОБА_1 на момент ДТП перебувала у стані алкогольного сп`яніння 1, 93 % проміле (а. с. 11); висновком експерта від 28.11.2022 №СЕ-19/107-22/9237, з якого убачається, що експерт констатував, що у дорожній ситуації ОСОБА_1 повинна була діяти у відповідності до вимог п. п. 2.3 (б), 12. 1 ПДР України, однак недотримання ОСОБА_1 вищевказаних вимог ПДР з технічної точки зору, стали причиною настання дорожньо-транспортної пригоди (а. с.17-20); постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАД №708310 (а. с. 30).
З вищевказаної постанови старшого слідчого ВП № 2 Хустського РУП ГУ НП у Закарпатській області Бедек А.Ф. від 30.12.2022 про закриття кримінального провадження, яка міститься у матеріалах справи, убачається, що 17.10.2022 біля 16 години ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Сузукі Свіфт» номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі в селі Синевир біля будинку № 34, не впоравшись з керуванням, допустила дорожню транспортну пригоду, внаслідок якої пошкоджено автомобіль, при цьому водій ОСОБА_1 , згідно висновку судово-медичної експертизи, отримала тяжкі тілесні ушкодження, які знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з ДТП. У постанові зазначено, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебувала в стані алкогольного сп`яніння 1,93 % проміле, що виявлено під час медичного огляду і 2,17 % етилового спирту за висновком судової токсикологічної експертизи № 1872. У постанові також зазначено, що внаслідок ДТП середньої тяжкості тілесні ушкодження (перелом тіла стегнової кістки) отримала малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (донька ОСОБА_1 ), які не знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, згідно з висновком судово-медичної експертизи, оскільки ОСОБА_3 могла отримала ці тілесні ушкодження до події. У постанові слідчого також встановлено, що на момент ДТП малолітня ОСОБА_2 сиділа на передньому пасажирському сидінні без дитячого крісла. Згідно з постановою серії БАД № 708310 від 13.02.2023, складеною поліцейським ВП № 2 Хустського РУП Мотичка І.М., ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 10 ст. 121 КУпАП, за обставинами перевезення малолітньої доньки - дитини без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину, що мало місце 17.10.2022 під час ДТП. ОСОБА_1 зазначену постанову також не оскаржила і підтвердила це під час розгляду справи у судовому засіданні.
Апеляційний суд, дослідивши вищевказані докази, вважає, що суддею місцевого суду дана правильна оцінка наявним у справі доказам, а тому висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення є таким, що відповідає фактичним обставинам справи, наявним у матеріалах справи доказам та узгоджується з вимогами закону.
При цьому, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь відомостей, які можуть слугувати підставою вважати, що працівник поліції Мотичка І. М. був упереджений під час складання протоколу за ознаками передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення, що у поліцейського були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть свідчити про зацікавленість поліцейського у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних належні докази відсутні у матеріалах справи, їх також не додано і до апеляційної скарги.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №027541, зазначено, що ОСОБА_1 порушила вимоги передбачені пунктом 12.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Пунктом 12.1 ПДР передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
На підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, місцевий суд взяв до уваги протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №027541, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
Зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, також підтверджуються схемою місця ДТП, постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАД №708310, висновком експерта від 28.11.2022 №СЕ-19/107-22/9237 та іншими письмовими доказами, які досліджені місцевим судом та перевірені на предмет належності, допустимості та достатності судом апеляційної інстанції.
Зі змісту апеляційної скарги убачається, що ОСОБА_1 не оскаржує самого факту ДТП та свою причетність до неї, не оспорює фактичні обставини справи, однак вважає, що місцевий суд не об`єктивно розглянув справу, виклавши формально хід розслідування, якого не повинно було бути взагалі. Стверджує, що суд першої інстанції не надав у постанові жодних обґрунтувань призначення найбільш суворого покарання, - позбавлення права керування транспортними засобами. Також посилається на те, що судом не враховано щире каяття ОСОБА_1 у скоєному, те, що вона працює лікарем - акушер гінекологом у КНП «Міжгірська РЛ», наразі перебуває у декретній відпустці, тому призначене судом адміністративне стягнення негативно вплине на життя родини, оскільки ОСОБА_1 єдина у родині, хто має посвідчення водія.
При оцінці вищевказаних доводів, суд апеляційної інстанції не визнає твердження в цій частині слушними з огляду на таке.
Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
При розгляді справи відносно ОСОБА_1 , місцевий суд дотримався вказаних положень закону та наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції ст. 124 КУпАП, відповідно до якої, на особу може бути накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Згідно із ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
При призначенні ОСОБА_1 виду та розміру адміністративного стягнення суд першої інстанції у повній мірі врахував суспільно - небезпечний характер вчиненого нею адміністративного правопорушення, ступінь її вини, також обґрунтовано констатував, що ОСОБА_1 легковажно знехтувала обов`язками водія і належним виконанням вимог Правил дорожнього руху України, внаслідок недотримання безпечної швидкості руху та інших вимог ПДР, дії ОСОБА_1 призвели не тільки до пошкодження транспортного засобу (майна), але й завдали шкоди здоров`ю самого водія, поставили в небезпеку здоров`я дитини, разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_1 надала суперечливі та не послідовні пояснення щодо обставин вчинення правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, не змогла заперечити висновки лікарів про стан її сп`яніння під час ДТП належними доказами чи обґрунтуваннями, не послідовними також були її пояснення щодо перевезення малолітньої дитини з грубим порушенням правил (на передньому сидінні і без дитячого авто крісла чи системи обов`язкового пристебування дитини (невиконання положень пункту 21.11-б ПДР України), тому місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що підстав для застосування щодо неї приписів передбачених пунктом 1 ч. 1 ст. 34 КУпАП, - не встановлено.
Тому, з урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд не вважає слушними доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд не навів у постанові жодних обтяжуючих обставин, не взяв до уваги характеризуючі дані про особу ОСОБА_1 .
Отже, на переконання апеляційного суду, судом першої інстанції ОСОБА_1 призначено справедливе адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, яке буде достатнім для виправлення ОСОБА_1 , а також запобіганню вчинення нею аналогічних правопорушень.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що предметом будь-якої ДТП є життя і здоров`я учасників дорожнього руху, транспортні засоби та інші споруди шляхів, які пошкоджені в процесі ДТП, та діяння водіїв й інших учасників дорожнього руху, що привели до ДТП.
Враховуючи вищенаведене, а також беручи до уваги те, що будь-яких порушень норм КУпАП, у тому числі, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та оформленні матеріалів справи, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції, не встановлено, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, у тому числі відхиляються і доповнення до апеляційної скарги.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнана винуватою у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на неї накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушниці, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не має права самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавила себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 02 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН