Справа №591/1342/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сорока М. Р.
Номер провадження 33/816/393/23 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, який притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 28 березня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, солдата в/ч НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 28 березня 2023 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 02 квітня 2022 року о 22 год. 00 хв. у районі будинку № 2 по вул. Гагаріна в м. Суми, керував транспортним засобом «BMW 520 i», реєстраційний номер НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується показами приладу газоаналізатора «Drager Alcotest» 7510 № 0309, результат 2,41 % проміле, з яким водій був згоден, чим порушив вимоги п. 2.9 А ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, особа, який притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову судді суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд всупереч вимогам чинного законодавства розглянув матеріали про вчинення адміністративного правопорушення, складені відносно останнього, у його відсутність, позбавивши можливість реалізувати свої процесуальні права передбачені ст. 268 КУпАП.

Суд визнаючи дії працівників поліції законними, не перевірив чи дійсно інспектор взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Сумській області лейтенант поліції Корень В.Г. мав повноваження на складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, не задовольнивши клопотання ОСОБА_1 про витребування посадових інструкцій поліцейських.

Крім того судом першої інстанції залишено поза увагою подані ОСОБА_1 низку клопотань, у тому числі про право на ознайомлення з матеріалами справи та наявності розбіжностей у часі та місці судового розгляду.

У судове засідання призначене на 11 год. 30 хв. 04 липня 2023 року, до апеляційного суду ОСОБА_1 у черговий раз не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення із проставленим особистим підписом його дружини, ОСОБА_2 .

При вирішенні питання щодо можливості здійснення апеляційного розгляду за відсутності апелянта, апеляційний суд враховує наступне.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Пономарьов проти України", та "Трух проти України").

У рішенні в справі "Каракуця проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи, їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 28 березня 2023 року, у відсутність апелянта, та в даному випадку його права на доступ до правосуддя, не є порушеним.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримав в повному обсязі та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з врахуванням:

- протоколу про адміністративне правопорушення від 02.04.2022 року серії ААБ № 061039;

- показань газоаналізатора «Драгер 6820», відповідно якого розмір парів у видихуваному повітрі ОСОБА_1 становить 2,41 %;

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- відеозапису, яким зафіксовано проходження ОСОБА_1 встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння спеціальним технічним засобом, на місці зупинки транспортного засобу та його згоди з результатами показів.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Із відеозапису вбачається, як працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою приладу Драгер на місці, на що останній погодився. Показання газоаналізатора «Драгер 6820», становив 2,41 %. Після роз`яснення ОСОБА_1 про можливість пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, він відмовився та погодився з результатами показів приладу газоаналізатора, про що складено протокол про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд визнає даний відеозапис достатнім для того, щоб разом з протоколом про адміністративне правопорушення зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, зафіксовано факт його керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд не може прийняти доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції його права на захист через розгляд справи у його відсутність, оскільки згідно ст. 268 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, що було дотримано суддею суду першої інстанції.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи відносно ОСОБА_1 відкладався неодноразово, а саме 9 разів, через неявку останнього на судове засідання. Подані численні клопотання ОСОБА_1 про відкладення судового засідання, мотивувалися одними і тими самими причинами, або перебування його у відрядженнях або у зв`язку зі заступанням у цілодобовий наряд. На підтвердження поважності не прибуття на судовий розгляд, останній прикладав довідки командира взводу ВМТЗ 15 ОСБ ОСОБА_3 , командира відділення ВМТЗ 15 ОСБ ОСОБА_4 , командира взводу ВМТЗ 15 ОСБ ОСОБА_5 , які були завірені лише їх особистими підписами. Жодних офіційних відміток (дати, печаті, вихідного номеру, офіційного бланку), вони не містять, тобто на них відсутні будь-які ознаки офіційного документу. Тому перевірити достовірність надісланих ОСОБА_1 документів, як поважність неявки на судове засідання, суддя не мав можливості. Крім того відповідь на запит суду першої інстанції, адресований до МО України щодо дійсних підстав неприбуття останнього до суду, так і не надійшла.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується зі суддею суду першої інстанції про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 , що допускається положеннями ст. 268 КУпАП, ураховуючи при цьому усталену судову практику ЄСПЛ щодо оцінки поведінки особи та її вплив на тривалість розгляду справи, згідно якої право на доступ до суду, закріплене у § 1 ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати § 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Необхідно наголосити, що необґрунтоване зволікання з боку суду у розгляді справи могло призвести до негативних наслідків у виді закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП через закінчення строку накладення стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, що є неприпустимим, оскільки зводиться нанівець легітимна мета провадження у справі (охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо ст. 1 КУпАП) та унеможливлення існування розумної пропорційності між використаними судом засобами та поставленою метою.

Твердження апелянта про те, що судом було порушено його право на ознайомлення з матеріали справи, апеляційний суд вважає необґрунтованими. Як вбачається з долучених клопотань, 06.02.2023 р. та 21.03.2023 р. ОСОБА_1 звертався до суду першої інстанції із заявою про ознайомлення з матеріалами справи. Проте для реалізації вказаного права, ОСОБА_1 жодного разу не з`явився до суду.

Жодних розбіжностей у часі та місці судового засідання, про що зазначає апелянт, апеляційний суд не знаходить. Відповідно судової повістки до суду в справі про адміністративне правопорушення, на 08 год. 40 хв. 28 березня 2023 року було відкладено судовий розгляд матеріалів відносно ОСОБА_1 , про що останній був повідомлений. Отже відсутність на офіційному сайті суду в списку справ призначених до розгляду на 23.03.2023 р., матеріалів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є закономірним та зрозумілим.

Не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що працівники поліції діяли не у відповідності до своїх повноважень, оскільки інспектор взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Сумській області лейтенант поліції Корень В.Г., діяв в межах своїх повноважень, передбачених Законом України. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, заперечуючи проти обставин, зазначених у вказаному протоколі, апелянт зі скаргами на дії працівників поліції не звертався, їх дії при складанні протоколу не були визнані неправомірними.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, органи Національної поліції уповноважені складати протоколи про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП.

З відеозапису слідує, що працівники поліції під час описаних подій перебувають в однострої, мають нагрудні знаки та знаходяться на службовому автомобілі з відповідними знаками розрізнення, що не викликає сумнівів, що вони несли службу та виконували свої службові повноваження.

Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, із врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя вірно встановив у діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було.

Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої повно, всебічно, об`єктивно і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги особи, який притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді районного суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 28 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, який притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.