Номер провадження: 33/813/2343/23
Головуючий у першій інстанції Лупенко А. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без учасників справи, матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Дерев`янка Миколи Олеговича на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 34000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки Також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Відповідно до адміністративних матеріалів, 06.10.2023року о 13 год. 43 хв. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Семена Палія, 92/1, повторно протягом року, керував автомобілем марки «Jeep Renegade» у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджено висновком результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим порушив п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), за що передбачена відповідальність ч.2 ст.130 КУпАП.

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2023 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП (а.с.8).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, 27.11.2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Дерев`янко М.О. подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП (а.с.10-12).

Крім того, в апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Дерев`янко М.О. просив поновити йому строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови (а.с.12).

Так, у відповідності до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржувана постанова Суворовського районного суду м. Одеси була ухвалена 16 листопада 2023 року, однак відомості про її вручення ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, зазначені обставини свідчать про те, що строк на апеляційне оскарження був пропущений апелянтом з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що апеляційний перегляд судового рішення гарантовано учасникам справи п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

У судове засідання, призначене на 15.12.2023 року на 12 год. 40 хв. ОСОБА_1 та його адвокат Дерев`янко М.О. не з`явились, хоча були належним чином сповіщені у строк, передбачений ст.277-2 КУпАП (а.с.19-22).

Разом з тим, 15.12.2023 року, від представника ОСОБА_1 адвоката Дерев`янка К.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що адвокат Дерев`янко О.М. не може прибути у судове засідання через те, що супроводжуватиме доньку на лікування (а.с.23-24).

Однак дане клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

За приписами ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи стислі строки встановлені законом для розгляду даної категорії справ, з огляду на військовий час, враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо належних, допустимих та об`єктивних доказів, які дають можливість ухвалити законне та обґрунтоване рішення, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 та його захисник, будучи, належним чином, повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явились, суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для відкладення розгляду справи.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Більше того, виходячи з положень ст. 268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Що стосується суті апеляційної скарги, то апеляційний суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП, передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно до ч.1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності також має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляду справи користуватися юридичною допомогою, оскаржувати постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до п. 24 постанови пленуму Верховного Суду № 14 від 23.13.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Відповідно до ч.1 ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.

Згідно постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2023 року, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП, розгляд вказаної справи відбувся без його присутності.

Однак, матеріали справи не містять даних про те, що судом першої інстанції належним чином повідомлено ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч.1 ст. 277-2 КУпАП.

Так, згідно оскаржуваної постанови, ухваленої 16 листопада 2023 року, ОСОБА_1 був сповіщений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджувалось його підписом у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №522967 від 12.10.2023 року (а.с.8).

Проте, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ААД №522967 від 12.10.2023 року, підпис у протоколі відсутній, більше того, вказана дата про судове засідання -13.10.2023 року о 10 год. 00 хв. (а.с.2).

Із зазначеного вбачається, що судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, справу розглянуто без участі ОСОБА_1 , який при цьому відповідно до вимог ч.1 ст. 277-2 цього Кодексу не був належним чином повідомлений про дату і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд дійшов висновку, про порушення судом першої інстанції процедури розгляду адміністративного правопорушення, оскільки справу розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не повідомленої належним чином про час і місце судового засідання.

Стосовно суті вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, то суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки винуватість ОСОБА_1 у вчиненому діянні підтверджується наступними доказами:

-довідкою з інформаційного порталу Національної поліції, про те, що ОСОБА_1 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (справа 947/14264/23) (а.с.1);

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД552967 від 12.10.2023 року, в якому викладені обставини порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України (а.с.2);

-висновком КНП «ООМЦПЗ» ООР №002329 від 12.10.2023 року, щодо результатів медичного огляду з виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого, ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, в якому ОСОБА_1 розписався про те, що він ознайомлений про готовність результату 12.10.2023 року (а.с.4);

-повідомленням про запрошення до підрозділу поліції від 06.10.2023 року, для отримання вищевказаного висновку, з якого вбачається що ОСОБА_1 погодився прибути, про що свідчить його підпис (а.с.5);

-відеозаписами з боді-камер працівників поліції, та відеореєстратора із службового авто, з яких вбачається, що ОСОБА_1 рухався на транспортному засобі Jeep Renegade д.н.з. НОМЕР_1 в м. Одесі по вул. Семена Полія, буд. 92/1, при цьому, після зупинки працівниками поліції, ОСОБА_1 повідомлено причину зупинки, та повідомлено, що у нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку із чим, працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що останній погодився, крім того належним чином зафіксовано факт проходження огляду у лікарні (а.с.6).

З цих підстав, твердження апелянта, про відсутність доказів його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, на увагу не заслуговують, так як повністю спростовані матеріалами справи в їх сукупності.

Крім того, слід зазначити, що ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони зазначеного правопорушення є встановлення факту керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Згідно до ч.2 ст.130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Так, відповідно п. 2.9 ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд зазначає, що порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція), а також «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ 17.12.2008 № 1103 .

У відповідності до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень Розділу ІІІ Інструкції, (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Згідно до Інструкції, висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Так, згідно з висновком щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.10.2023 року № 002329 (а.с.4), огляд ОСОБА_1 проводився о 14:40 год. 06.10.2023 року лікарем у КНП «ООМЦПЗ» ООР, за результатом проведеного огляду в освідуваної особи встановлено стан наркотичного сп`яніння.

Пунктом 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року передбачено право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду.

Водночас, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.10.2023 року №002329 з підстав його неповноти або неправильності не оскаржував, та дії працівників медичного закладу у встановленому законом порядку не оспорював.

У ході апеляційного розгляду апеляційним судом не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність в діях працівників поліції порушення приписів «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та КУпАП, які б вплинули на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою, є належними та допустимими, та такими, що в повній мірі підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

При цьому слід зазначити, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП підтверджується також тим, що постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 червня 2023 року його було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності по ч.1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується довідкою з інформаційного порталу Національної поліції про те, що ОСОБА_1 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (справа 947/14264/23) (а.с.1);

Вказана постанова суду набрала законної сили та ОСОБА_1 в апеляційному порядку не оскаржена.

Крім того, слід зазначити, що складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст. 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, ні правопорушником ОСОБА_1 суду не надано, не здобуто таких доказів і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Посилання на сумніви правильності складання протоколу про адміністративне правопорушення ґрунтуються виключно на твердженнях самого ОСОБА_1 та його захисника, які є прямо зацікавленими особами, їх роздумах щодо діяльності правоохоронних органів.

Крім того, правопорушником ОСОБА_1 або його захисником, не було наведено жодних даних, які б викликали сумніви у належності даних матеріалів справи, проведення огляду на стан сп`яніння та об`єктивності органів поліції при їх складанні.

При цьому, в матеріалах справи не встановлено доказів того, щоб ОСОБА_1 чи його захисник зверталися із заявами та скаргами до прокурора, який здійснює нагляд за органами поліції чи вищестоящих органів з приводу незаконних дій працівників поліції, а тому такі твердження викликають об`єктивний сумнів.

Таким чином, підстав вважати, що в процесі встановлення обставин справи зі сторони органів поліції на особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності, чинився тиск, проводилася фальсифікація матеріалів справи, у суду немає.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити, що законодавство вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку висуває поліцейський, був спростований фактами захисту, встановленими на підставі доказів, - і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням або її спростування.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильні висновки суду першої інстанції. Зазначені доводи є аналогічними тим, яким надана оцінка в постанові суду першої інстанції, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Щодо твердження правопорушника ОСОБА_1 про неналежність доказів, долучених до матеріалів справи, на що у своїй апеляційній скарзі посилається апелянт, то такі доводи є безпідставними, оскільки відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші, обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, протоколом про адміністративне правопорушення, на підставі показань технічних приладів, що мають функції відеозапису чи кінозйомки, іншими документами.

Суд також враховує, що у Висновку № 11 (2008) Консультативної ради Європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого, звертається увага на те, що виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту.

Позиція ОСОБА_1 , яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законності та обґрунтованості, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту з метою ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином, аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не у повному обсязі спростовуються матеріалами справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 268, 277-2, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Дерев`янка Миколи Олеговича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2023 року задовольнити.

Поновити представнику ОСОБА_1 адвокату Дерев`янку Миколі Олеговичу строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2023 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Дерев`янка Миколи Олеговича задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати.

Прийняти постанову, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, та стягнути з нього на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови у зв`язку із відпусткою судді Сегеди С.М. та у зв`язку з відкликанням його із відпустки, складено 28.12.2023 року.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда