Справа № 484/6664/23
Провадження № 3/484/2574/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2023 року м.Первомайськ

Суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Мельничук О.В., при секретарі Голубковій Н.М., за участі особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув справу про адміністративне правопорушення, матеріали по якій надійшли 30.11.2023 року від Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бандурка Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, який не є інвалідом, освіта середня, не працюючого, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

30.11.2023 р. до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №581409 від 22.11.2023 р., згідно якого 22.11.2023 року о 18.00 год. по вул. Київській м.Первомайськ ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ-2103» н.з. НОМЕР_2 , стосовно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування т/з від 23.04.2019 р. ВП №52329697 Первомайський міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», чим вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, вказавши, що дійсно 22.11.2023 року о 18.00 год. по вул. Київській м.Первомайськ він керував автомобілем «ВАЗ-2103» н.з. НОМЕР_2 , однак будь-яких обмежень, що до права керування транспортними засобами не має, так як виконавче провадження № ВП №52329697 закінчене 17.11.2023 року та скасовані всі заходи примусового виконання рішення на підтвердження чого надав копію постанови державного виконавця від 17.11.2023 року. За таких обставин просив закрити провадження у справі за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи докази, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, відсутня з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №581409 від 22.11.2023 р., вказано, що 22.11.2023 року о 18.00 год. по вул. Київській м.Первомайськ ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ-2103» н.з. НОМЕР_2 , стосовно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування т/з від 23.04.2019 р. ВП №52329697 Первомайський міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Із копії постанови старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Чувашової А.Ф. від 17.11.2023 року видно, що виконавче провадження № ВП 52329697 закінчене 17.11.2023 року, припинено чинність арешту майна боржника ОСОБА_1 та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Таким чином, станом на 22.11.2023 року ОСОБА_1 фактично тимчасового обмеження у праві керування т/з не мав, що виключає склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП, яке викладене в протоколі серії ААД №581409 від 22.11.2023 р.

Недоведеність вини особи, відповідно до ст. 9 КУпАП, свідчить про відсутність складу правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010р. адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17.06.2011р.) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995р., у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У справах Малофєєва проти Росії (Malofeyevav.Russia, рішення від 30.05.2013р.) та Карелін проти Росії (Karelinv.Russia, рішення від 20.09.2016р.) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

На підставі вищевикладеного вважаю, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад і подія адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, за відсутності інших об`єктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення, а відтак вказане є підставою для закриття провадження по справі за ч. 3 ст. 126 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 126, 221, 247, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП - закрити у зв`язку із відсутню складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя: О.В. Мельничук