Єдиний унікальний номер 341/1239/23
Номер провадження 3/341/366/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р., за участю:

секретаря судового засідання Матейко О. С.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянув справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 .

встановив:

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 12.06.2023 № 191274 ОСОБА_1 вчинив керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, за наступних викладених у протоколі обставин.

12.06.2023 о 22 год 55 хв у м. Бурштині по вул. Шевченка водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 2109, н. з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія на місці за допомогою приладу Драгер 6810. Чим порушив вимоги п. 2.9 «А» ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 пояснив, що є військовослужбовцем і перебуває тимчасово у реабілітаційній відпустці після поранення у бойових діях. 12 червня відвозив побратима додому, правил дорожнього руху не порушував. Працівники поліції зупинили його безпідставно, сказали пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, що він слухняно виконав. Після продуву приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу його не питали, чи згідний він з результатами огляду і не пропонували проїхати для огляду у медичний заклад.

Також, ОСОБА_1 долучив до матеріалів справи завірені копії документів, зокрема: військового квитка, відпускного квитка від 12.06.2023 №1734, довідок ВЛК від 04.05.2023 №5760 та від 10.02.2023 № 1540, медичного висновку, позитивної службової характеристики солдата ОСОБА_1 від 02.05.2023.

З указаних документів суддя встановив, що військовослужбовець ОСОБА_1 перебуває у відпустці за станом здоров`я з 12.06.2023 до 10.07.2023, був оперований та проходив лікування у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із проходженням військової служби.

Крім того, у судовому засіданні досліджено зміст протоколу про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, роздруківку приладу «Драгер» та наявні у справі відеозаписи.

Надаючи правову оцінку наявним у справі матеріалам і поясненням особи, суддя виходить з такого.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог пункту 2. 9 «А» ПДР України водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з частиною 1 статті 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Таким чином, згідно з Конституцією України та рішеннями Європейського суду з прав людини винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумними сумнівами. Усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника. Отже, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх допустимості і належності.

Чинний КУпАП не визначає поняття допустимості та належності доказів, проте відповідно до статті 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим кодексом (ст. 86 КПК України).

Таким чином, особа не може бути притягнута до відповідальності на підставі неналежних чи недопустимих доказів, а наявні докази повинні виключати будь-які розумні сумніви щодо винуватості особи.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, тощо.

Надаючи правову оцінку протоколу про адміністративне правопорушення як доказу, суддя виходить з такого.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення, відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Разом з тим, неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

У своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні у справі «Ващенко проти України» Європейський суд вказав, що «обвинувачення» для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

У рішенні в справі «Абрамян проти Росії» Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

У цьому ж рішенні Суд нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення серед інших питань вирішує, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Суддя на виконання вимог ст. 278 КУпАП констатує недоліки протоколу про адміністративне правопорушення в частині здійснення кваліфікації діяння особи за ч. 1 статті 130 КУпАП.

Так, відповідно до змісту протоколу стосовно ОСОБА_1 викладено обвинувачення викладено наступним чином: "12.06.2023 о 22 год 55 хв у м. Бурштині по вул. Шевченка водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 2109, н. з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія на місці за допомогою приладу Драгер 6810. Чим порушив вимоги п. 2.9 «А» ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП".

Тобто, за змісту вказаного протоколу ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «А» ПДР та підлягає відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП тому, що керував ТЗ «з явними ознаками алкогольного сп`яніння». Іншими словами, відсутня констатація керування ТЗ у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, з оглянутих у судовому засіданні наявних у справі відеозаписів суддя встановив, що після зупинки ТЗ під керуванням ОСОБА_1 працівник поліції перевірив документи та запитав, чи водій вживав алкогольні напої і чи готовий пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. На вказане запитання водій відповів, що алкогольні напої не вживав і готовий пройти відповідний огляд. Після продуву приладу «Драгер 6810» результат огляду становив 1,89 %. Оголосивши результат огляду на місці за допомогою спеціального технічного засобу, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, до матеріалів справи долучено роздруківку результату огляду за допомогою приладу «Драгер 6810» з відповідним показником 1,89 %, яка містить підпис особи, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, де міститься підпис особи про згоду з результатом огляду.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 пояснив, що під час огляду його не запитували про згоду з результатами огляду, проїхати у медичний заклад для огляду не пропонували, а всі документи підписував, бо так казали поліцейські.

Оцінюючі такі пояснення ОСОБА_1 , суддя враховує, що відповідно до змісту службової характеристики особа, серед іншого, при спілкуванні з військовослужбовцями завжди дотримується субординації та норм військової ввічливості. Така характеристика, на переконання судді, свідчить про готовність підпорядковуватись вказівкам службових осіб та готовність виконувати їхні вказівки.

Відповідно до приписів частин 2, 3, 5 статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Процедура проведення огляду водіїв на виявлення стану сп`яніння закріплена у Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), затвердженої спільним наказом Міністерства Внутрішніх Справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з п. 7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п.п. 6, 7, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Вищезазначених вимог законодавства працівники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не дотрималися.

За таких обставин, констатую, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено: суті порушення, а саме те, що він керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння; не зазначено, чи погодився ОСОБА_1 з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а у разі незгоди, чи відмовився від проходження огляду у медичному закладі.

При цьому суддя враховує, що наявними відеозаписами з нагрудної камери поліцейського не підтверджено згоду ОСОБА_1 з результатами огляду на місці, не підтверджено надання особі пропозиції пройти такий огляд у медичному закладі у випадку незгоди з результатами огляду на місці, що є безумовним правом водія.

З огляду на викладене, суддя вважає, що працівники поліції порушили процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на виявлення стану алкогольного сп`яніння, що відповідно до приписів частини 5 статті 266 КУпАП призводить до недійсності огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Таким чином, результати огляду ОСОБА_1 , зафіксовані у роздруківці з приладу «Драгер 6810» та акті огляду суддя визнає недійсними, а вказані письмові докази недопустимими, на підставі яких особу не може бути визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення.

Окремо звертаю увагу на те, що саме працівники поліції не виконали обов`язок, покладений на них частиною 2 статті 251 КУпАП щодо збирання та надання суду належних і допустимих доказів наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Таким чином, враховуючи некоректність викладеної у протоколі об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, зважаючи на відсутність допустимих доказів перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, доходжу висновку про те, що у справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, провадження у справі щодо ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП необхідно закрити за відсутністю доказів наявності у діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 130, 247, 266, 283, 284, 285 КУпАП, суддя

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її прийняття.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ