Номер провадження: 33/813/2338/23
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря Триколіч І.Б.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2023 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнено на користь держави судовий збір в сумі 536 гривень 80 копійок,

В С Т А Н О В И В:

18 травня 2023 року о 00.45 годин на вул. Ромашкова, 57 в м. Одесі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi Q5, н/з НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 «Правил дорожнього руху України», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2023 року визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнено на користь держави судовий збір в сумі 536 гривень 80 копійок.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 пояснював патрульному поліцейському неодноразово те, що вживає лікарські засоби, що пов`язано зі станом здоров`я, та пред`явив лікарський рецепт, однак працівники поліції стверджували про наявність ознак наркотичного сп`яніння.

Крім того в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи таке клопотання тим, що кожного тижня перевіряв на сайті Київського районного суду м. Одеси інформацію щодо його справи (до цього часу справа по ОСОБА_1 у Київському районному суді м. Одеси справа відсутня). 30 жовтня 2023 року в додаток «Дія» надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження №731749338 з примусового виконання оскаржуваної постанови судді. Після цього з`ясувалось, що справа №947/20286/23 була зареєстрована на «КараЇванов» у зв`язку із цим йому і не було відомо про розгляд вказаної справи.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за можливе задовольнити його з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п.8 ч.1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

На підставі матеріалів справи встановлено, що дійсно на сайті «Судова влада» за пошуком «номер справи» (№947/20286/23) вбачається прізвище особи « ОСОБА_2 ». Про існування оскаржуваної постанови апелянт дізнався через сповіщення застосунку «Дія», в якому повідомлено, що відкрито виконавче провадження №731749338 з примусового виконання оскаржуваної постанови судді.

06 листопада 2023 року адвокат Завальнюк Д.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав заяву на ознайомлення із матеріалами справи, 14 листопада 2023 року ознайомився з матеріалами справи, а 16 листопада 2023 року подав апеляційну скаргу.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2023 року.

Про судове засідання, призначене на 21 грудня 2023 року, апелянт та його адвокат були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи, однак у судове засідання не з`явилися.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд ніяким чином не обмежує учасників справи, оскільки останні скористались своїм правом на оскарження судового рішення в апеляційному порядку, скористались правом на захист, у встановленому законом порядку своєчасно повідомлялись про час і місце розгляду справи та надавали пояснення щодо справи.

З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності учасника справи та його адвоката, на підставі доводів, викладених в скарзі, а також доказів, які містяться в матеріалах справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Враховуючи положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе провести судове засідання 21 грудня 2023 року та розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його адвоката Завальнюка Д.Ю.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає за необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, виходячи з такого.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. Обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, викладені у протоколі, повністю підтверджуються дослідженим відеозаписом з місця події.

Однак апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази не можна вважати належними, допустимими та такими, що доводять вину ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, повторно досліджені наступні докази:

-довідка, з якої вбачається, що згідно інформаційного порталу Національної поліції ОСОБА_1 протягом року за ч. 1 ст. 130 КУпАП не притягувався, посвідчення водія НОМЕР_2 отримав 27.05.2020 року;

-протокол про адміністративне правопорушення серії АДД №506020 від 18.06.2023, з якого вбачається, що 18 травня 2023 року о 00:45 годин на вул. Ромашкова, 57 в м. Одесі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi Q5, н/з НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 «Правил дорожнього руху України», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Крім того, в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення ОСОБА_1 написав, що лікар назначив лікарський препарат у зв`язку із панічними атаками, при цьому повідомив, що можна вживати ліки за кермом;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 було направлено до КНП «ОМЦПЗ» ООР, однак ОСОБА_1 до медичного закладу не поїхав;

-відеозапис з нагрудних камер поліцейських, який було приєднано до матеріалів справи.

З відеозапису вбачається, що 18 травня 2023 року о 00:45 годин на вул. Ромашкова, 57 в м. Одесі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi Q5, н/з НОМЕР_1 . Поліцейський заявляє підозру на перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння та пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (00:01:35 хв). На питання ОСОБА_1 «навіщо проходити такий огляд» працівник поліції не назвав жодних ознак алкогольного сп`яніння, які наявні у ОСОБА_1 . Натомість останній повідомляє працівнику поліції, що вживає лікарські препарати («гідозепам»), на що представник поліції зазначає, що не можна сідати за кермо у разі застосування лікарських засобів, що знижують швидкість реакції. Надалі ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів (Драгер) та який показав негативний результат. Після негативних результатів, працівник поліції не припиняє спілкування, а навпаки починає констатувати тремтіння рук, а також те, що у нього є підозра, що останній знаходиться в стані наркотичного сп`яніння, тому запропонував останньому проїхати до медичного закладу. При цьому впродовж всієї розмови із поліцейським ОСОБА_1 неодноразово наголошував про вживання лікарських препаратів, які призначені у зв`язку із наявністю проблем зі здоров`ям (панічні атаки, тривожність, депресія) та показує відповідні лікарські рецепти. Однак працівник поліції вказує, що вказане не приймається до уваги і всі докази він надасть в суді.

Згідно із вимог ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції працівником поліції або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пунктами 8, 9 Інструкції та пунктами 7, 8 Порядку регламентовано, що з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, одними із ознак складу даного правопорушення є відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

При цьому, орган, який складає матеріали справи про адміністративне правопорушення, повинен довести даний факт.

Працівниками поліції, незважаючи на порушення вищезазначених вимог закону, було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до відеозапису, який було приєднано до матеріалів справи вбачається, що у працівника поліції, спочатку виникла підозра про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Після отримання негативного результату, поліцейський повідомив, що ОСОБА_1 знаходиться в стані наркотичного сп`яніння. Крім того, на момент висунення такої підозри працівник поліції був повідомлений, що у ОСОБА_1 є розлади здоров`я (панічні атаки, тривожність, депресія) та він п`є ліки. Потім працівник поліції запропонував ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для встановлення стану наркотичного сп`яніння, а на пояснення щодо вживання лікарських препаратів через поганий стан здоров`я пояснив, що все буде подавати в суд і самим поліцейським вказане не приймається до уваги.

Не погодившись з діями працівників поліції, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. За результатами вказаної обставини працівниками поліції був складений протокол, з яким ОСОБА_1 , також, не погодився, що було відображено в протоколі, а саме він написав, що лікар назначив лікарський препарат у зв`язку із панічними атаками, при цьому повідомив, що можна вживати ліки за кермом.

До апеляційної скарги надано консультативний висновок з якого вбачається, що 26 квітня 2023 року ОСОБА_1 був оглянутий амбулаторно. На момент обстеження скаржився на панічні атаки, що були раніше; на тривожність, що триває вже декілька років поспіль; апатію, відсутність енергії, сон, який не дає відчуття відпочинку. Панічні атаки почались біля року тому, здавалось, що він не може дихати, був порушений сон. На консультації стан дещо пригнічений і тривожний. Відповідно до МХК-10 був попередньо встановлений діагноз «F41.1 Генералізований тривожний розлад» та F32 «Депресивний епізод», та було рекомендовано лікування флуоксетином, сульпиридом, гідазепамом з умовою корекції лікування в подальшому.

Отже, пояснення, які надав ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу працівникам поліції, доводи апеляційної скарги, та докази, які були досліджені судом апеляційної інстанції узгоджуються між собою.

Надаючи оцінку обставинам відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, апеляційний суд виходить з того, що будь-який громадянин, будучи безпідставно звинуваченим у вчиненні правопорушення правоохоронним органом, з моменту пред`явлення безпідставного звинувачення щодо себе, буде з недовірою відноситись до представника правоохоронного органу, та за можливості буде відмовлятись від виконання його вимог. Крім цього, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 було зупинено під час дії комендантської години, проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння займає певний тривалий час і поліцейські не роз`яснили йому алгоритм дій після проходження огляду під час комендантської години.

Крім того з відеозапису вбачаєтеся, що поведінка ОСОБА_1 була адекватною, до певного моменту (звинувачення у перебуванні у стані наркотичного сп`яніння) ОСОБА_1 виконував вимоги поліцейського (пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння).

Отже, працівники поліції не намагалися вислухати доводи ОСОБА_1 , навпаки знаходили підстави (підозра перебування у стані наркотичного сп`яніння, яке за ознаками тотожне перебуванню під діями лікарських засобів) ОСОБА_1 вчинити такі дії, які б дозволили останнім з формальних підстав скласти у відношенні нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП з підстав відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Формальний підхід до складання протоколу про адміністративне правопорушення також підтверджується і відеозаписом, з якого вбачається, що, як тільки працівники поліції склали протокол, вони поїхали з місця події, залишив ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу особу відсторонену від керування транспортним засобом з нібито ознаками наркотичного сп`яніння.

Згідно зі ст. 60 Конституції України ніхто не зобов`язаний виконувати явно злочинні розпорядження чи накази. Відповідно, виходячи з сенсу вказаної статі, якщо особа сприймає певну вимогу як явно незаконну, то відповідальність за непідкорення такому розпорядженню, може наступати лише у випадках прямо передбачених законом.

Окремої уваги суду першої інстанції потребувало те, що зовнішній вигляд ОСОБА_1 та його мова на відеозаписі, наданого поліцією, не містить ознак явного наркотичного сп`яніння, на які вказано в протоколі, зокрема мова особи зв`язана, тремтіння пальців пов`язане з тим, що у ОСОБА_1 генералізований тривожний розлад (один із симптомів), хода його стійка, а сама поведінка - реакція на поведінку працівників поліції адекватна ситуації, яка склалась.

Додатково апеляційний суд зауважує, що працівниками поліції зазначені відмінні ознаки наркотичного сп`яніння у протоколі про адміністративне правопорушення і у направленні на огляд транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що також вказує на формальний підхід до складання протоколу.

Отже, враховуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції доходить до висновку, про те, що має місце неналежне виконання своїх обов`язків працівниками поліції, які не надали правильної оцінки ситуації, яка склалася та безпідставно склали протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУАП.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

За встановлених обставин апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апеляційної інстанції заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно із роз`яснень, які містяться в абзаці другому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, так як доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження при розгляді справи.

Згідно ст. ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Однак, суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 даним порушенням закону та фактичним обставинам не надав належної оцінки, через що прийшов до помилкового висновку про доведеність вини останнього та наявність складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За правилами ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Таким чином наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні апеляційним судом у судовому засіданні, не підтверджують факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі. Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2023 рокускасувати.

Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік