Номер провадження: 33/813/2353/23
Номер справи місцевого суду: 504/3589/22
Головуючий у першій інстанції Жовтан П. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Трофименка О.О.,

особи, який з`явився до судового засідання:

-захисника ОСОБА_1 адвоката Афанасьєва Сергія Олександровича,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Афанасьєва Сергія Олександровича на постанову судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року до Комінтернівського районного суду Одеської області від Управління патрульної поліції в Одеській області надійшли матеріали адміністративного провадження разом з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 091621 від 29.10.2022 року, складеного відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП. Накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 17 000 грн., та позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Афанасьєв Сергій Олександрович подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2023 року та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі сторона захисту посилається на наступні доводи:

- суд не дослідив матеріали відеофіксації в повному обсязі, в судовому засіданні за участі ОСОБА_1 та його захисника суд дослідив лише певні фрагменти наявного відеозапису, що свідчить про те, що обставини справи не було встановлено та досліджено в повному обсязі. Повноцінне дослідження наявних доказів планувалося на 26.10.2023 року, однак скаржник та його захисник не змогли з`явитися у це засідання з поважних причин, проте суд цього не врахував та прийняв постанову без участі сторони захисту;

- матеріали справи не містять інформації щодо правомірності причини зупинки транспортного засобу «Chevrolet Aveo», номерний НОМЕР_1 ;

- матеріали справи не містять доказів наявності повноважень поліцейського, затверджених наказом коменданта області, на зупинку транспортних засобів на блокпостах та проведення огляду водіїв на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, у зв`язку з чим сторона захисту наполягає на недопустимості всіх доказів у справі, що надані стороною обвинувачення;

- матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння;

- матеріали справи не містять зазначення підстав, за якими поліцейський дійшов до висновку, що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння;

- прилад Drager Alcotest №7510, ARLM-0426 має ознаки несправності, у матеріалах справи відсутній сертифікат на цей прилад та не можливо встановити дату останньої повірки такого приладу;

- відеозапис з нагрудної камери поліцейського постійно переривається, що є підставою для визнання такого доказу недопустимим;

- при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не було дотримано процедури та не було роз`яснено ОСОБА_1 його права, в тому числі право на професійну правову допомогу та право на проходження огляду у медичному закладі.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника, який з`явився у судове засідання та підтримав вимоги апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовуючи до нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, з чим погоджується і апеляційний суд.

При розгляді справи апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі. Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі.

За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку, на поліцейського.

Для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом повторно досліджено докази, що зібранні працівниками поліції у підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 091621 від 29.10.2022 року, водій ОСОБА_1 29 жовтня 2022 року біля 18 год. 22 хв. за адресою: Одеська область Лиманський (Одеський) район, автодорога «Одеса-Мелітополь», 21 км. + 500 м., керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу Drager Alcotest №7510, ARLM-0426, результат огляду становить 0,86 ‰. Вказані дії ОСОБА_1 працівники поліції кваліфікували, як порушення вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. Транспортний засіб передано іншому тверезому водію. ОСОБА_1 своїм підписом затвердив, що ознайомлений з цим протоколом (а. с. 4).

Роздруківкою (чеком) газоаналізатора Drager Alcotest №7510, ARLM-0426, встановлено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 поліцейськими проведений 29.10.2022 року о 18-30 год. з використанням спеціального технічного засобу, а саме газоаналізатора Drager Alcotest №7510, ARLM-0426, останнє градуювання 27.06.2022 року. Тест № 965 показав, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду: 0,86 ‰.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими проведений за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest №7510, ARLM-0426, у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Результат огляду на стан сп`яніння склав 0,86 ‰. Свідки події не залучались, оскільки велась відеофіксація на боді-камери № 471822, 471013 (а. с. 5).

Дослідженням диску з відеозаписами з боді-камер № 471822, 471013 встановлено, що такі відеозаписи стосуються подій, що мали місце 29.10.2023 року за участі ОСОБА_1 . Відеозаписом зафіксовано, що під час спілкування поліцейського та ОСОБА_1 , останньому повідомлено поліцейським про виявленні в нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Drager. ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Drager, результат якого склав 0,86 ‰, що в голос поліцейським було повідомлено ОСОБА_1 та зазначено про необхідність виклику особи, який може забрати автомобіль. ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що вжив 150 грам горілки та має виразку шлунку, що могла вплинути на результат, проте проти результату проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Drager не заперечував. Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким його ознайомлено під підпис (а. с. 6).

Згідно п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення поліцейськими огляду водія на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція № 1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок № 1103).

З положень, закріплених в ст. 266 КУпАП, вбачається, що особи, які керують, зокрема транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд особи на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У разі відсторонення особи від керування, зокрема транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Аналогічні положення, але з деталізацією дій поліцейського під час огляду водія на стан сп`яніння, містяться в Порядку № 1103 та Інструкції № 1452/735.

Зокрема, положення п. 2, 3 Порядку № 1103 встановлюють, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 5 Порядку № 1103 результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (абз. перший п. 6 Порядку № 1103).

Положенням п. 3 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно п. 1 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

За приписами п. 2 - 5 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Згідно п. 7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього Закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Положення щодо регулювання застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, щодо доступу до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, щодо порядку зберігання, видачі та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів, регулюються Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026).

Підпунктом 1 п. 2 розділу І Інструкції № 1026 передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Портативний відеореєстратор це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського (п. 3 розділу І Інструкції № 1026).

Згідно п. 5 розділу ІІ Інструкції № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Слід зазначити, що відеозапис, який фіксує правопорушення, є об`єктивним доказом у справі, оскільки унеможливлює суб`єктивне висвітлення поліцейським обставин справи, та здійснюючи відеозапис, поліцейський діє відповідно до вимог ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та ст. 251, 266 КУпАП.

Оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані в справі докази відображають обставини, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що 29.10.2023 року ОСОБА_1 порушено вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає безпідставними посилання апелянта, що судом не здійснено належне в повному обсязі дослідження відеофіксації правопорушення, оскільки зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що районний суд здійснив дослідження відеозапису та надав йому належну оцінку, зокрема районний суд встановив, що за поясненнями ОСОБА_1 , він вжив 150 грам горілки, та свою незгоду із результатами огляду не заявляв. Встановлені районним судом обставини також підтверджені під час апеляційного розгляду справи, зокрема в ході дослідження відеозапису з місця подій в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Також слід зазначити, що матеріали адміністративного провадження відносно ОСОБА_1 в провадженні головуючого судді перебували з 21.11.2022 року по 26.10.2023 року. За цей час справа неодноразово відкладалась, зокрема за клопотаннями сторони захисту. Сумніви апелянта щодо здійснення судом першої інстанції належного дослідження відеозапису з місця подій, що мотивовані лише з тим, що 26.10.2023 року суд розглянув справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, незважаючи на поважність їхньої неявки до судового засідання, не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції, оскільки такі сумніви не підтвердженні жодними доказами, а сама лише відсутність сторони захисту в судовому засіданні під час дослідження судом першої інстанції відеозапису з місця подій не вказує на здійснення судом неналежної оцінки даного доказу у справі.

Апеляційний суд вважає хибними твердження апелянта, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського переривається, оскільки такі твердження спростовані дослідженням відеозапису з місця подій, в ході якого встановлено, що такий відеозапис вчинений на дві боді-камери поліцейських, є безперервним та надає змогу встановити обставини події з моменту зупинки транспортного засобу до складання та ознайомлення водія з протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта, що матеріали справи не мітиться відомостей щодо правомірності зупинки ОСОБА_1 , апеляційним судом сприймаються критично, оскільки самі по собі такі послання не можуть бути підставою для скасування правильного по суті судового рішення.

Щодо тверджень апелянта про відсутність в матеріалах справи повноважень поліцейського на зупинку транспортних засобів на блокпостах та проведення огляду водіїв на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, у зв`язку з чим у апелянта виникають сумніви щодо допустимості зібраних доказів у справі, то апеляційний суд зауважує, що матеріали справи оформленні та направленні до суду відповідно до чинного законодавства супровідним листом за підписом начальника ВАП УПП в Одеській області ДПП, тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що надані матеріали зібрані неповноважними співробітниками поліції та з порушенням закону.

Апеляційний суд також відхиляє доводи апелянта, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, з тих підстав, що дослідженням відеозапису з місця подій встановлено, що при зупинці ОСОБА_1 перебував в автомобілі на місці водія, на питання поліцейського повідомив, що їде до м. Одеси з м. Миколаєва, та в подальшому під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 не заперечував факту того, що керував автомобілем та на вимогу поліцейського пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager, який показав позитивний результат.

Стосовно доводів апелянта, що матеріали справи не містять зазначення підстав, за якими поліцейський дійшов до висновку, що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння, то зазначені доводи спростовуються матеріалами справи, оскільки з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що такий огляд ОСОБА_1 проведений поліцейським, у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Також, як зазначив районний суд, з чим погоджується і апеляційний суд, протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення, де фіксується суть правопорушення, яке ставиться у провину особі. В даному протоколі зазначено суть інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення. Підстави для проведення огляду на стан сп`яніння є супутніми процедурними моментами та зазначення їх в формулюванні фабули правопорушення в даному випадку не вимагається.

Апеляційний суд також не приймає доводи апеляційної скарги, що прилад Drager Alcotest №7510, ARLM-0426 має ознаки несправності, у матеріалах справи відсутній сертифікат на цей прилад та не можливо встановити дату останньої повірки такого приладу, оскільки таким доводам надано належну оцінку судом першої інстанції, крім того з відеозапису з місця подій вбачається, що ОСОБА_1 не скористався правом, передбаченим п. 5 розділу ІІ Інструкції № 1452/735, та не вимагав у поліцейських надати йому для ознайомлення сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку приладу Drager, після проходження огляду на стан сп`яніння на цьому приладі не вказував на його несправність та не заперечував проти отриманого за його допомогою результату.

Щодо тверджень апелянта про не роз`яснення поліцейськими особі його прав, зокрема про право на проходження огляду у медичному закладі, то апеляційний суд зазначає, що такі твердження апелянта не можуть слугувати правовою підставою для задоволення апеляційних вимог та закриття провадження у справі з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, апеляційний суд наголошує, що під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 не заперечував проти результату огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager, а отже підстави для роз`яснення права поліцейським на проходження огляду в закладі охорони здоров`я були відсутні.

Тобто, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд констатує, що при розгляді справи судом першої інстанції надано доказам по справі належну та об`єктивну оцінку, та твердження апелянта про те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, не знайшли свого підтвердження.

Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 130 ч. 1 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Афанасьєва Сергія Олександровича - залишити без задоволення.

Постанову судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе