ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1396/23 Справа № 932/4244/23 Суддя у 1-й інстанції - Татарчук Л.О. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2023 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

яку визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі одної тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень, 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто судові витрати у сумі 536 грн. 80 коп.

Відповідно до встановлених судом обставин, 26 лютого 2023 року о 01:40 год. водій ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «Volkswagen Caddy», д.н.з НОМЕР_1 , в м. Дніпро по вул. Запорізьке шосе, буд.123, в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком медичного огляду №1138 від 03.03.2023 року.

З сукупності встановлених обставин та досліджених доказів, суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 просить постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2023 року скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі щодо неї про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неповноту судового розгляду.

Вважає, що судом не надана належна оцінка матеріалам справи, які не містять доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 , оскільки остання фактично ним не керувала, а лише повернулась до автомобіля, щоб забрати речі, після чого співробітники поліції, погрожуючи їй проблемами за порушення комендантської години та евакуацією автомобіля на штрафний майданчик, змусили її пройти огляд на стан сп`яніння. Крім того, в матеріалах справи не міститься доказів порушення ОСОБА_1 вимог ПДР, що слугували підставою для зупинки автомобіля чи висунення їй вимоги для проходження огляду на стан сп`яніння.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення та рапорт співробітника поліції не можуть слугувати беззаперечними доказами винуватості у скоєні адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши особу, що притягується до адміністративної відповідальності, яка підтримала доводи апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні з викладених в ній підстав, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Однак, вказані вимоги закону при розгляді справи належним чином виконані не були, суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 1 ст. 130 КупАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин провадження у справі про адміністративні правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Частина перша ст. 130 КУпАП передбачає три види об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме керуванням транспортними засобами особами в стані сп`яніння; передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння; ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 355769, водію ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона якого полягає у тому, що остання 26 лютого 2023 року керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Натомість ОСОБА_1 в своїх поясненнях вказує, що транспортним засобом безспосередньо не керувала, 25 лютого 2023 року вони разом із чоловіком приїхали в гості до друзів, де перебували тривалий час та вирішили залишитися на ніч, оскільки вживали алкогольні напої, а також вже настала комендантська година. Коли вона вийшла до автомобіля щоб забрати речі і документи, то до неї під`їхали працівники поліції і запропонували пройти огляд, погрожуючи у випадку відмови неприємностями за порушення комендантської години та евакуацією автомобіля на штрафний майданчик. При цьому її транспортний засіб не був заведений та вже тривалий час стояв без руху.

Наявними у справі доказами пояснення ОСОБА_1 у цій частині не спростовуються. Так, згідно рапорту співробітника поліції від 18.04.2023 року, під час патрулювання 26.02.2023 року по вул. Запорізьке Шосе у м. Дніпро було помічено транспортний засіб «Volkswagen Caddy» та було прийнято рішення про його зупинку, відповідно до вимог ст. 35 ЗУ Про Національну поліцію, після чого у водія вказаного транспортного засобу ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (а.с. 4).

Будь-які інші докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, зокрема відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, показання свідків, постанови про притягнення до адміністратвиної відповідальності за порушення ПДР, у матеріалах справи відсутні.

Судом першої інстанції не було враховано, що під керуванням транспортним засобом розуміється вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу, і переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 таких дій не надано.

Фактично з матеріалами справи підтверджується лише те, що співробітниками поліції 26 лютого 2023 року було виявлено транспортний засіб «Volkswagen Caddy», д.н.з НОМЕР_1 , втім об`єктивних відомостей про те, що ОСОБА_1 керувала вказаним транспортним засобом і при цьому була зупинена за порушення ПДР, матеріали справи не містять, а докази винуватості у цій частині зводяться до рапорту поліцейського, який є представником сторони обвинувачення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на те, що матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про недоведеність об`єктивної сторони інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, а відтак і про відсутність в її діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У зв`язку із вищенаведеним апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, зі скасуванням оскаржуваної постанови суду та закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 7, 247, 266, 268, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2023 року щодо ОСОБА_1 , яку визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати, провадження у справі - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця