єдиний унікальний номер справи 546/526/23
номер провадження 3/546/313/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м. Решетилівка

Суддя Решетилівського районного суду Полтавської області Романенко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Решетилівка у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мала Перещепина Новосанжарського району Полтавської області, громадянки України, не працюючої, перебуваючої у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, маючої на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_1 , відомостей про притягнення особи до адміністративної відповідальності протягом року суду не надано, -

в с т а н о в и в :

01.05.2023 до Решетилівського районного суд Полтавської області від СПД № 1 ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 184 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 435983 від 24.04.2023, 24 квітня 2023 року близько 17:30 год ОСОБА_1 ухилилась від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо життя своїх неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що виразилось у залишенні останніх без нагляду та догляду в будинку протягом 3 діб. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 184 КУпАП.

У судове засідання, призначене на 05.07.2023, з`явилася особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та свідок: ОСОБА_6 .

Після роз`яснення відповідно до ст. 268 КУпАП прав особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі права на захист, у судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечила повністю.

Суду пояснила, що повністю не згодна з обставинами викладеними у протоколі, дітей залишила самих вдома на одну годину, а не три на три доби, як зазначено в протоколі. Повідомила суду, що в той день вона разом зі своїм співмешканцем пішли в магазин, розташований в сусідньому селі Потічок, де на той момент разом з однолітками гуляв її син ОСОБА_7 , якого вони збирались забрати звідти додому, інших трьох неповнолітніх дітей залишили самих вдома без нагляду дорослих. Телефон з собою не взяла, він лишився дома, бо діти на ньому грались. Коли повернулись з магазину виявилось, що дітей немає вдома. Вона вирішила, що діти у сусідки і пішла їх там шукати, бо діти знають, що якщо батьків немає вдома треба йти до сусідки. Зазначила, що мають з сусідкою добрі відносини, вона періодично допомагає доглядати їй за дітьми, яких сусідка або забирає до свого будинку або ж сама приходить до будинку сім`ї ОСОБА_8 і там за ними дивиться. Але з`ясувалось, що дітей у сусідки не має. Тоді вона зрозуміла, що дітей забрала її кума ОСОБА_9 . Вона телефонувала ОСОБА_10 та на власний номер телефона, оскільки діти забрали її телефон з собою, але на дзвінки ніхто не відповідав. Зазначає, що була відсутня вдома трохи більше однієї години, а не три доби, провину не визнає, вважає, що дітей забрали з її будинку безпідставно та неправомірно. Після того, як працівники поліції повернули дітей, вона з дітьми спілкувалась з приводу виниклої ситуації, вони їй повідомили, що не хотіли їхати, але тітка ОСОБА_10 їх примусила, погрожувала побиттям якщо вони не поїдуть з нею. Повідомила суду, що пояснення співробітники поліції складали з її слів, дітей опитували співробітники ювенальної превенції в присутності психолога. Згодом співробітники поліції надали їй на огляд письмові пояснення та показали у якому місці потрібно поставити підпис. Вона вміє читати, але пояснення підписала не читаючи, оскільки співробітники поліції не надали їй на це часу, із скаргами на дії співробітників поліції до відповідних органів не зверталась.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що старші діти ОСОБА_11 та ОСОБА_7 є племінниками її чоловіка. ОСОБА_9 є її кумою та тіткою ОСОБА_12 . В кінці квітня місяця, точну дату вона не пам`ятає, їй зателефонував ОСОБА_13 та попрохав приїхати до Миколаївки, забрати його до себе, повідомив, що якщо вона не приїде його забирати то він самостійно пішки прийде з села Миколаївка до села Пащенки. Своє прохання обґрунтував тим, що йому вже набридло і він не хоче більше няньчитись та доглядати менших братів. Їй відомо, що ОСОБА_14 уже неодноразово пішки приходив до ОСОБА_9 у село Пащенки, тому вона зрозуміла, що якщо його не забрати, то він дійсно піде пішки. В той день ОСОБА_9 була у неї вдома в гостях, разом вони вирішили поїхати в ОСОБА_15 та з дозволу батьків взяти ОСОБА_16 до себе на вихідні. Коли вони приїхали діти були на подвір`ї, двері в будинок були відчинені. На питання де батьки ОСОБА_14 повідомив, що їх не має вдома, що він їде з ними, а троє його братів залишаться вдома, можливо батьки скоро повернуться. Пізніше ОСОБА_14 признався, що батьки відсутні вдома вже дві доби. Вона поцікавились, чи діти щось їли чи залишили батьки їм їжу, але точної відповіді не отримала. ОСОБА_7 запропонував їй зайти в середину та провів до будинку. В будинку був безлад, на столі стояв полумисок з кашею, яка здавалась не свіжою, оскільки зверху утворилась корка та миска з квашеними помідорами, іншої їжі на столі не було, в холодильнику продукти були відсутні. Вони з ОСОБА_10 вирішили поспілкуватись з дітьми та все ж таки дочекатись їхніх батьків. Доки чекали попрохали ОСОБА_16 сходити на ставок на місце відпочинку і пошукати там батьків. ОСОБА_14 батьків на ставку не знайшов, місце їх перебування було не відомо, телефон ОСОБА_17 залишила вдома, тому можливості їй зателефонувати не було. Чекали повернення батьків дітей більше години, але ті так і не з`явились. Більше їх чекати не було можливості оскільки у неї самої п`ятеро дітей, наймолодшому на той момент було год і два місяці, тому вона не могла надовго залишити своїх дітей під наглядом чоловіка. Вона вирішила забрати всіх чотирьох дітей до себе, дорогою заїхали до села Потічок, де намагались знайти батьків дітей, але не знайшли. По приїзду додому зателефонувала дільничному інспектору та повідомила про цю ситуацію, запитала пораду, як діяти далі та попросила дозволу залишити дітей в себе на вихідні до понеділка. Діти були голодні, в брудному одязі, від них відчувався неприємний запах. Вона нагодувала та покупала дітей, дала їм чисту білизну та одяг. Діти були вражені великою кількістю смачної їжі, зазначити, що вдома такого ніколи не їли, мати такого не готує. У неділю приїхали співробітники поліції забирати дітей. В цей час ОСОБА_16 зателефонувала сусідка, з якою він спілкувався в присутності співробітника ювенальної превенції ОСОБА_18 , сусідка йому повідомила, що якщо через п`ять хвилин він не повернеться додому то отримає «по вухах». На момент приїзду співробітників поліції ОСОБА_7 на велосипеді поїхав з іншими дітьми на стадіон, де грав у футбол. Вона попрохала ОСОБА_16 , доки сама буде збирати менших дітей поїхати на її велосипеді та знайти ОСОБА_7 , щоб той повернувся до будинку. Однак ОСОБА_14 замість того, щоб їхати шукати ОСОБА_7 втік разом з велосипедом, щоб не їхати до себе додому. Знайшли його вдома у ОСОБА_19 , останній відмовлявся повертатись додому до батьків, пояснюючи це тим, що дома йому сильно перепаде, він боїться покарання, оскільки як старший більше всього отримує від батьків, тому знову втече з дому. Інші діти також не хотіли повертатись до батьків, ледве вдалось їх вмовити.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП України, передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Отже диспозиція вказаної норми є бланкетною, тобто такою, що відсилає до норм іншого законодавчого акту, при формулюванні суті правопорушення вказівка на нормативний акт, який передбачає обов`язки батьків по вихованню дітей, є обов`язковою.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» та ст. 150 Сімейного кодексу України. Так, батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Також, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини, фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП проявляється у невиконанні батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дітей без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей; незабезпечення дітям безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов тощо.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП України. Під час його складання істотних порушень, що тягли б за собою визнання доказів недопустимими, поліцейськими допущено не було.

Працівниками поліції на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП, надано наступні докази, які безпосередньо досліджені судом та не викликають сумнівів у своїй достовірності: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 435983 від 24.04.2023, де в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 власноручно зазначено: «Дійсно залишила дітей без догляду, більше такого не допущу» (а.с.2); рапорт про реєстрацію заяви ОСОБА_20 про зникнення дітей (а.с.3); письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с.4); письмові пояснення ОСОБА_6 (а.с.5); письмові пояснення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6); письмові пояснення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7); письмові пояснення старости села ОСОБА_21 (а.с.8), характеристику видану на гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 старостою села Віталієм Мищенко (а.с.9); копію паспорта, ідентифікаційного коду ОСОБА_1 (а.с.10-11); копії свідоцтв про народження ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с.12-13); роздруківку фотознімків дітей (а.с.14).

В судовому засіданні ОСОБА_1 визнала, що пояснення про визнання вини, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення написано нею власноручно та є її безпосереднім добровільним волевиявленням, повідомила, що діти були опитані працівниками ювенальної превенції в присутності психолога, однак зазначила, що пояснення записані працівниками поліції з її слів та слів її дітей не читала, так як працівники поліції не надали їй такої можливості, оскільки поспішали, категорично заперечувала факт того, що діти залишились без нагляду три доби, наполягала на тому, що залишила дітей самих трохи більше ніж на одну годину.

Суд звертає увагу, на те що згідно письмових поясненнях наданих ОСОБА_1 працівникам поліції 24.04.2023, остання пояснила, що дійсно була відсутня вдома 21 та 22 квітня, свою вину визнала, зазначила, що дійсно залишила дітей самих вдома без нагляду. Дані пояснення засвідчено особистим підписом ОСОБА_1 , з зазначенням того, що вони записані з її слів та перед підписанням були нею прочитані (а.с.4).

Також суд звертає увагу на те, що пояснення надані 24.04.2023 неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засвідчені особистим підписом ОСОБА_1 , з зазначенням того, що пояснення відбирались співробітниками поліції в присутності матері (а.с. 6,7).

Окрім того, суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення не містять зауважень ОСОБА_1 щодо їх складання, незгоди з їх змістом, зауважень з приводу дій працівників поліції під час опитування дітей та відбирання у них письмових пояснень.

В поясненнях наданих в судовому засіданні ОСОБА_1 зазначила, що працівники поліції ніякого тиску на неї не чинили, пояснення підписала не читаючи добровільно, ніяких зауважень з цього приводу співробітникам поліції не висловлювала, в подальшому із скаргами на дії співробітників поліції до відповідних органів не зверталась.

Отже, судом не встановлено факт здійснення тиску працівників поліції на ОСОБА_1 та допущення порушень при відібранні пояснень, що могло призвести до викладення в поясненнях неправдивих свідчень, які б призвели до самообмовляння ОСОБА_1 та в подальшому вказували б на ухилення останньої від виконання батьківських обов`язків.

Доводи ОСОБА_1 з приводу того, що вона залишила неповнолітніх трьох дітей без нагляду лише на одну годину, та в цей період часу вирушила до с. Потічок з метою відвідати магазин та забрати звідти сина ОСОБА_7 не найшли свого підтвердження та спростовуються дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи та показами свідка ОСОБА_6 .

Суд критично відноситься до пояснень наданих ОСОБА_1 в судовому засіданні, оскільки вони в повному обсязі спростовуються дослідженими належними і допустимими письмовими доказами, які містяться в матеріалах провадження та не викликають жодних сумнівів та показами свідка.

Таку позицію ОСОБА_1 суд розцінює як намагання уникнути відповідальності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в ухиленні від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо життя своїх неповнолітніх дітей, що виразилося у залишенні останніх без догляду та нагляду протягом трьох діб, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 184 КУпАП, доведена наявними у матеріалах справи доказами і показами свідка поза розумним сумнівом.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжуються відповідальність за адміністративне правопорушення, згідно ст.34, 35 КУпАП, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про накладення на порушника адміністративного стягнення, суд враховує особу правопорушниці, її поведінку, яка виразилася в ухилянні від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо життя неповнолітніх дітей, що виразилося у залишенні останніх без догляду та нагляду протягом трьох діб, суд приходить до висновку про необхідність накладення стягнення у виді штрафу, що передбачено санкцією статті, вважаючи, що це стягнення є достатнім для виконання його мети: виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується судовий збір з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 536,80 грн.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. ст. 33, 40-1, 221, 280, 283-285, 287, 289, 294 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят гривень).

Стягнути із ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у п`ятнадцятиденний термін, відповідно до вимог ст. 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з дня набрання постановою законної сили.

Суддя О.О. Романенко