ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №:638/2024/23 Головуючий 1 інстанції: Смирнов В.А
Провадження №: 33/818/651/23 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Ковері Р.М., без участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності чи її захисника, з участю потерпілого ОСОБА_1 , з участю його представника Хмеленка Я.О., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові ( в режимі відеоконференції) справу за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_2 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.05. 2023 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Цією постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень та стягнуто судовий збір в розмірі 536,80 коп.

Постановою встановлено, що 22 лютого 2023 року о 13 годині 30 хвилин у м. Харків по пр. Незалежності, поблизу буд. 8, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Nissan X-Trail, на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі не надав дорогу транспортному засобу Renault Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі, чим завдав механічних пошкоджень і матеріальних збитків, зіткнувшись з даним транспортним засобом.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.16.11 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить: залучити для нього з системи безоплатної вторинної правової допомоги захисника; дослідити докази у справі, викликати для допиту ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; призначити по справі судову інженерно-транспортну експертизу за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди» та скасувати постанову і закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 посилається на розгляд судом справи за його відсутністю, не дивлячись на його неодноразові клопотання та відсутність належного повідомлення його про час та місце розгляду справи, посилаючись на те, що проходить військову службу та знаходиться в зоні бойових дій, а також вважає безпідставною відмову суду у задоволенні клопотання про зупинення судового провадження з тих підстав, що він мобілізований у воєнний період та проходить військову службу.

Крім того, ОСОБА_2 посилається на невідповідність протоколу про скоєне адмінправопорушення ААД №455141, який складений відносно нього, вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено даних потерпілого від ДТП. На його думку, зазначений в протоколі ОСОБА_1 не є потерпілим, оскільки він не отримав від ДТП тілесних ушкоджень та не є власником транспортного засобу Renault Logan, д.н.з. НОМЕР_1 . Вказує на те, що власником даного транспортного засобу є юридична особа ТОВ «Белогві», і даний факт був відомий уповноваженій особі, проте умисно не зазначений в протоколі.

Крім того, посилається на те, що матеріали справи містять лист МТСБУ, у якому особою, якій завдано шкоди, зазначено ТОВ «Белогві».

Також ОСОБА_2 вважає безпідставною відмову суду у задоволенні його клопотання про призначення інженерно-транспортної експертизи, посилаючись на те, що в протоколі не зазначено додатків, фото та відеоматеріалів, запис з камер відеореєстраторів поліцейських, які б підтверджували зазначені в протоколі обставини правопорушення, в тому числі наявність розмітки, дорожніх знаків, тощо. Також не взято до уваги швидкість, з якою рухався транспортний засіб Renault Logan і не зазначено, чи була можливість запобігти зіткненню. Не взято до уваги, що водій транспортного засобу Renault Logan перемістив свій транспортний засіб після зіткнення. Крім того, судом було відмовлено йому у задоволенні клопотання про виклик та допит свідків, а саме6 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також керівника ТОВ «Белогві» - ОСОБА_4 .

Апелянт вважає, що необхідно витребувати відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, які підтвердять чи спростують факт переміщення водієм т.з. Renault Logan транспортного засобу після пригоди, оскільки в матеріалах справи відсутні фото таблиці чи відеозаписи з місця ДТП.

На думку ОСОБА_2 , суд порушив його право на захист, безпідставно відмовивши йому у залученні захисника з системи БПВД, враховуючи, що він є учасником бойових дій і має право на надання йому захисту та особисто не міг прибути у судове засідання.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 вважає, що постанова не відповідає вимогам ст. 278 КУпАП, у зв`язку з чим, підлягає скасуванню.

Позиції учасників апеляційного провадження.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином.

Захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності в судове засідання не з`явився.

За клопотанням ОСОБА_2 апеляційним судом під час підготовки справи до розгляду, 20.06.2023 було доручено Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Луганській та Харківській областях призначити захисника для здійснення ОСОБА_2 за призначенням. Проте, 27.06.2023 з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Луганській та Харківській областях надійшов лист, у якому Директор вказаного регіонального центру надав відповідь, з якої вбачається, що відсутні правові підстави для призначення захисника для здійснення захисту ОСОБА_2 за призначенням, у вищевказаному апеляційному провадженні.

В обґрунтування відмови, з посиланням на ч.3 ст.16 КАСУ, зазначено, що для отримання безоплатної вторинної правової допомоги особі, яка потребує допомоги або її законному представнику, у відповідності до ст.18 ЗУ «Про безоплатну правову допомогу», необхідно звернутись за місцем фактичного проживання, незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування, до відповідного місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Разом із зверненням про надання безоплатної вторинної допомоги необхідно подати документи, що підтверджують належність особи, до однієї з вразливих категорій осіб, передбачених ч.1 ст.14 вищезазначеного Закону, зокрема, якими є діти, у тому числі, діти-сироти; діти, позбавлені батьківського піклування; діти, які перебувають у складних життєвих обставинах; діти, які постраждали внаслідок воєнних дій чи збройного конфлікту. Крім того, зазначено, що з 1 липня 2015 року місцевими центрами з надання безоплатної вторинної правової допомоги передбачено інший порядок призначення адвоката, згідно якого, як зазначається вище, потрібно підтвердити належність особи до суб`єкта права на безоплатну вторинну правову допомогу у розгляді справ про адміністративне правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_1 та його представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених в запереченні, вважали рішення суду обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілого та його представника, перевіривши представлені матеріали адміністративного провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з відомостей, що є наявними у справі, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_2 щодо порушення ним п.16.11 Правил дорожнього руху України.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №455141 від 22.02.2023 року, 22 лютого 2023 року о 13 годині 30 хвилин у м. Харків по пр. Незалежності, поблизу буд. 8, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Nissan X-Trail, на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі не надав дорогу транспортному засобу Renault Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі, чим завдав механічних пошкоджень і матеріальних збитків, зіткнувшись з даним транспортним засобом, чим порушено п. 16.11 ПДР України (а.с.1).

З відомостями, зафіксованими у цьому протоколі ОСОБА_2 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі та наявність його власноручних пояснень у ньому (а.с.3).

Крім того, відповідно до відомостей зафіксованих в схемі місця ДТП, об`єктивно вбачається, що ОСОБА_2 , під`їжджаючи до перехрестя нерівнозначних доріг, рухався по другорядній дорозі, а т.з. Renault Logan рухався по головній дорозі. Місце дорожньо-транспортної пригоди є перехрестя пр. Незалежності та вул. Трінклера, що підтверджується відомостями, які зафіксовані в схемі місця ДТП (а.с.2).

Апеляційний суд бере до уваги те, що незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями працівника поліції під час складання ним протоколу та схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, цей протокол та схема місця ДТП складені уповноваженою державою особою і дії службової особи, що їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_2 не оскаржувалися, тобто останній не звертався до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не звертався зі скаргою на дії працівника поліції до його керівництва, хоча мав для цього достатньо часу. Тобто, зазначені обставини, унеможливлюють будь-які посилання апелянта на незаконність дій працівника поліції під час складення протоколу або щодо невідповідності відомостей, зафіксованих у схемі місця ДТП.

А тому, посилання ОСОБА_2 на порушення при складенні протоколу про адміністративне правопорушення ААД№455141 та схеми місця ДТП, в тому числі і щодо відсутності фото та відео показань технічних приладів, невірного зазначення в ньому потерпілого, відсутності доданих до протоколу фото та відео, є необґрунтованими.

Слід зазначити, що у відповідності до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015, показання технічних приладів та засобів фото та відеоспостереження додаються до протоколу в разі їх наявності. А тому, їх відсутність не є порушенням при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2.3.б) ПДР України, для забезпечення дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.

Згідно вимог п.16.1 ПДР України, у разі вимкнення світлофора або його роботи в режимі миготіння сигналу жовтого кольору та відсутності регулювальника перехрестя вважається нерегульованим і водії повинні керуватись правилами проїзду нерегульованих перехресть та установленими на перехресті відповідними дорожніми знаками.

З відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №455141 від 22.02.2023 року, схеми місця ДТП та роздрукованим фото з Google maps зазначеного перехрестя вбачається, що місце дорожньо-транспортної пригоди є нерегульоване перехрестя, що підтверджується відомостями, які зафіксовані в схемі місця ДТП, на перехресті вул. Трінклера та пр. Незалежності у м. Харкові зазначені розмітки та наявні дорожні знаки, а саме на пр. Незалежності наявний знак 2.3 «Головна дорога», а на вул. Трінклера, - знак 2.1 «Дати дорогу», який також має достатню видимість, а тому, посилання апелянта на відсутність розмітки дороги та дорожніх знаків є необґрунтованим, та таким, що не відповідає обставинам справи. При проїзді вказаного перехрестя, у разів відсутності світлофору, учасники події повинні були керуватись правилами проїзду нерегульованих перехресть та установленими на перехресті відповідними дорожніми знаками.

В своїх письмових поясненнях та в апеляційній скарзі ОСОБА_2 не оспорює той факт, що він, рухаючись по вулиці Трінклера, повертав ліворуч на перехресті, та не побачив проти сонця увімкнений показник повороту т.з. Renault Logan, та, виконуючи поворот ліворуч, в`їхав в ліву сторону т.з. Renault Logan

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 заявив клопотання про призначення судової інженерно-транспортної експертизи, на вирішення якої поставити питання: яка була швидкість т.з. Renault Logan, яким керував ОСОБА_1 , чи відповідали дії водія Nissan X-Trail та водія т.з. НОМЕР_2 Logan технічним вимогами Правил дорожнього руху, як повинні були діяти водії цих транспортних засобів у даній дорожній обстановці згідно з технічними вимогами Правил дорожнього руху та чи була можливість з технічної точки зору, враховуючи швидкість т.з. Renault Logan запобігти ДТП, яке задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, висновком експерта.

Згідно ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ст. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях.

У даній конкретній справі, з урахуванням зібраних доказів, апеляційний суд вважає, що необхідності в призначенні експертизи немає, оскільки матеріали справи надають можливість встановити дійсні обставини справи, оцінити їх у співвідношенні з поясненнями сторін та зробити відповідний висновок про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого КУпАП.

При цьому слід зазначити, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не може замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може здійснити суд із призначенням відповідної судової експертизи.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Отже, призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.

Як вбачається з даного клопотання про призначення експертизи ОСОБА_2 фактично мотивує його можливою наявністю в діях водія т.з. Renault Logan ОСОБА_1 ознак порушень Правил дорожнього руху, що спричинили зіткнення з його автомобілем, посилаючись на неврахування швидкості даного транспортного засобу та пов`язуючи це з можливістю запобігання зіткнення. Крім того, ставить питання щодо наявності розмітки та дорожніх знаків на зазначеному місці ДТП.

На думку апеляційного суду, наведені у клопотанні доводи є необґрунтованими, при цьому не вказують на необхідність у проведенні експертизи та не свідчать про недостатність наявних доказів у справі для встановлення фактичних даних події, яка ставиться у вину ОСОБА_2 .

З`ясування відомостей, на які звертає увагу ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі щодо неврахування швидкості, з якою рухався т.з. Renault Logan, має другорядний характер, оскільки визначальним моментом щодо винуватості особи, виходячи з фактичних обставин події ДТП є те, що хто з двох водіїв повинен надати перевагу в русі, хто дотримався, а хто не дотримався вимог правил проїзд перехрестя. Водій ОСОБА_1 , перетинаючи перехрестя, рухався по головній дорозі і не міг передбачити, що ОСОБА_2 порушить правила дорожнього руху, перетинаючи перехрестя. Таких висновків дійшов і суд першої інстанції. Натомість водій ОСОБА_2 , ігноруючи та порушуючи вимоги п. 16.11 ПДР України, рухаючись по другорядній дорозі не надав дорогу транспортному засобу Renault Logan, який рухався по головній дорозі, зіткнувшись з даним транспортним засобом . Підтвердження цих відомостей знайшло своє відображення під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції.

Таким чином, доводи апелянта не спростовують зазначені в судовій постанові відомості, які в своїй сукупності свідчать про порушення саме ОСОБА_2 п.16.11 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Суд розглядає дану справу в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення та в межах звинувачення ОСОБА_2 в порушенні вимог п.16.11 Правил дорожнього руху. Дослідження питань щодо винуватості іншої особи, крім тієї, стосовно якої складено протокол, не є предметом даного судового розгляду. Крім того, призначення експертизи може призвести до затягування розгляду справи та прийняття рішення у встановлений вимогами КУпАП час, враховуючи неодноразові відкладення розгляду справи за клопотаннями та у зв`язку з неявкою ОСОБА_2 та тривалий розгляду справи у зв`язку з цим.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією із засад здійснення судочинства встановлено розумні строки розгляду справи судом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є держава Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Отже, недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

При призначенні судової експертизи, як процесуальної дії суду, яка у будь-якому випадку збільшує строк розгляду справи, що, відповідно, може мати наслідком порушення прав і охоронюваних законом інтересів учасників справи, а тому у кожному разі має бути обґрунтованою. При цьому призначення судової експертизи з порушенням зазначених вимог має наслідком безпідставне збільшення строку розгляду справи, тобто вихід за межі розумного строку розгляду справи, що суперечитиме статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене, призначення експертизи без наявності достатніх для того підстав негативно позначиться на дотриманні строків розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, а відтак на виконанні завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення, а тому апеляційний суд вважає, що заявлене клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Аналізуючи наведені відомості суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 рухаючись по другорядній дорозі не надав дорогу транспортному засобу Renault Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі, не виконав вимоги знаку 2.1 «дати дорогу» та допустив зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 , який рухався саме по головній дорозі, чим завдав механічних пошкоджень і матеріальних збитків, зіткнувшись з даним транспортним засобом

Відповідно до вимог п. 16.11 ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Більш того, відповідно до п.1.4 Правил дорожнього руху України, кожен з учасників дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Тобто, рухаючись по головній дорозі ОСОБА_1 об`єктивно не міг допустити, що інші учасники дорожнього руху, які рухаються по другорядній дорозі не нададуть йому перевагу у русі на нерегульованому перехресті.

Аналізуючи послідовність дій учасників ДТП, апеляційний суд вбачає, що належне виконання ОСОБА_2 вимог п.16.11 ПДР України унеможливлювало подію ДТП, а виконання цього пункту ПДР було його обов`язком.

Таким чином, доводи апелянта не спростовують зазначені в судовій постанові відомості, які в своїй сукупності свідчать про порушення ОСОБА_2 п. 16.11 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив допитати в суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яких було визвано в судове засідання суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_1 пояснив, що 22.02.2023 він рухався по пр. Незалежності в м. Харкові. Біля будинку №8 хотів повернути ліворуч, увімкнувши поворотний сигнал, пригальмував і почав рухатись. В момент, коли повертав, відчув удар т.з. Nissan X-Trail , яким керував ОСОБА_2 . Після цього, він вийшов, подивився пошкодження, поспілкувався з ОСОБА_2 , після чого визвали патрульних, які склали протокол і накреслили схему ДТП,

Ці пояснення потерпілого об`єктивно узгоджуються з відомостями, зафіксованими в протоколі, схемі місця ДТП, а також поясненнях, наданих ним при оформленні події ДТП.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, внаслідок чого, апеляційним судом їх допитано не було.

Таким чином, доводи апелянта не спростовують зазначені в судовій постанові відомості, які в своїй сукупності свідчать про порушення саме ОСОБА_2 п.16.11 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Також, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

У п. 52 рішення Європейського суду з прав людини від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_2 п. 16.11 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ст. 124 КУпАП до відповідальності, а тому посилання останнього на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

А тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. ст. 294, 295 КУпАП,--

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_2 про допит свідків по справі задовольнити частково.

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про призначення йому захисника та про призначення по справі судово-автотехнічної експертизи, - відмовити.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.05. 2023 року по справі щодо ОСОБА_2 , за ч.1 ст.124 КУпАП, залишити без змін.

Апеляційну скаргу правопорушника залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило