"07" липня 2023 р. Справа № 363/1204/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею було призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079802 від 17.02.2023 року вбачається, що 17 лютого 2023 року об 11 год. 50 хв. у с. Катюжанка Київської області, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Chery Amulet, державний номерний знак НОМЕР_1 , був виявлений працівниками поліції з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей.

З метою встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння працівники поліції під відеозапис та у присутності двох свідків запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку. Однак від проходження зазначеного огляду ОСОБА_1 під відеозапис та у присутності двох свідків відмовився.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисник фахівець у галузі права ОСОБА_2 з`явилися. Будучи повідомленими про їх права та обов`язки, ОСОБА_1 та його захисник Савенко Є.В. висловили заперечення проти складеного протоколу про адміністративне правопорушення, а також проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свої заперечення ОСОБА_1 та його захисник Савенко Є.В. мотивували тим, що матеріали справи, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, складені з суттєвими порушенням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, через внесення змін до протоколу після його підписання, а також тим, що у матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. При цьому факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ані ОСОБА_1 , ані його захисник Савенко Є.В. не заперечували. Крім того, ОСОБА_1 у судовому засіданні особисто підтвердив, що напередодні складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме ввечері 16 лютого 2023 року, він вживав алкогольні напої.

На додаток до вищезазначеного ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що вранці 17 лютого 2023 року він на автомобілі марки Chery Amulet, державний номерний знак НОМЕР_1 , виїхав з с. Блідча Київської області у напрямку м. Києва разом із своїм знайомим ОСОБА_3 , який проживає поруч з ним у зазначеному селі. При цьому, як пояснив ОСОБА_1 , з самого початку саме ОСОБА_1 був за кермом вказаного автомобіля та здійснював керування ним. У той же час близько о 10 годині того ж дня ОСОБА_1 через наявні у нього хвороби стало погано, внаслідок чого ОСОБА_1 попросив його знайомого ОСОБА_3 пересісти за кермо. ОСОБА_3 погодився, пересівши за кермо автомобіля марки Chery Amulet, державний номерний знак НОМЕР_1 , та продовживши рух у напрямку м. Києва.

Приблизно об 11 год. того ж дня на в`їзді до с. Катюжанка, як пояснив ОСОБА_1 , працівниками поліції було зупинено їх транспортний засіб. При цьому як до моменту зупинки транспортного засобу, так і в момент зупинки транспортного засобу за кермом автомобіля Chery Amulet, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебував саме ОСОБА_3 , а не ОСОБА_1 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не мав з собою водійського посвідчення, ОСОБА_1 вийшов з пасажирської сторони автомобіля та пішов назустріч працівникам поліції з метою пояснення ситуації, зокрема, того факту, що ОСОБА_3 сів за кермо автомобіля саме на прохання ОСОБА_1 , якому стало погано і потрібно було їхати до лікарні.

У ході встановлення всіх обставин, перевірки документів працівниками поліції, як пояснив ОСОБА_1 , було встановлено наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння запаху алкоголю з порожнини рота. У той же час у судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що через наявні у нього хвороби працівники поліції могли почути запах жовчі та ацетону, однак не алкоголю, оскільки 17 лютого 2023 року як перед тим, як сісти за кермо автомобіля, так і після того, як ОСОБА_1 помінявся місцями з Мудриком, ОСОБА_1 не вживав алкогольні напої.

Не зважаючи на це, як пояснив ОСОБА_1 , працівники поліції почали вимагати від нього проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу або в спеціальному медичному закладі. При цьому працівники поліції, як зазначив ОСОБА_1 , йому повідомили, що у випадку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння транспортний засіб буде евакуйований на спеціальний майданчик, на відміну від ситуації, якщо ОСОБА_1 відмовиться від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Враховуючи, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом, а за кермом автомобіля був ОСОБА_3 , зважаючи на пояснення працівників поліції, ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціальному медичному закладі.

На додаток до цього ОСОБА_1 зазначив, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у присутності двох свідків, які працівники поліції зупинили пізніше, супроводжувався відеофіксацією, що здійснювалась на нагрудну камеру працівника поліції та його мобільний телефон. Працівниками поліції було вручено ОСОБА_1 копію протоколу та ознайомлено з оригіналом протоколу, однак в оригіналі протоколу на момент його підписання ОСОБА_1 були відсутні відомості щодо залучених свідків. Крім того, як пояснив ОСОБА_1 , працівники поліції вели себе агресивно, внаслідок чого допустили протиправне складання відносно нього матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на суттєві порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також зважаючи на те, що ОСОБА_1 як перед зупинкою автомобіля працівниками поліції, так і після цього моменту не був водієм транспортного засобу, внаслідок чого не був зобов`язаний проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 та його захисник Савенко Є.В. просили провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У судове засідання з метою надання пояснень щодо складених матеріалів справи про адміністративне правопорушення викликався та з`явився інспектор Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції Собко Сергій Миколайович. У судовому засіданні старший лейтенант поліції ОСОБА_4 пояснив, що 17 лютого 2023 року він разом зі своїм напарником старшим інспектором Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 виконував службові обов`язки у с. Катюжанка Київської області. Під час виконання службових обов`язків ОСОБА_5 було зупинено автомобіль марки Chery Amulet, державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався у напрямку м. Києва. Одразу після зупинки автомобіля ОСОБА_5 підійшов до вказаного транспортного засобу, поки ОСОБА_4 перебував біля службового автомобіля. У ході перевірки документів було встановлено, що в автомобілі Chery Amulet, державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент зупинки знаходилося двоє осіб, одна з яких ОСОБА_1 , який сидів за кермом автомобіля, та інша особа чоловік похилого віку, який сидів на пасажирському сидінні. У ході спілкування з водієм автомобіля ОСОБА_1 було встановлено наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота. При цьому ОСОБА_4 зазначив, що на запитання працівників поліції ОСОБА_1 як підтвердив той факт, що напередодні 16 лютого 2023 року він вживав алкогольні напої пиво, так і жодного разу не заперечував проти того, що він є водієм. У зв`язку з цим працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в спеціальному медичному закладі, на що ОСОБА_1 надав свою добровільну відмову.

На додаток до цього ОСОБА_4 окремо пояснив, що відеофіксація всіх подій здійснювала на його нагрудну камеру з моменту зупинки транспортного засобу і до закінчення процедури оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення. ОСОБА_4 зазначив, що у відділ адміністративної практики Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ними було передано повний відеозапис всіх подій, причин того, чому суду було надано неповний відеозапис, ОСОБА_4 не знає та пояснити не може. Крім того, як зазначив ОСОБА_4 під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та видачі його копії ОСОБА_1 було зроблено так, щоб не було видно персональних даних свідків. Однак, як пояснив ОСОБА_4 , ОСОБА_1 під час отримання копії протоколу та ознайомлення з його оригіналом не мав жодних заперечень щодо відсутності відомостей про свідків, які були залучені для фіксації відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. На кінець ОСОБА_4 також зазначив, що після зупинки автомобіля і до моменту проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння з нього не виходила жодна особа, а ОСОБА_5 підійшов максимально швидко до автомобіля, що позбавляло можливості ОСОБА_1 помінятися місцями з іншою особою, яка перебувала в автомобілі та сиділа на пасажирському місці. Таким чином, ОСОБА_4 запевнив, що в нього немає будь-яких сумнів, що водієм вказаного автомобіля Chery Amulet, державний номерний знак НОМЕР_1 , був саме ОСОБА_1 , а не будь-хто інший.

У судове засідання також викликався та з`явився старший інспектор Вишгородського РУП ГУНП в Київській області капітан поліції Клименко Юрій Сергійович. У своїх поясненнях ОСОБА_5 підтвердив відомості, які були надані старшим лейтенантом поліції Собком Сергієм Миколайовичем. Крім того, ОСОБА_5 зазначив, що автомобіль Chery Amulet, державний номерний знак НОМЕР_1 , причиною для зупинки якого було те, що його водій не був пристебнутий паском безпеки, не мав тонування скла, внаслідок чого можна було спокійно побачити як водія, так і інших осіб, які знаходилися в цьому автомобілі. ОСОБА_5 було встановлено, що на момент зупинки транспортного засобу в ньому було двоє осіб ОСОБА_1 , який сидів за кермом автомобіля та був його водієм, мав ознаки алкогольного сп`яніння, а також чоловік похилого віку, який сидів на пасажирському сидінні та не виходив з автомобіля до закінчення оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення. ОСОБА_5 пояснив, що він підійшов до зупиненого автомобіля максимально швидко, жоден з чоловіків, які знаходилися в автомобілі, не виходили з нього та не мали фізичної можливості помінятися місцями. Таким чином, ОСОБА_5 також запевнив, що в нього відсутні будь-які сумніви щодо того, що водієм автомобіля Chery Amulet, державний номерний знак НОМЕР_1 , був саме ОСОБА_1 , а не будь-яка інша особа. При цьому будь-яких доказів на підтвердження відповідних обставин, крім наявного у матеріалах справи неповного відеозапису, ОСОБА_5 надати не зміг. На уточнююче запитання суду відповів, що в нього особисто не бає бодікамери, тому відеозйомка велася тільки на бодікамеру поліцейського ОСОБА_4 і розпочалася тільки з моменту проведення огляду на стан сп`яніння. Момент керування та зупинки транспортного засобу вони не фіксували, тому будь яких належних доказів цих обставин суду надати не може.

У судове засідання також викликалися свідок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та свідок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак будучи належним чином неодноразово повідомленими про дату, час і місце судового засідання у відповідності до вимог чинного законодавства, свідки у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв, клопотань, у тому числі про відкладення судового засідання, від них не надходило. У судовому засіданні під час вирішення питання щодо можливості проведення судового засідання за відсутності свідків ОСОБА_1 та його захисник Савенко Є.В. зазначили, що не заперечують проти проведення судового засідання за відсутності свідків, оскільки вони були залучені працівниками поліції лише для фіксації відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що в межах даної справи жодним учасником судового провадження не заперечується.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З метою встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння у п. 2.5 ПДР України зазначається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення вищезазначених вимог ПДР України ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення містить діяння, яке, зокрема, полягає у відмові від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. На додаток до цього склад зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність спеціального суб`єкта особи, яка керує транспортним засобом. Тобто, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути зроблена особою, яка керує транспортним засобом.

При цьому у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Враховуючи вищезазначені вимоги повного та всебічного дослідження обставин, фактів вчинення адміністративного правопорушення, то суд доходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинні містити належні, допустимі, достовірні та достатні докази факту керування особою транспортним засобом, тобто виконання нею функцій водія під час руху такого засобу. Такий факт встановлюється на основі будь-яких відомостей, які відповідно до чинного законодавства можуть вважатися доказами.

Одночасно з цим відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа, яка здійснює керування транспортним засобом, відмовляється від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто поруч з керуванням транспортним засобом повинен бути доведений факт, що особа, яка керувала транспортним засобом, відмовилися від проходження у встановленому законодавством порядку від проходження огляду. Порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначається у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту Порядок № 1103).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливо лише за умови, якщо судом під час судового розгляду на основі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів буде встановлено, що особа, яка здійснювала керування транспортним засобом, відмовилася від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079802 від 17.02.2023 року зазначається, що ОСОБА_1 17 лютого 2023 року об 11 год. 50 хв. у с. Катюжанка Київської області здійснював керування транспортним засобом Chery Amulet, державний номерний знак НОМЕР_1 , тобто виконував технічні функції водія вказаного автомобіля. Таким чином, складова частина інкримінованого ОСОБА_1 обвинувачення стосується здійснення керування ним відповідним транспортним засобом.

У зв`язку з цим суд повторно звертає увагу на ту обставину, що притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливе тоді і лише тоді, коли у судовому засіданні після дослідження достатньої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів «поза розумним сумнівом» можливо зробити категоричний та безумовний висновок щодо того, що конкретна особа була водієм конкретного автомобіля.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів, а отже і тягар доказування, в межах справи про адміністративне правопорушення покладається на органи влади (посадових осіб), які уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення. В межах даної справи про адміністративне правопорушення такий тягар покладається на органи Національної поліції.

У той же час суд не може редагувати фабулу обвинувачення, змінювати зміст чи характер інкримінованих фактичних обставин вчиненого адміністративного правопорушення, збирати докази як на підтвердження, так і на спростування винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. В противному випадку це призводить до перебирання судом на себе функцій обвинувачення, що є несумісним з правовою природою та призначенням суду в межах провадження у справах про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував факт керування ним автомобілем марки Chery Amulet, державний номерний знак НОМЕР_1 , як до моменту зупинки працівниками поліції, так і після. У той же час ОСОБА_1 зазначив, що вранці 17 лютого 2023 року він дійсно розпочинав рух с. Блідча Київської області у напрямку м. Києва за кермом цього автомобіля, однак після того, як близько 10 год. того ж дня ОСОБА_1 почав себе погано почувати, він помінявся місцями зі своїм знайомим, який сів за кермо автомобіля та продовжив рух у заданому напрямку. Працівники поліції зупинили їх транспортний засіб близько об 11 годині 17 лютого 2023 року лише у с. Катюжанка Київської області.

Таким чином, з пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вбачається, що ані перед зупинкою працівниками поліції транспортного засобу, ані безпосередньо в момент зупинки автомобіля ОСОБА_1 не перебував за кермом та не виконував жодних технічних функцій щодо приведення автомобіля у рух чи здійснення його зупинки, а також безпосереднього керування.

У свою чергу з пояснень інспектора Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 та старшого інспектора Вишгородського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції Клименка Юрія Сергійовича вбачається, що керування автомобілем Chery Amulet, державний номерний знак НОМЕР_1 , безпосередньо здійснював ОСОБА_1 , який перед зупинкою транспортного засобу, в момент зупинки транспортного засобу знаходився за кермом автомобіля, не мав технічної можливості помінятися місцями з особою, яка дійсно їхала разом з ним в цьому автомобілі. При цьому з пояснень працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 жодним чином не заперечував факту керування ним автомобілем, не висловлював зауважень з цього приводу, а навпаки підтвердив факт керування автомобілем.

Суд вважає за доцільне вказати, що відповідно до ч. 1 ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по цій справі. При цьому цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставин справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Об`єктивність показань свідків забезпечується поєднанням юридичного та фактичного критеріїв, де юридичний критерій передбачає відсутність будь-якої заінтересованості у результатах розгляду справи, а фактичний критерій передбачає, що відповідна особа безпосередньо спостерігала ті чи інші обставини, які підлягають встановленню під час провадження у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 280 КУпАП.

Внаслідок цього в межах чинного законодавства, зокрема, у п. 6 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, міститься положення, відповідно до якого не можуть бути залучені як свідки особи, щодо неупередженості яких є сумніви, зокрема, працівники поліції.

На додаток до цього суд звертає увагу, що як старший інспектор Вишгородського РУП ГУНП в Київській області капітан поліції Клименко Юрій Сергійович, так і інспектор Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції Собко Сергій Миколайович є посадовими особами органу поліції, що здійснювали складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення та на яких відповідно до чинного законодавства покладається обов`язок доказування в межах даної справи. Таким чином, на вказаних працівників поліції державою покладаються функції обвинувачення.

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні достатні підстави вважати, що пояснення працівників поліції не відповідають фактичному критерію об`єктивності, а саме тому, що вони дійсно спостерігали ті чи інші обставини щодо вчинення ОСОБА_1 діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Однак процесуальна роль працівників поліції в межах даної справи, виконання ними функцій обвинувачення дає достатні підстави зробити висновок про наявність у них зацікавленості у результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Оскільки обставини та факти, що підлягають встановленню під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, не можуть доводитися, обґрунтовуватися та встановлюватися на основі показань чи пояснень осіб, щодо неупередженості яких є сумніви, оскільки це призводить до викривлення їх показань та сприйняття ними фактичних обставин справи, то суд приходить до висновку, що показання працівників поліції, які були допитані у судовому засіданні, не можуть бути покладені в основу остаточного судового рішення за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На противагу цьому у матеріалах справи наявний спеціальний конверт, опечатаний з одного боку печаткою Вишгородського РУП ГУНП в Київській області «Для довідок № 1», в якому міститься CD-R диск. При дослідженні вказаного диску встановлено, що на ньому міститься файл з відеозаписом під назвою «0000000__009» та тривалістю 01 хв. 40 сек.

При дослідженні вказаного відеозапису судом встановлено, що він зроблений на портативний відеореєстратор працівника поліції, що розміщений на його форменому одязі, обставини та події, зафіксовані на відео, датуються 17.02.2023 року та охоплюють проміжок часу з 12 год. 04 хв. по 12 год. 06 хв.

Крім того, з вказаного відеозапису вбачається, що він розпочинається з моменту проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. При цьому з самого відеозапису неможливо встановити ані місце проведення відеофіксації, ані обставин, за яких ОСОБА_1 з`явився у місці проведення відеофіксації, ані причин, з яких йому пропонується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, ані транспортний засіб, керування яким здійснював ОСОБА_1 , ані момент зупинки останнього.

При цьому на самому відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 на запитання працівників поліції невпевнено підтверджує, що здійснював керування автомобілем, поліцейські уточнюють марку та державний номерний знак, з чим погоджується ОСОБА_1 . Також з відеозапису вбачається як ОСОБА_1 на запитання працівників поліції підтверджує факт вживання алкогольних напоїв 16 лютого 2023 року, тобто напередодні дня складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також вбачається як на вимогу працівників поліції ОСОБА_1 за допомогою рухів голови, які в загально прийнято вважати відмовою, відмовляється пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Будь-яких відомостей, обставин та фактів, на основі яких суд мав би можливість відтворити обставини вчинення адміністративного правопорушення, безпосередньо вбачати виконання ОСОБА_1 технічних функцій водія транспортного засобу, крім як особистого підтвердження самого ОСОБА_1 , вказаний відеозапис не містить.

У той же час суд звертає увагу, що визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення, підтвердження нею певних обставин та фактів, у тому числі тих, які є складовою частиною інкримінованого обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, не є підставою для звільнення осіб, передбачених ч. 2 ст. 251 КУпАП, від обов`язку збирання доказів та доведення обставин та фактів, що підлягають встановленню під час провадження у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 280 КУпАП.

Таким чином навіть особисте підтвердження особи щодо здійснення керування нею конкретного транспортного засобу не може бути беззаперечним та визначальним доказом того, що така особа дійсно є водієм відповідного транспортного засобу.

За вищезазначених умов суд не може врахувати особисте зізнання ОСОБА_1 у тому, що він керував автомобілем марки Chery Amulet, державний номерний знак НОМЕР_1 , що зафіксовано на досліджуваний відеозапис, на якому не тільки не зафіксовано безпосереднє виконання ОСОБА_1 функцій водія, але навіть і вказаний автомобіль, як беззаперечний та визначальний доказ на підтвердження відповідної складової інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Таким чином досліджуваний відеозапис, зроблений на нагрудну камеру працівника поліції, не дає можливість зробити «поза розумним сумнівом» категоричний висновок щодо того, що ОСОБА_1 дійсно керував вказаним автомобілем.

Наявні у матеріалах справи письмові пояснення свідків, допитати яких в судовому засіданні не вдалося за можливе, стосуються лише відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та не містять жодних відомостей щодо виконання ним функцій водія чи керування будь-яким транспортним засобом.

Тобто, єдиним належним документом, що підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, є протокол про адміністративне правопорушення. Але протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Протокол не може бути єдиним, однозначним та беззаперечним доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до п. 7 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції № 1376 від 06.11.2015 року встановлюється, що не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Під час судового засідання було досліджено долучену до матеріалів справи копію протоколу про адміністративне правопорушення, що була вручена ОСОБА_1 працівниками поліції. Співставлення врученої йому копії протоколу про адміністративне правопорушення з оригіналом протоколу дає можливість побачити, що в копії протоколу дійсно відсутні відомості щодо свідків, які були присутні під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Самі ж працівники поліції у судовому засіданні зазначили, що відомості щодо свідків дійсно були внесені до оригіналу протоколу вже після, з метою недопущення поширення персональних даних щодо цих свідків.

Таким чином, судом встановлено, що в оригінал протоколу всупереч вимогам чинного законодавства були внесені відомості щодо свідків відмови ОСОБА_1 від проходження огляду після підписання самим ОСОБА_1 оригіналу протоколу. Це свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог чинного законодавства, які є підставою для визнання його недійсним.

Отже, матеріали справи не містять жодного належного, допустимого, достовірного доказу, у тому числі аудіо- та відеозапису, пояснень свідків, на основі яких суд мав би можливість встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Тобто, немає жодного доказу виконання ОСОБА_1 функцій водія автомобіля.

При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення; суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У свою чергу відповідно до п. 1.10 ПДР України - водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що чинним законодавством заборона керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також обов`язок на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння покладається лише на осіб, які відповідно до чинного законодавства визнаються водієм транспортного засобу. Внаслідок цього до адміністративної відповідальності, що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження огляду можуть бути притягнуті лише ті особи, які є водіями у розумінні чинного законодавства та здійснюють керування транспортними засобами.

Одночасно з цим суд доходить до висновку, що матеріали справи не містять жодного доказу, на основі якого суд міг би встановити, що ОСОБА_1 є водієм у розумінні чинного законодавства, а також встановити, що він керував транспортним засобом. Отже, ані факт того, що ОСОБА_1 є водієм, ані факт того, що він керував автомобілем, не доведені особами, уповноваженими на збирання доказів в межах провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки ОСОБА_1 не є водієм у розумінні чинного законодавства та не здійснював керування транспортним засобом, то відповідно до вищевикладених нормативних приписів на нього не поширюється обов`язок на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння. Внаслідок цього ОСОБА_1 не може нести відповідальність за порушення обов`язку, який відповідно до чинного законодавства на нього не покладається.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідно до презумпції невинуватості, яка закріплена у ст. 62 Конституції України, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, то суд доходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як і його вина у вчиненні цього правопорушення, не доведені. Тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Внаслідок цього судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 35, 130, 247, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас