Справа № 477/908/22 Провадження № 3/477/63/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 р. м. Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Полішко В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділення поліції №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , працюючого ФОП « ОСОБА_2 »,

до адміністративної від повільності за частиною 1 статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

18 жовтня 2022 року на адресу суду надійшла справа про адміністративне правопорушення №477/908/22 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 13 жовтня 2022 року, серії ААБ, №088055, та встановлено під час розгляду справи, 13 жовтня 2023 року близько 11-25 години ОСОБА_1 по автодорозі Н-14, сполученням «Миколаїв-Крапівницький», 233 км., керував транспортним засобом «DAF XF10S 460», державний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що встановлено приладом Drager, ARАM - 3620, тест №1109, кількісний показник якого становить 0,37 проміле, чим порушив пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 надійшла до суду 18 жовтня 2022 року та її було призначено до розгляду, з урахуванням поштового обігу для належного повідомлення особи про час та місце розгляду справи, на 27 жовтня 2022 року о 10-50 годині.

Розгляд справи неодноразово відкладався. В період з 01 вересня 2023 року по 27 листопада 2023 року головуюча у справі суддя Полішко В.В. перебувала на лікарняному.

Судове засідання призначено 05 грудня 2023 року о 10-00 годині.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Від його захисника надійшла заява з проханням розглядати справу за їх відсутності, провадження у справі закрити за закінчення строку накладання адміністративного стягнення. Крім цього, просила визнати ОСОБА_1 невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, яке ставиться йому в провину.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, була присутня при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, повідомлений про розгляд справи Жовтневим районним судом Миколаївської області.

Відповідно до статті 268 КУпАП явка особи при розгляді цієї справи не визначена як обов`язкова.

З огляду на вказане, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З огляду на письмові пояснення особи, яка надає правову допомогу, - адвоката Вялової І.М., вона просить закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Зазначила, що протокол про адміністративне правопорушення від 13 жовтня 2022 року, серії ААБ, №088055 щодо ОСОБА_1 не забезпечує належного рівня доказування винуватості його дій та не доводить факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. Так, фабула, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення не містить даних про особу, яка керувала транспортним засобом, копія протоколу ОСОБА_1 не вручалася, пояснення в ньому внесені від імені ОСОБА_1 невідомою особою після підписання протоколу ОСОБА_1 . Матеріали справи не містять письмових пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на окремому аркуші. Оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі та Наказу Уповноваженого Верховної Рали України з прав людини від 16 лютого 2015 року №3/02-15 «Про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення», то цей протокол не є належним доказом винуватості особи.

Посилаючись на пункт 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про Практику застосування судами України законодавства у справах про деякі адміністративні правопорушення на транспорті», вказала, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Тобто, відсутність доказів керування транспортним засобом тягне відсутність складу адміністративного правопорушення.

Зазначила, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в рішенні №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року роз`яснив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні статті 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані. Аналогічні правові позиції викладені у постановах: Волинського апеляційного суду від 14 лютого 2021 року у справі 165/2538/21; Сумського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року, справа № 589/1050/20, від 28 серпня 2020 року у справі 583/1013/20; Дніпровського апеляційного суду від 07 лютого 2022 року у справі №205/5986/21; Київського апеляційного суду від 07 лютого 2022 року у справі № 755/11797/21.

Крім цього, зауважила, що диск долучений до матеріалів справи, містить фрагмент відео, з якого неможливо встановити ні факт керування водієм автомобілем з ознаками сп`яніння, ні дату та час такого керування, ні дотримання працівниками поліції встановленої законом процедури проведення огляду, послідовності дій, відібрання у водія пояснень та складання долучених документів.

Поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення не додано відеозапис з нагрудної камери, який має бути безперервним, що є порушенням пункту 3.5 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 03 лютого 2016 року №100. Крім цього, в протоколі не зазначено яким саме технічним засобом було здійснено відеозапис. Тому, не можна вважати долучений відеозапис належним та допустимим доказом.

Також зазначала, що ВС КАС у справі №216/5226/16-а в постанові від 18 липня 2019 року вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинюваних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

Крім цього, матеріали справи не містять Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Вважає, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення письмові пояснення свідків є неналежним доказами з наступних підстав. Так, місцем вчинення правопорушення у протоколі зазначена автодорога Н-14, сполученням «Миколаїв- Кропивницький», 232 км, в той час, як в поясненнях свідків вказана дорога Н-14 «Миколаїв-Кіровоград», 232 км. Присутність свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та надані ними пояснення не узгоджуються з іншими матеріалами справи, зокрема відеозаписом. Письмові пояснення свідків не містять зазначення особи (прізвище, ім`я та по батькові), яка керувала транспортним засобом. В зв`язку з викладеним, вважає пояснення свідків недопустимими доказами.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за фактом вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, був складений 13 жовтня 2022 року, днем вчинення правопорушення зазначено 13 жовтня 2022 року.

Відповідно до положень статті 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Частиною 6 статті 38 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Згідно зі статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статті 38 цього Кодексу.

Передбачений статтею 38 КУпАП строк, в межах якого можливе накладення на особу адміністративного стягнення, минув 13 жовтня 2023 року.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» № 11 від 17 жовтня 2014 року, що справа має бути розглянута навіть у разі порушення строку, встановленого статтею 277 КУпАП, а строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КУпАП, не можуть бути продовжені.

З наведеного вбачається, що для закриття провадження по справі суддя має встановити наявність чи відсутність ряду обставин, зокрема, факту вчинення правопорушення особою, що його вчинила та її вини в цьому.

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні наявні докази, приходжу до висновку щодо відсутності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п. «б» п. 2.9. Правил водієві заборонено керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

Згідно з вимогами статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Водночас, відповідно до вимог частини 2, 3 статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення такого огляду працівником поліції або у разі незгоди з його результатами огляду проводиться в закладах хорони здоров`я.

Аналогічна норма передбачена пунктом 7 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція).

З викладеного слідує, що інспектор поліції повинен запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння з застосуванням спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу в разі наявності у нього ознак такого сп`яніння, і лише у разі відмови від такого огляду або незгоди з його результатами повинен запропонувати пройти такий огляд в медичній установі.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ вказаної Інструкції перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Пунктом 8 розділу ІІ Інструкції встановлено, що форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. Тобто в матеріалах справи має міститися направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до частин 5, 6 статті 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Дослідивши матеріали справи, а саме: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що у результаті огляду ОСОБА_1 , проведеного поліцейським Тиньо Р. приладом «Драгер», встановлений вміст алкоголю 0,37 проміле, після чого відео запис закінчується. Огляд проведено за участю двох свідків.

На DVD-R диску, долученому до матеріалів справи, міститься відеофайл, на якому зафіксовано, проходження особою, яка притягається до адміністративної відповідальності огляду за допомогою приладу «Драгер». При цьому він вказав, що алкогольні напої не вживав. Напередодні вживав пігулки.

З огляду на письмові докази свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 осанні вказали, що 13 жовтня 2022 року об 11-30 годині на автодорозі Н-14 «Миколаїв-Кіровоград», 232 км. біля с. Капустине Миколаївського району Миколаївської області вони були запрошені в якості свідків та в їх присутності водій проходив огляд на стан сп`яніння приладом «Драгер». З результатом 0,37 проміле водій погодився.

В той же час, матеріали справи не містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім цього, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки проводився у присутності двох свідків.

Водночас, з дослідженого відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, щона відео відсутні свідки, в присутності нібито яких ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер».

Також на відео інспектором не роз`яснений порядок застосування спеціального технічного засобу, як це передбачено Інструкцією. У протоколі не зазначено технічний засіб, за допомогою якого здійснений відеозапис.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в присутності яких нібито був проведений огляд на стан сп`яніння, не з`явилися до суду, що перешкоджає перевірці безпосередньо їх письмових підтверджень про відмову, з огляду на що такі покази не можуть бути використані в якості доказів.

Судом були вжиті всі можливі засоби для їх виклику в судове засідання.

Крім цього, також відсутні докази того, що відеозапис зроблений технічним приладом, або технічним засобом, який відноситься до переліку, зазначеному в Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справи від 18 грудня 2018 року №1026. В протоколі про адміністративне правопорушення взагалі не зазначено, що до протоколу додається відеозапис.

Також суд погоджується з думкою представника щодо порушення вимог пункту 3.5 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 03 лютого 2016 року №100, оскільки інспектором до долучений безперервний відеозапис з нагрудної камери , а відеофайл містить лише фрагмент.

З огляду на вищезазначене, слід дійти висновку, що відео є недопустимим доказом та не може бути прийнятим на підтвердження вчинення ОСОБА_5 правопорушення щодо відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

В матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про Практику застосування судами України законодавства у справах про деякі адміністративні правопорушення на транспорті» зроблено висновок, що відсутність доказів керування транспортним засобом свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

За такого слід дійти висновку, що був порушений порядок огляду водія на стан сп`яніння.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові у справі №463/1352/16-а від 08 липня 2020 року у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Тобто, недоведеність вини прирівнюється до невинуватості особи.

Таким чином, оскільки поліцейськими був порушений встановлений порядок огляду водія на стан сп`яніння, який з огляду на частини 5, 6 статті 266 КУпАП вважається недійсним, будь-які інші докази щодо винуватості особи в матеріалах справи відсутні, то приходжу до висновку щодо відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного порушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись статтями 247, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена через Жовтневий районний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В.Полішко