ПОСТАНОВА

Іменем України

Справа № 621/1608/23

Провадження 3/621/417/23

03 липня 2023 року м. Зміїв Харківської області

Суддя Зміївського районного суду Харківської області В.Філіп`єва, розглянувши матеріали відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 від 26.12.2015, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2023 року, о 11:30 годині, ОСОБА_1 , рухаючись по автодорозі Р78+25 км, біля блок-посту № 44 в місті Зміїв Чугуївського району Харківської області, керував транспортним засобом ВАЗ 21061, реєстраційний номер НОМЕР_2 , без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом та будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.2 статті 126 КУпАП згідно постанови ЕАР №6326214 від 25.12.2022 року, чим порушив вимоги пунктів 2.1А Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказані обставини підтверджуються:

- відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №328104 від 13.05.2023 (а.с.1);

- рапортом інспектора СРПП

- відомостями інформаційної бази «АРМОР» Національної поліції України, згідно якої Управлінням патрульної поліції в Запорізькій області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАР №6326214 від 25.12.2022 року за ч.2 статті 126 КУпАП, тобто керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ (а.с.4).

В судове засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

В зв`язку з неявкою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності суддя вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невипрадане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально, використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що розумність тривалості розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 р. «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 р. «Мороз та інші проти України» та інші).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України» Суд наголосив, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя насамперед покладається на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка сторони. Сторони самостійно повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За змістом статті 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, яке інкримінується порушнику, не входить до переліку справ, при розгляді яких присутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, наявність відомостей у суду про належне повідомлення про дату і час розгляду справи, а також обов`язок суду забезпечити швидкий і ефективний розгляд справи, суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності вказаної особи за наявними матеріалами справи.

Дослідивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд зазначає наступне:

Згідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Згідно пункту 2.1А Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до частини 2 статті 126 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, -

Частиною 5 статті 126 КУпАП передбачено, що повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, -тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Судом на підставі доданих до матеріалів справи доказів встановлено, що ОСОБА_2 25.12.2022 року був притягнутий за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП, і повторно, протягом року вчинив правопорушення за аналогічних обставин

Оцінивши вказані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суддя приходить до висновку про порушення останнім Правил дорожнього руху, який керував транспортним засобом не маючи права керування зазначеним транспортним засобом, вчинене повторно протягом року, в зв`язку з чим в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП.

При цьому, ОСОБА_1 , посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував, а отже в розумінні пункту 1.10 розділу І Правил дорожнього руху не вважається водієм, а тому стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами до нього не застосовується.

Крім того, за змістом статті 28 КУпАП, оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета. Порядок застосування оплатного вилучення і види предметів, які підлягають вилученню, встановлюються цим Кодексом та іншими законами України.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 не є власником автомобілю, яким керував не маючи права на керування таким транспортним засобом, а отже додаткове стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу до нього застосовано бути не може.

Призначаючи стягнення за вказане правопорушення, суд керується положеннями статті 23 КУпАП, згідно якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно статті 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

З огляду на обставини справи та особу правопорушника, який не вперше притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає за необхідне і достатнє призначити порушнику стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією частини 5 статті 126 КУпАП.

Згідно статті 27 КУпАП України, штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян і посадових осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» та в порядку ст..40-1 КУпАП, з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, належить стягнути в дохід держави судовий збір.

На підставі викладеного, враховуючи обставини справи, а також те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, керуючись ст.126, ст.130, ст. 8, 23, 30, 33, 283-284, 294 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 від 26.12.2015, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на момент ухвалення постанови складає 40800,00 (сорок тисяч вісімсот) гривень, які перерахувати на р/р UA0020001, отримувач: ГУК харківська обл/Харківобл/21081300, , код класифікації доходів бюджету: 21081300, Банк отримувача: Державне казначейство України.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 від 26.12.2015, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, в дохід держави судовий збір в розмірі 536,80 (п`ятсот тридцять шість грн. 80 коп) гривень, які перерахувати на рахунок отримувача UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Відповідно до ч.1 статті 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу.

Відповідно до статті 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена через Зміївський районний суд Харківської області до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення.

Текст постанови складено 03.07.2023.

Суддя В. Філіп`єва