Справа № 369/2884/23 Головуючий в суді І інстанції Хрипун С.В.
Провадження № 33/824/3025/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 5 квітня 2023 року у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 5 квітня 2023 рокуОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 22 січня 2023 року приблизно о 01 годині 10 хвилин керував транспортним засобом ВАЗ 2106, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Б. Хмельницького в с. Хотів, Обухівського району, Київська область з явними ознаками алкогольного сп`яніння, (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук), на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, що зафіксовано відеозаписом, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 5 квітня 2023 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Кривошей О.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказує на те, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Пояснює, що син ОСОБА_1 - ОСОБА_2 являється інвалідом з дитинства (І група інвалідності, інвалід дитинства) і потребує стороннього догляду та лікування у психіатра. 21 січня 2023 року дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , перебувала разом з дітьми у своїх знайомих в гостях за адресою: АДРЕСА_2 , та вирішила там переночувати однак, близько 12-ї ночі у їхнього сина - ОСОБА_2 розпочався напад його хвороби, що потребувало негайного застосування ліків, яких із собою не було. ОСОБА_1 перебував в той вечір вдома за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_3 зателефонувала ОСОБА_1 і попросила терміново привезти ліки.

Вказує, що оскільки ОСОБА_1 нещодавно прибув із відрядження та був дуже втомлений, тому він зателефонував своєму знайомому ОСОБА_4 із проханням звозити його до родини відвезти ліки. В ту ніч був сильний туман і вони їхали дуже повільно. Проїжджаючи по вулиці Б.Хмельницького у селі Хотів вони побачили, як раптово включилися фари та проблискові маячки на автомобілі поліції, що стояв на узбіччі. Коли вони зупинилися, за вимогою поліції, ОСОБА_4 вискочив із автомобіля і втік у невідомому напрямку. Пізніше пояснивши свою поведінку тим, що він є переселенцем з Донецької області і побоявся, що його під час комендантської години затримають та притягнуть до відповідальності.

Зазначає, що на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відповів відмовою, так як не керував транспортним засобом та не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Звертає увагу, що судом першої інстанції допущено грубе порушення норм процесуального права, зокрема матеріали справи не містять доказів щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції.

Вказує, що доданий до матеріалів відеозапис не містить дати і часу зафіксованої на ньому події, не містить повної інформації щодо спілкування поліцейських із ОСОБА_1 від його початку з моменту зупинки транспортного засобу і до завершення складання протоколу про адміністративне правопорушення, що унеможливлює перевірити твердження працівників поліції, що саме ОСОБА_1 , а не ОСОБА_4 керував автомобілем

Також просить поновити строк на оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 5 квітня 2023 року, оскільки не був належним чином повідомлений про розгляд справи, а текст постанови став відомий ОСОБА_1 після ознайомлення з матеріалами справи 16 травня 2023 року.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови захисник Кривошей О.Ю. пропустив з поважних причин, оскільки розгляд справи відбувся у відсутності ОСОБА_1 , докази належного повідомлення якого про дату, час і місце розгляду справи в матеріалах справи відсутні; з матеріалами справи ОСОБА_1 ознайомлений 16 травня 2023 року, тобто в розумний строк, який не перевищує десяти днів, подано апеляційну скаргу.

За наведених обставин апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - адвокат Кривошей О.Ю. просили апеляційну скаргу задовольнити та скасувати постанову суду першої інстанції.

Вислухавши захисника, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову без змін з таких підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст.130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України №1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , який 22 січня 2023 року приблизно о 01 годині 10 хвилин керував транспортним засобом ВАЗ 2106, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Б. Хмельницького в с. Хотів, Обухівського району, Київська область з явними ознаками алкогольного сп`яніння, (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук), на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, що зафіксовано відеозаписом, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 102250 від 22 січня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 , який 22 січня 2023 року приблизно о 01 годині 10 хвилин керував транспортним засобом ВАЗ 2106, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Б. Хмельницького в с. Хотів, Обухівського району, Київська область з явними ознаками алкогольного сп`яніння, (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук), на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, що зафіксовано відеозаписом, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- на відеозаписі із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника Управління патрульної поліції ГУНП в Київській області, що здійснював 22 січня 2023 року оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , де також зафіксована відмова останнього від проходження огляду на стан сп`яніння.

- в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- в поясненнях свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 від 22 січня 2023 року, відповідно до яких у їх присутності водій ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі та із застосуванням приладу газоаналізатора Драгер;

- в акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 22 січня 2023 року.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, не стійка хода, виявлені працівниками поліції 22 січня 2023 року у ОСОБА_1 у розумінні п.2, 3, 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол підписаний особою, яка його склала та самим ОСОБА_1 .

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах, наданих посадовою особою, яка склала протокол.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що у свою чергу виключає наявність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані.

По-перше, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2106, номерний знак НОМЕР_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 102250 від 22 січня 2023 року, який згідно ст.251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Вказаний доказ ОСОБА_1 не спростований.

По-друге, з доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису із відеореєстратора поліцейського, вбачається, що під час розмови працівників поліції з ОСОБА_1 і пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, останній вів себе як водій автомобіля і саме як водій автомобіля відмовився пройти огляд. При цьому, під час спілкування з поліцейськими, ОСОБА_1 не заперечував факт керування автомобілем. Більш того, на запитання поліцейського чи цим транспортним засобом ОСОБА_1 керував, він відповів: «Так».

По-третє, заперечуючи проти викладених у протоколі та відеозаписі обставин, ОСОБА_1 не надав суду доказів, що він не керував автомобілем, зокрема, що автомобілем керувала інша особа, або що він опинився за кермом свого автомобіля випадково.

По-четверте, у своїх поясненнях наданих у протоколі про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 також не вказав, що не керував транспортним засобом, а навпаки вказав, що «випив 100 грам горілки».

За таких обставин, докази, надані особою, яка складала протокол, переконливо доводять, що ОСОБА_1 керував автомобілем у якості водія.

Доводи скарги про те, що працівниками поліції порушено процедуру застосування відеореєстраторів, оскільки не проводилась безперервна відеофіксація обставин виявленого правопорушення необґрунтовані.

По-перше, ні Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 6 листопада 2015 року, ні Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 7 листопада 2015 року, не містять приписів про обов`язкове долучення до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення повного відео з моменту зупинки.

Так згідно п.15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 6 листопада 2015 року до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Аналогічні положення містить Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 7 листопада 2015 року, згідно п.1 розділу ІІ якої протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Поліцейським долучено до протоколу необхідні фрагменти відеофайлів, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

По-друге, посилання апелянта на непроведення поліцейським безперервної відеофіксації обставин виявленого правопорушення є лише здогадами апелянта, які не підтверджені належними доказами, зокрема матеріалами службової перевірки тощо. Приєднання фрагменту відеозапису, який підтверджує викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ніяким чином не свідчить про відсутність безперервної відеофіксації, а лише свідчить про приєднання фрагменту такої відеофіксації.

Суд наголошує на тому, що на вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу і пройти огляд. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права у зв`язку із неповідомленням ОСОБА_1 , апеляційний суд звертає увагу на те, що процесуальні права ОСОБА_1 , передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, в повній мірі були поновлені під час апеляційного розгляду.

Так, ОСОБА_1 , користуючись своїми процесуальними правами, подав апеляційну скаргу на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 5 квітня 2023 року, в якій детально виклав доводи щодо її незаконності та необґрунтованості. З метою реалізації права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя апеляційний суд поновив йому строк на апеляційне оскарження постанови і поновив його в правах. Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 користувався своїми процесуальним правами, а тому він не був позбавлений права на захист та доступ до правосуддя.

Таким чином, вказані обставини відповідно до норм КУпАП не є підставою для скасування постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 5 квітня 2023 року.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винності ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 5 квітня 2023 року є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 5 квітня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Писана