Провадження № 3/742/1744/23
Єдиний унікальний № 742/4228/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі: головуючої - судді Короткої А.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий,

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №471669 від 08.08.2023 вбачається, що відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за те, що він 08.08.2023 о 00 год. 30 хв. в м.Прилуки Чернігівської області по вул.Київській біля буд.154 керував автомобілем Hyundai Elantra, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей), але водій від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився на відеозапис.

В судовому засіданні ОСОБА_1 категорично не погодився з обставинами, викладеними у складеному щодо нього протоколі про адміністративне правопорушення, просив закрити адміністративне провадження щодо притягнення його за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, пояснюючи це тим, що він не відмовлявся пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, тому залишив свою машину і поїхав із працівниками поліції до КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня», де поліцейські склали на нього даний протокол нібито у зв`язку з його відмовою пройти огляд на стан сп`яніння, проте таке не відповідає дійсності, оскільки він не відмовлявся від огляду, а морально налаштовувався на його проходження. Окрім цього, ОСОБА_1 зазначив, що ознаки сп`яніння, такі як: чи реагують зіниці ока на світло, чи чітка хода, чи є почервоніння обличчя, у нього ніхто з працівників поліції взагалі не перевіряв.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного переконання.

Відповідно до ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення (проступок) характеризується низкою ознак. Це, насамперед, діяння, поведінка, вчинок людини, дія чи бездіяльність, а також акт зовнішнього вияву ставлення особи до реальної діяльності інших людей, суспільства, держави. Закону непідвладні переконання, думки людей, якщо вони не знайшли зовнішнього вияву.

Діяння визнають адміністративним правопорушенням за наявності чотирьох ознак: суспільної шкідливості, протиправності, вини й адміністративної караності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) може бути тільки винне діяння.

Адміністративні правопорушення (проступки) розрізняють за специфічними ознаками, властивими їх об`єктивній і суб`єктивній сторонам.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне

Основною й обов`язковою ознакою об`єктивної сторони є протиправне діяння, відсутність якого виключає склад будь-якого адміністративного правопорушення. Всі інші ознаки мають факультативний характер.

Суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення становить пов`язаний з його вчиненням психічний, стан особи. До ознак, властивих суб`єктивній стороні, належать вина, мотив і мета вчинення правопорушення.

Так, ч.1 ст.130 КУпАП містить декілька самостійних складів адміністративних правопорушень, зокрема, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п.27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Тобто, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія, шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

З огляду на положення п.1.10 ПДР та диспозицію ст.130 КУпАП, суб`єктом адміністративного правопорушення може бути лише особа, яка керує транспортним засобом та має посвідчення водія, а правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до пунктів 2-3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з п.6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

У відповідності до змісту ст.62 Конституції України, положення якої закріплює принцип невинуватості, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Приписами ч.2 ст.251, ст.255 КУпАП визначено, що співробітники поліції зобов`язані збирати докази для підтвердження обставин, вказаних ними в протоколі про адміністративне правопорушення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №471669 від 08.08.2023, складеного на ОСОБА_1 , вбачається, що він керував автомобілем Hyundai Elantra, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей), але водій від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що мало бути підтверджено відеофіксацією, проте з дослідженого у судовому засіданні відеозапису, який був доданий до матеріалів справи, не вбачається факту виявлення у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, як того вимагає відповідна інструкція, зокрема, відсутня пропозиція поліцейського перевірити порушення координації рухів, порушення мови чи вираженого тремтіння пальців рук, різкої зміни забарвлення шкірного покриву обличчя чи показів свідків про запах алкоголю з порожнини його рота.

Разом з тим, чітко вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував проти проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, про що свідчать його слова: «Я на все згоден», «Звичайно проїдемо до лікарні», на відео зафіксовано, що він закриває та залишає свою машину, їде з працівниками поліції до КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня», де перед проходженням огляду виходить декілька разів покурити, що стомлює працівників поліції і вони починають складати щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження медичного огляду, якої по факту не було.

Враховуючи все викладене вище у сукупності, суд приходить до висновку, що досліджені докази не доводять факту наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та його чіткої відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, що було зазначено в складеному щодо нього протоколі.

Надаючи оцінку протоколу про адміністративне правопорушення слід зазначити, що протокол є належним та допустимим доказом, але з точки зору достатності, то лише його одного не достатньо для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки в ньому зазначено лише суть правопорушення, яка не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Тож, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , зокрема відеофіксацію та надані в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 , суд не вбачає об`єктивної сторони такого, вважаючи не підтвердженим, як факт його відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, так і факт виявлення у нього ознак сп`яніння, а тому суд не вбачає в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, що має місце в даному випадку.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.247, 283-289 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - провадженням в суді закрити.

Постанова суду може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.

Суддя Анна КОРОТКА