28.06.2023 Єдиний унікальний № 371/1115/22
провадження № 3/371/53/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року м. Миронівка

ЄУН 371/1115/22

Провадження № 3/371/53/23

Суддя Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, порушену відносно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: будинок під номером АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В :

29 жовтня 2022 року, о 22 годині 40 хвилини, в селі Росава Обухівського району Київської області по вулиці Центральна,1, ОСОБА_1 передав керування транспортним засобом автомобілем марки «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 , водію ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння,чим порушив вимоги п. 2.9 Г Правил дорожнього руху.

Огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння проводився з використанням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Alcotest Drager 6810». Показник алкоголю становить 1,67 проміле.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав, пояснив, що не був обізнаний з фактом перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння. Просив закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Таку ж позицію висловив захисник Дяченка І.О. Шкребтій В.В.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі по тексту Правила) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

На підставі п.2.2 Правил, власник транспортного засобу може передавати керування таким засобом іншій особі або передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Відповідно до п. 2.9 «г» Правил, водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Пунктом 1.9. Правил передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року за № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами та доповненнями), допуском до керування транспортним засобом особи, яка перебуває у стані сп`яніння або не має права ним керувати, визнають усні чи письмові згоду, розпорядження, вказівку особи, відповідальної за технічний стан чи експлуатацію цього засобу, про його використання у сфері дорожнього руху таким водієм. Як допуск можна розглядати також мовчазну згоду, видачу маршрутного листа, передачу ключів і документів або керма під час руху, невідсторонення водія від керування тощо.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 27 наведеної постанови, відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції (ч. 1 ст. 130 КУпАП), настає за умови, що тому, хто це робить, відомо про такий стан. Керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У постанові від 20 лютого 2019 по справі №404/4467/16-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Так, при складенні даного протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП поліцейським зазначено, що останній порушив вимоги п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху.

Зібраними матеріалами справи підтверджується, що право керування транспортним засобом автомобілем марки «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 , водієві ОСОБА_2 особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, було передано добровільно, та не спростовується, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом на законних підставах, рухаючись разом з його володільцем.

Посилання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на те, що не був обізнаним з фактом перебування брата у стані сп`яніння в той час, коли передавав йому керування транспортним засобом, суд вважає безпідставними.

Судом досліджено носій інформації у вигляді DVD-RW диска із відеозаписоми з нагрудного відеореєстратора поліцейського, доданий до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Із відеозапису вбачається, що обставини, на які вказувала особа, яка притягається до відповідальності, не відповідають фактичним обставинам, які мали місце. ОСОБА_2 керував транспортним засобом, який був зупинений працівниками поліції.

Працівники поліції встановили, що у водія не було відповідного посвідчення, яке надає право керування транспортним засобом, та, помітивши у водія ознаки сп`яніння, запитали чи вживав він алкогольні напої і запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. ОСОБА_2 вказав, що перед тим, як сісти за кермо, вживав алкогольні напої, пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатора «Alcotest Drager 6810» він погодився та пройшов вказаний огляд.

На запитання працівника поліції ОСОБА_1 пояснив, що транспортний засіб марки «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 , близько року належить йому, про те, що в брата відсутнє посвідчення водія йому відомо, алкогольні напої вживали не разом.

За таких обставин з упевненістю можна стверджувати, що ОСОБА_1 передав керування транспортним засобом водію ОСОБА_2 , який перебував у станісп`яніння та був обізнаний з таким його станом.

Огляд особи, якій передано право керування транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проведено в порядку, передбаченому статтею 266 КУпАП, з використанням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 6810». Показник алкоголю становить 1,67 проміле.

Такі обставини підтверджено даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, постанови від 26 січня 2023 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення також підтверджується даними, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 183434, складеному 29 жовтня 2022 року, який підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 та жодних його пояснень чи заперечень не містить.

З огляду на досліджені докази, наведені ОСОБА_1 мотиви розцінюються як такі, що не відповідають фактичним обставинами справи та спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

В діях ОСОБА_1 , що порушили вимоги пункту 2.9 «г» Правил дорожнього руху, є склад адміністративного правопорушення.

При прийнятті рішення, відсутні будь-які підстави, які б давали можливість суду вважати, що досліджені докази є сумнівними та неправдивими, оскільки вони узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Порушень вимог КУпАП, які б могли потягнути за собою визнання доказів недопустимими, судом не встановлено.

За таких обставин, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням зазначені докази, які суд вважає належними та допустимими, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 передав керування транспортним засобом автомобілем марки «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 , водію ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

До особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно застосувати стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 23, 40-1, 130 ч. 1, 245, 280, 284 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 піддати адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 536 гривень 80 копійок судового збору.

Штраф підлягає сплаті на рахунок ГУК у Київ. обл./м.Київ/21081300, номер рахунку UA0010001, , код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Судовий збір підлягає сплаті на рахунок ГУК у м.Києві/м.Київ/21081300, номер рахунку UА0026001, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом десятиденного строку з дня винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя підпис Л.О. Капшук

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О. Капшук