Провадження № 3/742/2455/23
Єдиний унікальний № 742/5810/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі: головуючої - судді Короткої А.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в ТОВ «Наташа Агро», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий,

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №004243 від 19.10.2023 вбачається, що відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за те, що він 19.10.2023 о 00 год. 24 хв. в с.Мала Дівиця Прилуцького району Чернігівської області по вул.Миру біля буд.130 керував автомобілем Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , в стані алкогольного сп`яніння, що засвідчують покази приладу газоаналізатора «Драгер», тест №2218 від 19.10.2023 року з позитивною пробою 1.80 проміле, чим порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та вчасно, проте його захисник адвокат Панасенко А.М. подав до суду письмове клопотання, в якому просив закрити адміністративне провадження щодо притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, мотивуючи це тим, що при складенні даного адміністративного протоколу працівниками поліції було допущено низку порушень, які унеможливлювали взагалі складання адміністративного протоколу та направлення його до суду, а саме: з долученого до адміністративного протоколу відеозапису, який згідно зі ст.251 КУпАП є джерелом доказів, вбачається, що працівники поліції зупинили ОСОБА_1 , розпочали розгляд справи про адміністративне правопорушення, не роз`яснюючи його прав та обов`язків, не пропонуючи скористатися правовою допомогою, провели огляд на стан сп`яніння, склали протокол, потім під час вручення протоколу обмежились формальним зачитуванням прав.

Крім того, ОСОБА_1 на місці події не погоджувався з результатами приладу «Драгер». Висновки працівників поліції про згоду з даними приладу спростовуються поясненнями водія на відеозаписі про те, що він вживав лише лікарські засоби. Таким чином, погоджуючись з наявністю процента алкоголю, він не визнавав результату тесту в 1,8 проміле. Працівники поліції не надали можливість пояснити йому обставини події, зазначивши на відео, що пояснення можливо надати у суді і не конкретизували, чи визнає він показання приладу і в якій саме частині. Працівник поліції при врученні протоколу пояснив, що можна надати пояснення у суді. З відеозапису неможливо встановити якихось ознак сп`яніння, зокрема, пропозиції поліцейського перевірити запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, вираженого тремтіння пальців рук, різкої зміни забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінки, що не відповідає обстановці. Це суперечить даним рапорту інспектора поліції. Також на відео не видно, чому саме інспектор вирішив перевірити водія на стан алкогольного сп`яніння, але про жодні підстави для цього не сказав. За даних обставин мається факт безпідставності огляду водія на стан сп`яніння.

За вказаних обставин інспектор мав діяти з урахуванням вимог ч.3 ст.266 КУпАП. Згідно з ч.5 ст.266 КУпАП порушення цих вимог тягне за собою недійсність огляду особи на стан алкогольного сп`яніння. З направлення до Прилуцької ЦМЛ вбачається, що інспектор мав на меті доставити водія на огляд до медичного закладу, проте той від такого огляду відмовився. Таким чином протокол про адміністративне правопорушення мав бути складеним саме за відмову водія пройти огляд на стан сп`яніння, а не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Ці порушення є істотними і не можуть бути усунуті судом в ході розгляду вказаної адміністративної справи.

Порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них регулюється Наказом Департаменту патрульної поліції від 24.11.2015 №14/1 та п.4.1, 4.2 Розділу IV Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, яку затверджено наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 №100. Згідно з п.3.5.Інструкції №100 після активації нагрудної камери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записано безперервно.

Проте з дослідженого носія цифрової інформації вбачається, що запис не здійснювався безперервно і все спілкування з ОСОБА_1 не було зафіксованим. Саме в цей час він просив забезпечити можливість скористатися правовою допомогою. Матеріали справи не містять даних, які б спростовували ці твердження. Таким чином під час розгляду справи про адміністративне правопорушення водій виявив бажання скористатися правовою допомогою, однак, інспектором не було вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання права на захист. Таким чином, захист ОСОБА_1 взагалі не здійснювався, оскільки жодних кроків, правових дій щодо фактичного захисту не відбувалося.

Вказане порушення є істотним в розрізі ст.6 Конвенції, ст.59 Конституції України, тому згідно зі ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Таким чином під час складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не надали можливості скористатися юридичною допомогою, суд не може поновити ці права у судовому засіданні. Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у справі N 524/9827/16-а від 18 лютого 2020 року.

Окрім цього, відповідно до ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом. Слід зазначити, що дані про це, крім невиразної рекомендації інспектора знайти іншого водія, взагалі відсутні у матеріалах справи. Тимчасове затримання транспортного засобу згідно ст. 260 КУпАП не було застосовано також.

Перелічені вище порушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за своїм характером є істотними і унеможливлюють притягнення водія до адміністративної відповідальності (а.п.15-17).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного переконання.

Відповідно до ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення (проступок) характеризується низкою ознак. Це, насамперед, діяння, поведінка, вчинок людини, дія чи бездіяльність, а також акт зовнішнього вияву ставлення особи до реальної діяльності інших людей, суспільства, держави. Закону непідвладні переконання, думки людей, якщо вони не знайшли зовнішнього вияву.

Діяння визнають адміністративним правопорушенням за наявності чотирьох ознак: суспільної шкідливості, протиправності, вини й адміністративної караності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) може бути тільки винне діяння.

Адміністративні правопорушення (проступки) розрізняють за специфічними ознаками, властивими їх об`єктивній і суб`єктивній сторонам.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне

Основною й обов`язковою ознакою об`єктивної сторони є протиправне діяння, відсутність якого виключає склад будь-якого адміністративного правопорушення. Всі інші ознаки мають факультативний характер.

Суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення становить пов`язаний з його вчиненням психічний, стан особи. До ознак, властивих суб`єктивній стороні, належать вина, мотив і мета вчинення правопорушення.

Так, ч.1 ст.130 КУпАП містить декілька самостійних складів адміністративних правопорушень, зокрема, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п.27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Тобто, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія, шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

З огляду на положення п.1.10 ПДР та диспозицію ст.130 КУпАП, суб`єктом адміністративного правопорушення може бути лише особа, яка керує транспортним засобом та має посвідчення водія, а правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до пунктів 2-3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з п.6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

У відповідності до змісту ст.62 Конституції України, положення якої закріплює принцип невинуватості, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Приписами ч.2 ст.251, ст.255 КУпАП визначено, що співробітники поліції зобов`язані збирати докази для підтвердження обставин, вказаних ними в протоколі про адміністративне правопорушення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №004243 від 19.10.2023, складеного на ОСОБА_1 вбачається, що він керував автомобілем Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що засвідчують покази приладу газоаналізатора «Драгер», тест №2218 від 19.10.2023 з позитивною пробою 1.80 проміле, що мало бути підтверджено відеофіксацією, проте з дослідженого відеозапису, який був доданий до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на місці події не погоджувався з результатами приладу «Драгер». Висновки працівників поліції про згоду з даними приладу спростовуються поясненнями водія на відеозаписі про те, що він вживав лише лікарські засоби, таким чином, погоджуючись з наявністю якогось процента алкоголю він не визнавав результату тесту саме в 1,8 проміле, проте водієві не було запропоновано пройти освідування на стан сп`яніння в КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня».

Окрім цього, з відеозапису неможливо встановити ознак сп`яніння, зокрема, пропозиції поліцейського перевірити запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, вираженого тремтіння пальців рук, різкої зміни забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінки, що не відповідає обстановці, що суперечить даним рапорту інспектора поліції (а.п.6). Також на відеозаписі не міститься даних, що водій був відсторонений від керування транспортним засобом та тимчасове затримання транспортного засобу не проводилося, а тому в суду виникають сумніви у правомірності встановлення стану сп`яніння у ОСОБА_1 , якому також не було роз`яснено його права, зокрема, право на захист.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що досліджені вище докази не доводять факту, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки після незгоди водія з результатом тесту працівники поліції обов`язково мали доставити його до лікарні для медичного обстеження.

Надаючи оцінку протоколу про адміністративне правопорушення, слід зазначити, що протокол є належним та допустимим доказом, але з точки зору достатності, то лише його одного не достатньо для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки в ньому зазначено лише суть правопорушення, яка не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Тож, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , зокрема відеофіксацію, письмові пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Панасенка А.М., суд не вбачає об`єктивної сторони такого, вважаючи не підтвердженим факт керуванням ОСОБА_1 автомобілем Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , саме в стані алкогольного сп`яніння, а тому суд не вбачає в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, що має місце в даному випадку.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.247, 283-289 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - провадженням в суді закрити.

Постанова суду може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.

Суддя Анна КОРОТКА