Справа № 463/9870/23 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 33/811/1729/23 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Личаківського районного суд м. Львова від 21 листопада 2023 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 21 жовтня 2023 року, о 00 год. 35 хв., у м. Львові на вул. Зелена, 214, керував транспортним засобом «Skoda Octavia», р.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці та в медичному закладі водій відмовився у присутності свідків, відео фіксувалось на камери 471102, 471689, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову та направити матеріали справи на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Зазначає, що про результат розгляду справ він дізнався із матеріалів судових справи.

Повідомляє, що у постанові не вказано номер квартири, у зв`язку із чим він не зміг отримати постанову поштою. Окрім того, місцевим судом не задоволено його клопотання, які були подані до суду першої інстанції, у зв`язку із чим порушено право на захист, також місцевим судом належним чином не досліджено матеріали справи.

27 грудня 2023 року у судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 , не прибув, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки не повідомив.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 а ПДР України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №600378 від 21 жовтня 2023 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покрив обличчя, тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився в присутності свідків;

- інформацією із рапорта старшого лейтенанта поліції Ю.Шевчик від 21 жовтня 2023 року (а.с. 4), відповідно до якого працівники поліції прибули за викликом на місце події, де було виявлено автомобіль «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , водієм якого був ОСОБА_1 , який не заперечував, що виконував функції водія із вул. Дж. Вашингтона до вул. Зеленої, під час опитування у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук), від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку він відмовився;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 (а.с. 5), відповідно до яких він бачив, як невідомі особи приїхали на вул. Зелену на автомобілі «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого вийшли з автомобіля та він помітив, що водій та пасажири даного транспортного засобу перебувають у стані алкогольного сп`яніння, повідомив на лінію 102, внаслідок чого вони почали поводити себе агресивно та спробували покинути місце події;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому зафіксовано прибуття працівників поліції, опитування ОСОБА_1 , який надав посвідчення водія та документи на транспортний засіб, зазначив, що він їхав даним автомобілем з вул. Батальної (де він проживає), свідки, які перебували на місці події, зазначали, що саме ОСОБА_1 приїхав автомобілем «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 на місце події, після чого водій почав заперечувати факт керування транспортним засобом, зазначав, що в його автомобіль кинули каменем, працівниця поліції запропонувала водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від якого він відмовився. Окрім того, працівниця поліції опитала свідка ОСОБА_2 , який повідомляв, що саме ОСОБА_1 виконував функції водія. Після чого, працівниця поліції ознайомила ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта, що він не зміг отримати копію постанови по пошті, апеляційний суд розцінює критично, оскільки з супровідного листа від 1 грудня 2023 року (а.с. 39) вбачається, що ОСОБА_3 було скеровано на його поштову адресу АДРЕСА_1 , копію постанови Личаківського районного суд м. Львова від 28 листопада 2023 року.

Аргументи сторони захисту, що місцевим судом не було задоволено клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, внаслідок чого порушено його право на захист, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, дані клопотання мали формальний характер та не були належним чином обґрунтовані, окрім того всі клопотання були розглянуті місцевим судом повно та об`єктивно.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Личаківського районного суд м. Львова від 21 листопада 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.