Справа № 444/3272/22 Головуючий у 1 інстанції: Олещук М.М.
Провадження № 33/811/735/23 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі

судді Белени А.В.,

з участю представника особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності адвоката Брунця Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, за апеляційною скаргою представника адвоката Брунця Назарія Миколайовича на постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 09 травня 2023 року,

встановив :

Постановою судді Жовківського районного суду Львівської області від 09.05.2023 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одружена, має на утриманні одну неповнолітню дитину, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

ОСОБА_1 , визнано виною у тому, що вона 11.12.2022 року о 22 год. 10 хв. в м. Рава-Руська по вул. Грушевського, 36, Львівського району Львівської області, керувала транспортним засобом марки SEAT EXEO ST д.н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в законному порядку відмовилася, чим своїми діями порушила п. 2.5 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На дану постанову адвокат Брунець Н.М., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить: скасувати постанову та прийняти нову, якою справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Апелянт зазначає, що з постановою ОСОБА_1 не погоджується, вважає її необґрунтованою, незаконною та такою, що прийнята з неповного з`ясування обставин справи, судом не надано належної оцінки доказам у справі, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому така, на думку апелянта, підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що в оскаржуваній постанові вказано, що зупинення транспортного засобу відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» є одним із превентивних поліцейських заходів та в даному випадку зупинка авто ОСОБА_1 було здійснено з метою перевірки технічної справності транспортного засобу. Однак, працівник поліції не проінформував водія про конкретну причину зупинки її автомобіля, а також не вказано детальний опис підстав її зупинки, а відтак твердження працівника поліції, який сказав ОСОБА_1 : що у вас щось трапилось з автомобілем, не конкретизовані та не відповідають змісту та пунктам ПДР України. Наголошує, що із матеріалів справи не вбачається, що водій допустив будь-які порушення ПДР України за які його слід зупинити, а тому всі наступні вимоги поліцейського водій був не зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини.

Звертає увагу суду, що всі докази, на які посилається суд першої інстанції є неналежними та недопустимими. Зокрема, з наявного відеозапису вбачається, що всупереч обставинам , наведеним в протоколі, поліцейський не повідомив ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та безпідставно почав проведення огляду. Також, в протоколі зазначено, що від проходження огляду в медичному закладі ОСОБА_1 відмовилась, однак з наявного відеозапису вбачається, що остання погодилась пройти такий огляд в найближчому медичному закладі охорони здоров`я, а саме в Рава-Руській міській лікарні, яка в розумінні п.12 розділу 2 та п. 7 розділу 1 Інструкції була найближчим закладом, а тому всі подальші дії поліцейського апелянт вважає незаконними. Вказує, що в протоколі не містяться відомості про технічний засіб, яким було зафіксовано правопорушення: номер та серія відеокамери, дату її виробництва, назву, на яку здійснювалась фіксація. А тому відсутність таких даних не дає можливості встановити, що відеозапис на камеру щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності проведено спеціальним технічним засобом, який входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень ПДР України.

Зазначає, що 1) матеріалами справи не підтверджується того, що перед початком розмови ОСОБА_1 з поліцейськими Наталії Миколаївній роз?яснюються її права та обов`язки, зокрема право на захист; 2) не проінформовано ОСОБА_1 про порядок застосування відеофіксації; 3) на відеозаписі відсутній процес складання адмінматеріалів, що в свою чергу є також порушеннями вказаних вище Інструкцій; 4) матеріали справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем - в матеріалах справи відсутній відповідний документ встановленої форми, а саме, акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів.

Тому за таких обставин, апелянт вважає, що працівником поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення було грубо порушено вимоги КУпАП, Закону України "Про Національну поліцію", та вказану вище Інструкцію, а судом першої інстанції при розгляді справи на ці порушення не було звернуто уваги, що в подальшому потягло за собою прийняття незаконного рішення.

ОСОБА_1 , будучи повідомленою про дату, час і місце розгляду, в судове засідання для участі у справі не з`явилася, надіслала клопотання про розгляд справи без її участі у зв`язку із перебуванням на лікуванні. У судовому засіданні представник - адвокат Брунець Н.М., дане клопотання підтримав, не заперечував проти розгляду справи у відсутності його довірительки.

Заслухавши пояснення адвоката Брунця Н.М. про задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 172964 від 11 грудня 2022 року, де вказано, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки SEAT EXEO ST д.н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в законному порядку відмовилася, чим своїми діями порушила п. 2.5 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП( а.с. 2);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності відмовилась від проходження такого огляду на місці зупинки ( а.с. 4);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 грудня 2022 року( а.с. 5);

- рапортом поліцейського СРПП ВП №2 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ст. сержанта поліції Кобрин О.С. ( а.с. 6);

- відеозаписамиз нагрудної камери поліцейського події за участю ОСОБА_1 від 11 грудня 2022 року, що є додатком до протоколу ( а.с. 7).

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Пунктом 2.5 ПДР покладено на водіїв обов`язок на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відтак, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За положеннями ч. 3 зазначеної статті за певних випадків огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться в закладах охорони здоров`я.

Порядок огляду водія на стан сп`яніння, встановлений ст. 266 КУпАП, розкритий в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015.

Згідно з п. 2 розділу І зазначеної інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Таким чином, при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП повно та всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Відтак, твердження апелянта про те, що рішення суду першої інтанції не відповідає нормам процесуального та матеріального права, що суд не повно з?ясував усі фактичні обставини справи та підійшов формально до вивчення останніх не сприяв повному, об?єктивному та неупередженому розгляду справи не знаходить свого підтвердження.

Апеляційний суд повністю погоджується із висновками суду першої інстанції, а саме про те, що відповідно до ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом. Поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом. Зупинення транспортного засобу згідно з п. 4 ч. 1 ст. 31 цього Закону є одним із превентивних поліцейських заходів. Підстави для зупинки транспортного засобу визначені у ст. 35 Закону та в даному випадку таку зупинку було здійснено з метою перевірки технічної справності транспортного засобу, про що також зазначено в рапорті старшого сержанта поліції ОСОБА_2 (а.с. 6) та встановлено із відеозапису наданого працівником поліції до матеріалів справи (а.с. 7). А тому доводи апелянта про те, що працівник поліції не проінформував водія про конкретну причину зупинки її автомобіля, а також не вказано детальний опис підстав її зупинки, не є спростуванням вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт у судовому засіданні та у вимогах апеляційної скарги вказував на те, що у різних документах, які знаходяться в матеріалах справи вказані різні ознаки алкогольного сп`яніння, які інкримінували ОСОБА_1 , однак дане твердження не є вірним. Воно спростовується рядом доказів, зокрема: у протоколі адміністративне правопорушення серії ААБ № 172964 від 11.12. 2022 року, вказано такі ознаки - запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів ( а.с. 2); у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вказано - запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук ( а.с. 4); у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вказано - запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів (а.с. 5).

З оглянутого відеозапису вбачається, що працівники діяли відповідно з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735. Також даний відеозапис узгоджується із сукупністю доказів, які містяться в матеріалах адміністративної справи. Хоч наявний в матеріалах справи відеозапис є фрагментарним, водночас на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та такий відеозапис дає можливість встановити в діях особи наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тобто вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Брунця Назарія Миколайовича - залишити без задоволення.

Постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 09.05.2023 року, в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА