"26" грудня 2023 р. Справа № 363/2284/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею було призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079605 від 06.03.2023 року вбачається, що 06 березня 2023 року о 22 год. 28 хв. у м. Вишгород, вул. Київська-вул. Кургузова, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , був виявлений працівниками поліції з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мовлення.

З метою встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння працівники поліції під відеозапис та у присутності двох свідків запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку. Однак від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку ОСОБА_1 відмовився під відеозапис та у присутності двох свідків.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Судовий розгляд в межах даної справи призначався неодноразово: 10.05.2023 року, 29.05.2023 року, 11.07.2023 року, 15.08.2023 року, 19.09.2023 року, 12.10.2023 року, 07.11.2023 року, 12.12.2023 року, 26.12.2023 року.

Про дату, час і місце кожного судового засідання ОСОБА_1 повідомлявся належним чином шляхом направлення SMS-повідомлення на його номер телефону, що вказаний у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, зокрема, у заявці про отримання судової повістки в електронній формі, шляхом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Вишгородського районного суду Київської області (зокрема, а.с. 16), шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за адресою проживання ОСОБА_1 , що вказана у матеріалах справи про адміністративне правопорушення. В жодне з призначених судових засідань ОСОБА_1 не з`явився, у зв`язку з чим неодноразово за клопотанням захисника ОСОБА_1 адвоката Лещенка Ю.В. судове засідання відкладалося.

Стороною захисту надано суду копію військового квитка ОСОБА_1 (а.с. 29), а також копію довідки військової частини НОМЕР_2 НГУ № 2067 від 18.09.2023 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, проходить військову службу, протягом часу з 07.08.2023 року по теперішній час перебуває на сході України з метою здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф у Донецькій та Луганській областях.

Таким чином, судом встановлено, що особиста участь ОСОБА_1 в судовому засіданні неможлива через перебування останнього на військовій службі та у зв`язку з відрядженням його на виконання бойового завдання.

Разом з тим, зважаючи на те, що ОСОБА_1 був достовірно обізнаний про перебування справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у провадженні суду, ним під час судового розгляду було подано письмові пояснення (а.с. 24-28) наступного змісту.

В своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначає, що 06.03.2023 року близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_1 разом зі своїм товаришем ОСОБА_2 на автомобілі Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , прибули до місця проживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 . При цьому ОСОБА_1 зазначає, що керування вказаним автомобілем здійснював саме ОСОБА_2 , в той час як сам ОСОБА_1 перебував на пасажирському сидінні. По приїзду до місця проживання ОСОБА_2 останній належним чином припаркував автомобіль Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , та пішов додому за особистими речами, а ОСОБА_1 залишився поруч з автомобілем чекати на нього.

У цей момент, як слідує з пояснень ОСОБА_1 , до нього підійшли працівники поліції, повідомили, що автомобіль припаркований з порушенням вимог ПДР України, а також висловили підозру щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 одразу зазначив працівникам поліції, що він не є водієм вказаного автомобіля і потрібно зачекати особу, яка насправді здійснювала керування транспортним засобом. Однак працівники поліції повідомили, що не можуть чекати і під страхом евакуації автомобіля на штраф-майданчик почали вимагати проходження у ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння. Одночасно з цим працівники поліції вмовили ОСОБА_1 відмовитися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, зазначивши, що буде призначено незначний штраф і не буде позбавлено права керування транспортними засобами. У зв`язку з цим ОСОБА_1 на відеозапис відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціальному медичному закладі. Після цього відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зі змісту пояснень ОСОБА_1 слідує, що наданий працівниками поліції відеозапис є неповним, фрагментарним, внаслідок чого не відповідає вимогам чинного законодавства, а найголовніше не дає можливості відтворити повну та точну картину вчиненого правопорушення, підтвердити факт керування ним транспортним засобом, а відповідно і факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. На додаток до цього ОСОБА_1 зазначає, що 06.03.2023 року він не вживав алкогольних напоїв, не перебував у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим не мав встановлених працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння.

Крім того, ОСОБА_1 звернув увагу, що був необізнаний про відповідальність за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки в противному випадку не відмовлявся від його проходження. Тим більше позбавлення права керування транспортними засобами буде становити для ОСОБА_1 суттєву перешкоду у зв`язку з веденням на всій території України воєнного стану.

Таким чином, ОСОБА_1 , не заперечуючи факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, заперечив факт керування автомобілем Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , зазначивши у своїх поясненнях, що керування вказаним транспортним засобом здійснював ОСОБА_2 , а не він. У зв`язку з цим провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 просив закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Під час судового розгляду права, свободи та законні інтереси ОСОБА_1 були захищені захисником адвокатом Лещенком Ю.В., який в судовому засіданні від 12.10.2023 року надав заперечення, які за змістом та сутністю аналогічні тим, що висловлені ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях. Одночасно з цим захисник Лещенко Ю.В. зазначив, що правова позиція з ОСОБА_1 повністю узгоджена, у зв`язку з чим можливе проведення судового розгляду за його відсутності.

У свою чергу про дату, час і місце судового засідання від 26.12.2023 року захисник ОСОБА_3 повідомлявся належним чином як шляхом направлення SMS-повідомлення, що було доставлено на його номер телефону, який був наданий ним же особисто для процесуальної комунікації судом, так і шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету захисника Лещенка Ю.В. в підсистемі Електронний суд Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи довідками, сформованими автоматизованою системою документообігу суду.

Однак при цьому, будучи належним чином повідомленим, у судове засідання від 26.12.2023 року захисник ОСОБА_3 не з`явився, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, у тому числі про відкладення судового розгляду, від нього не надходило.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини встановлено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У Постанові ВП ВС від 12.01.2023 року у справі № 9901/278/21 було встановлено, що реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_1 та його захиснику Лещенку Ю.В. надсилалися SMS-повідомлення про дату, час і місце судового засідання, що були доставлені на їх номера телефонів, які був вказані у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, зважаючи на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 своїм підписом засвідчив, що його повідомлено про те, що розгляд його справи буде здійснюватися Вишгородським районним судом Київської області за викликом, то з урахуванням обов`язку сторін з розумним інтервалом часу самостійно цікавитися провадженням у їх справи, добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та обов`язками, зважаючи на те, що суд обмежений принципами розумних строків, належної правової процедури, строками розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, то суд доходить до висновку, що ОСОБА_1 та його захисник Лещенко Ю.В. були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду їх справи.

Оскільки ОСОБА_1 та захисник Лещенко Ю.В. були належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, стороною захисту не подано клопотання про відкладення судового розгляду, а справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до ч. 3 ст. 268 КУпАП не належать до переліку справ, що розглядаються за обов`язкової присутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, то суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та захисника Лещенка Ю.В.

У судове засідання також викликалися та з`явилися працівники поліції Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, які здійснювали складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме: старший сержант поліції ОСОБА_4 та старший сержант поліції ОСОБА_5 , які надали пояснення наступного змісту.

06.03.2023 року близько о 22 год. 20 хв. працівники поліції виконували службові обов`язки на перехресті вул. Кургузова та вул. Київська у м. Вишгород Київської області. На вказаному перехресті працівники поліції стояли на службовому автомобілі з ввімкненими проблисковими маячками синього кольору. У цей момент в напрямку вул. Кургузова міста Вишгород рухався автомобіль Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , в якого не працювали зовнішні світлові прилади. У зв`язку з цим працівниками поліції за допомогою жезлу було подано вимогу про зупинку транспортного засобу. Автомобіль Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , на виконання вимоги працівників поліції зупинився у першому дозволеному місці біля бордюру таким чином, щоб не перешкоджати руху інших учасників дорожнього руху.

Працівниками поліції було виявлено, що всередині автомобіля Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , знаходилося лише двоє осіб: чоловік, яким, як потім було встановлено, є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та жінка. Будь-яких інших осіб як всередині транспортного засобу, так і поруч з ним не було. Працівники поліції у своїх поясненнях зазначили, що за кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_1 , оскільки саме він здійснював керування транспортним засобом, на вимогу працівників поліції здійснював його зупинку, а також знаходився безпосередньо за кермом автомобіля на момент його зупинки. Жінка, яка знаходилася всередині автомобіля, перебувала на пасажирському сидінні та жодних технічних функцій з управління автомобілем не здійснювала.

У процесі спілкування працівниками поліції було встановлено наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, млявість мовлення, нестійка хода. У зв`язку з цим працівники поліції запропонували йому пройти у встановленому законодавством порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичній установі, на що ОСОБА_1 відмовився, так само відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку і у присутності двох свідків, що були залучені пізніше. Працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 , що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння так само тягне за собою відповідальність за ст. 130 КУпАП, однак, не зважаючи на це, ОСОБА_1 все одно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Працівники поліції у своїх поясненнях також зазначили, що протягом всього часу ОСОБА_1 не висловив жодних зауважень та заперечень, зокрема, щодо керування транспортним засобом або щодо відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Навпаки в своїх поясненнях на місці зупинки автомобіля ОСОБА_1 підтвердив як факт керування автомобілем, зазначивши напрямок його руху, так і факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 не підтвердив факт вживання алкогольних напоїв, однак при цьому все одно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Також працівники поліції зазначили, що ними було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортними засобами, однак автомобіль тимчасово не вилучали, оскільки він стояв біля узбіччя припаркований без порушень ПДР України. ОСОБА_1 особисто ознайомлювався зі складеним протоколом, підписав його та написав власні пояснення у відповідній графі, жодних зауважень не надав та не висловив. Також працівники поліції повідомили, що ними здійснювала повна відеофіксація всіх обставин і подій, однак причини, через які суду було надано неповний відеозапис, їм невідомі.

У судове засідання також викликалися свідки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 . Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце, свідки у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв, клопотань від них не надходило.

У свою чергу свідок ОСОБА_2 є свідком сторони захисту та військовослужбовцем. Стороною захисту не надано достатньої сукупності відомостей та інформації, щоб повідомити свідка про судове засідання, зокрема, шляхом поштового направлення судової повістки про виклик до суду. У зв`язку з цим організація виклику та доставки свідка до судового засідання покладалася на сторону захисту, яка заявляла клопотання про допит ОСОБА_2 . Однак зрештою сторона захисту так і не забезпечила прибуття вказаного свідка у судове засідання.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З метою встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння у п. 2.5 ПДР України зазначається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення вищезазначених вимог ПДР України ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення містить діяння, яке, зокрема, полягає у відмові від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. На додаток до цього склад зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність спеціального суб`єкта особи, яка керує транспортним засобом. Тобто, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути зроблена особою, яка керує транспортним засобом.

При цьому у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Враховуючи вищезазначені вимоги повного та всебічного дослідження обставин, фактів вчинення адміністративного правопорушення, то суд доходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинні містити належні, допустимі, достовірні та достатні докази факту керування особою транспортним засобом, тобто виконання нею функцій водія під час руху такого засобу. Такий факт встановлюється на основі будь-яких відомостей, які відповідно до чинного законодавства можуть вважатися доказами.

Одночасно з цим відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа, яка здійснює керування транспортним засобом, відмовляється від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто поруч з керуванням транспортним засобом повинен бути доведений факт, що особа, яка керувала транспортним засобом, відмовилася від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначається у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту Порядок № 1103).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливо лише за умови, якщо судом під час судового розгляду на основі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів буде встановлено, що особа, яка здійснювала керування транспортним засобом, відмовилася від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079605 від 06.03.2023 року слідує, що складовою частиною інкримінованого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є факт здійснення ним 06.03.2023 року о 22 год. 28 хв. у м. Вишгород Київської області вул. Київська вул. Кургузова, керування автомобілем Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1 .

В своїх письмових поясненнях (а.с. 24-28) ОСОБА_1 заперечив відомості протоколу про адміністративне правопорушення в цій частині, зазначивши, що 06.03.2023 року о 22 год. 28 хв. у м. Вишгород не здійснював керування вказаним транспортним засобом. Натомість ОСОБА_1 зазначив, що керування вказаним автомобілем здійснював його товариш свідок ОСОБА_2 , разом з яким вони приїхали за адресою: вул. Кургузова, 1А, м. Вишгород, де і проживає сам ОСОБА_2 . При цьому в своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначає, що протягом всього часу аж до моменту паркування керування автомобілем здійснював саме ОСОБА_2 . У свою чергу працівники поліції підійшли до автомобіля, коли він нікуди не їхав, стояв припаркований на місці, а ОСОБА_1 стояв поруч з транспортним засобом. Аналогічні відомості у судовому засіданні від 12.10.2023 року зазначив і захисник Лещенко Ю.В.

У свою чергу опитані у судовому засіданні працівники поліції повідомили, що 06.03.2023 року близько о 22 год. 20 хв. у м. Вишгород на перехресті вул. Київська та вул. Кургузова ними шляхом подачі сигналу про зупинку за допомогою жезлу було зупинено автомобіль Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1 . Причиною для зупинки автомобіля була несправність наявних на ньому зовнішніх світлових приладів. У своїх же поясненнях працівники поліції зазначили, що в момент зупинки автомобіля Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , всередині нього знаходилося лише двоє осіб: ОСОБА_1 , який і здійснював керування автомобілем, а також жінка, яка сиділа на пасажирському сидінні та жодного відношення до керування транспортним засобом не мала.

Крім того, у своїх поясненнях працівники поліції повідомили, що протягом всього часу вони зверталися до ОСОБА_1 саме як до водія транспортного засобу, повідомляли йому про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння саме як водія транспортного засобу, а також повідомляли про відповідальність за допущене порушення саме як відносно водія транспортного засобу. У процесі спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не тільки не заперечував факту керування транспортним засобом, але і прямо, добровільно, безальтернативно та беззаперечно його підтвердив.

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735 не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Працівники поліції, які здійснювали складання протоколу про адміністративне правопорушення, в межах провадження у справі про адміністративне правопорушення не можуть вважатися об`єктивними та неупередженими свідками, оскільки відповідно до ст. 249 КУпАП на них покладається обов`язок збирання доказів в межах такого провадження як на осіб, що уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення. Таким чином, працівники поліції, які складають протокол про адміністративне правопорушення, в межах провадження у справі про адміністративне правопорушення виступають в якості представників сторони обвинувачення, а не свідків.

Тому в межах даної справи старший сержант поліції ОСОБА_4 та старший сержант поліції ОСОБА_5 брали участь під час судового розгляду не в якості свідків, а в якості посадових осіб органу влади, що уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення та збирання доказів в межах даного провадження. У зв`язку з цим пояснення працівників поліції мають не доказовий, а інформаційно-довідковий характер, застосовуються судом при конкретизації обставин і фактів вчиненого правопорушення, встановлення послідовної та хронологічної картини його вчинення, а також з`ясування всіх обставин і фактів вчиненого діяння відповідно до вимог ст. 280 КУпАП.

Разом з тим надані працівниками поліції пояснення в інформаційному плані доповнюють та логічно пояснюють обставини та факти вчиненого адміністративного правопорушення, відображають картину складової частини інкримінованого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки пояснення працівників поліції чітко, безумовно та беззаперечно збігаються в частині версії обвинувачення щодо керування ОСОБА_1 автомобілем Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , та відсутності на місці зупинки автомобіля будь-яких інших осіб, які б могли бути причетні до керування ним.

У матеріалах справи наявний CD-R диск (а.с. 8), на якому містяться два файли з відеозаписами: «VID49F-00-0012» тривалістю 02 хв. 36 сек., «VID39F-00-0013» тривалістю 00 хв. 20 сек. Вказані відеозаписи зроблені на нагрудну камеру працівника поліції, обставини та події, зафіксовані на них, за датою, часом та місцем збігаються з тими, що розглядаються в межах даної справи, а в своїй сукупності відеозаписи утворюють логічну, послідовну картинку вчинення ОСОБА_1 діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З вказаних відеозаписів судом встановлено, 06.03.2023 року о 22 год. 28 хв. у м. Вишгород Київської області працівниками поліції було зупинено автомобіль Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , який безпосередньо зафіксований на відеозаписі як такий, що стоїть біля узбіччя. На відеозаписі також безпосередньо зафіксований сам ОСОБА_1 , який на запитання працівників поліції добровільно, безумовно, беззаперечно в спокійній обстановці, за відсутності будь-якого психологічного чи фізичного тиску повідомляє, що він дійсно керував вказаним автомобілем, їхав з вул. Кургузова у напрямку вул. Київська м. Вишгород Київської області. На додаток до цього ОСОБА_1 добровільно та без жодного примусу підтверджує марку, модель та номерний знак автомобіля, керування яким він здійснював.

З відеозаписів також вбачається, що у процесі спілкування працівники поліції неодноразово звертаються до ОСОБА_1 саме як до водія транспортного засобу, звинувачують його у наявності ознак сп`яніння як у водія транспортного засобу, пропонують пройти огляд на стан сп`яніння в якості водія, а також складають протокол за відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння. Однак протягом всього зафіксованого часу ОСОБА_1 не висловлює жодних заперечень, зауважень, не зазначає про те, що він не керував автомобілем, не повідомляє про те, що це здійснювала зовсім інша особа, а лише добровільно погоджується з усім.

З відеозаписів не вбачається наявність на місці зупинки транспортного засобу будь-яких інших осіб, які б знаходилися в автомобілі разом з ОСОБА_1 .

Таким чином, поведінка ОСОБА_1 та його відповіді на запитання працівників поліції, що зафіксовані на відеозаписі з їх нагрудної камери, свідчать про повне, безумовне та беззаперечне визнання ним факту щодо здійснення керування транспортним засобом Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , 06.03.2023 року у м. Вишгород. Будь-яких обставин чи подій, які б могли впливати на добровільність заяв та відповідей ОСОБА_1 , його загальну поведінку, на відеозаписі не встановлено. Натомість стороною захисту не надано доказів та належного підтвердження того, що відповіді та пояснення ОСОБА_1 могли б бути спричинені неправомірними діями працівників поліції, застосуванням ними фізичного чи психологічного примусу тощо. Як встановлено у судовому засіданні, з жодними заявами чи повідомленнями про неправомірні дії працівників поліції сторона захисту до відповідних правоохоронних органів не зверталася.

Суд погоджується з доводами сторони захисту, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, є неповним. З метою отримання повного відеозапису відповідним запитом судом було витребувано у Вишгородського РУП ГУНП в Київській області весь наявний та повний відеозапис, що здійснювався працівниками поліції за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. У відповідь на вказаний запит надійшов лист Вишгородського РУП ГУНП в Київській області від 21.07.2023 року № 3661вх., до якого додано диск (а.с. 49,50), на якому, як встановлено у судовому засіданні, міститься такий самий відеозапис, що і на диску, який був одразу долучений до матеріалів справи (а.с. 8).

У п. 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису від 18.12.2018 року № 1026 зазначається, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Разом з тим, у п. 1 Розділу 1 цієї ж Інструкції встановлено, що ця Інструкція регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів.

З наведеного слідує, що положення вказаної Інструкції не мають жодного відношення до процесу доказування в межах провадження у справах про адміністративне правопорушення, зокрема, не визначає ані порядок отримання доказів, ані їх види, характер, ані процесуальне джерело отримання, а лише визначає нормативно-технічні особливості використання працівниками поліції технічних пристроїв, за допомогою яких можуть бути отримані докази, що відповідно до ст. 251 КУпАП використовуються в межах провадження у справах про адміністративні правопорушення. Тим більше ані приписи Інструкції, ані приписи КУпАП не містять вказівки на те, що Інструкція № 1026 своїм нормативним регулюванням також стосується порядку провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У свою чергу положення ст. 251 КУпАП не забороняють і не обмежують суд, як орган влади, уповноважений у даному випадку досліджувати та оцінювати надані докази, покладати в основу судового рішення неповні, короткі відеозаписи. Навпроти, положення чинного законодавства визначають доказом, зокрема, всі ті відеозаписи, які містять у собі інформацію, що підлягає встановленню в межах справи.

Тому неповнота відеозапису з нагрудної камери працівників поліції може свідчити про порушення ними вимог Інструкції № 1026 та бути підставою для підняття питання щодо дисциплінарної відповідальності, однак не свідчить про те, що даний відеозапис не може бути використаний як доказ в межах справи, якщо на ньому зафіксовані відомості, обставини та факти, що мають значення для цієї справи. Тим більше вказані обставини не свідчать про те, що відеозапис отриманий з порушенням встановленого законодавством порядку з неналежного джерела, неналежним суб`єктом тощо.

Крім того, неповнота відеозапису не стала перешкодою для сторони захисту в ідентифікації обставин та фактів, зафіксованих на ньому, та підтвердженні належності цього відеозапису до обставин даної справи.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що наданий суду відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, на якому ОСОБА_1 своєю поведінкою, заявами та відповідями на запитання працівників поліції підтверджує факт керування транспортними засобами, є належним та допустимим доказом.

Стороною захисту надано письмові пояснення свідка ОСОБА_2 (а.с. 31), в яких останній підтверджує факт керування автомобілем Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , 06.03.2023 року у м. Вишгород. Однак, як свідки сторони захисту, так і свідки сторони обвинувачення (свідки, що залучалися працівниками поліції) з метою забезпечення повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи за наявності відповідних розбіжностей, неточностей та суперечностей у матеріалах справи, розумного сумніву щодо тих чи інших обставин, повинні бути безпосередньо допитані судом у судовому засіданні з обов`язковим повідомленням особи про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. Лише безпосередньо надані суду показання свідка можуть бути покладені в основу остаточного судового рішення.

Разом з тим допитати у судовому засіданні свідка ОСОБА_2 , організація виклику та прибуття у судове засідання якого покладалася на сторону захисту, виявилося за неможливе через неприбуття вказаного свідка.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

У Постанові ККС ВС від 21.02.2018 року у справі № 701/613/16-к було зроблено висновок, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відомості у протоколі про адміністративне правопорушення щодо того, що ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем є за своєю сутністю висуненням обвинувачення, що здійснюється органом (посадовою особою), уповноваженою на складення протоколу про адміністративне правопорушення. Тому таке обвинувачення поза розумним сумнівом має бути підтверджено або спростовано у судовому засіданні шляхом дослідження всіх наданих належних, допустимих та достовірних доказів. При цьому доведення цього факту поза розумним сумнівом буде означати можливість для суду зробити категоричний висновок, що версія, зазначена в обвинуваченні, є єдиною розумною версією, яка виключає будь-які обґрунтовані сумніви.

За результатами розгляду справи та дослідження матеріалів справи суд вважає інкриміноване обвинувачення обґрунтованим, розумним, послідовним, таким, що логічно узгоджується зі встановленими обставинами та фактами, а також таким, що безумовно та беззаперечно підтверджується наданою сукупністю належних, достовірних, допустимих доказів, які виключають будь-який обґрунтований сумнів та інші версії розвитку подій, логічно пояснюють висунуте обвинувачення.

Версія сторони обвинувачення щодо здійснення ОСОБА_1 керування транспортним засобом не просто є переконливішою за версію сторони захисту, а являє собою єдине логічне та розумне пояснення тих обставин, що зазначені у протоколі, а також логічно і розумно узгоджується з обставинами, що випливають з матеріалів справи, зокрема, з поведінкою ОСОБА_1 , що зафіксована на відеозаписі.

Натомість версія сторони захисту щодо керування транспортним засобом зовсім іншою особою не знайшла свого об`єктивного підтвердження через неможливість допитати свідка ОСОБА_2 у судовому засіданні, а також через наявність у суду обґрунтованого сумніву щодо перебування ОСОБА_2 взагалі в той день та в той час на місці події, оскільки, як видно з відеозапису, навіть сам ОСОБА_1 жодного разу не зазначив про те, що водієм транспортного засобу є зовсім інша особа.

Отже, суд вважає факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом доведеним.

Щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У свою чергу у п. 3 цього ж розділу цієї ж Інструкції зазначається, що ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 6, 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Конкретний порядок проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу визначається у Розділі ІІ Інструкції № 1452/735.

Таким чином суд приходить до висновку, що чинним законодавством передбачено конкретний порядок проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, що у свою чергу передбачає конкретний алгоритм дій працівників поліції у разі встановлення наявності у водія транспортного засобу передбачених чинним законодавством ознак алкогольного сп`яніння. Вказаний алгоритм передбачає першочергове проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції за допомогою спеціального технічного засобу, а вже у разі незгоди особи на проходження такого огляду чи висловлення нею заперечень щодо результатів такого огляду, то огляд на стан сп`яніння проводиться у спеціальному медичному закладі, направлення та доставлення до якого водія забезпечується працівниками поліції.

Під час судового розгляду жодним учасником судового провадження не заперечувався факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Сам ОСОБА_1 у своїх поясненнях підтвердив, що відмовився від проходження огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

Опитані працівники поліції також категорично та безумовно підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За результатами дослідження всіх наявних у матеріалах справи відеозаписів безпосередньо вбачається факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зважаючи на те, що учасниками судового провадження не заперечувався факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки автомобіля, так і в закладі охорони здоров`я, враховуючи, що даний факт підтверджується наявними матеріалами справи, то суд приходить до висновку щодо доведеності факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не знав про відповідальність за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння суд не сприймає, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Крім того, ані положення ст. 266 КУпАП, ані положення Інструкції № 1452/735 не містять приписів, які б зобов`язували працівників поліції повідомляти особу про вид і розмір відповідальності за вчинене нею правопорушення.

Крім того, з відеозапису «VID49F-00-0012» (проміжок часу відео з 01 хв. 00 сек. і до кінця відеозапису) чітко вбачається, що працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 про те, що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння тягне за собою відповідальність за ст. 130 КУпАП. Крім того, під кінець відеозапису чутно, що ОСОБА_1 сам підходить до працівників поліції та перепитує з приводу того, що йому загрожує позбавлення права керування транспортними засобами, на що працівники поліції надають ствердну відповідь. Однак навіть після цього ОСОБА_1 не надав жодних заперечень та зауважень.

У кінцевому підсумку вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079605 від 06.03.2023 рок (а.с. 1), складений у присутності ОСОБА_1 та особисто ним підписаний; зауважень та заперечень щодо протоколу та відомостей, викладених у ньому, не виявлено; містить пояснення ОСОБА_1 , в яких він підтверджує факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки автомобіля, так і в медичному закладі;

- наявними у матеріалах справи відеозаписами, що записані у файли на диски (а.с. 8), в яких судом встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких він підтвердив факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 06.03.2023 року (а.с. 3), в яких зафіксовано підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також його відмова від проходження огляду як на місці зупинки автомобіля, так і в спеціальному медичному закладі;

- копією водійського посвідченням ОСОБА_1 , з якого вбачається наявність у нього права керування транспортними засобами.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За таких обставин, на підставі вищевикладених норм закону, суд вважає докази, що містяться в матеріалах справи, належними і допустимим та такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова ОСОБА_1 , як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 23, 33 КУпАП при призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність і вважає, що оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, стягнення слід призначити у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, на користь держави стягується судовий збір, розмір якого відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» становить 0,2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Судом встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та на даний момент часу проходить військову службу, у зв`язку з чим відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір не підлягає стягненню з нього.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 35, 130, 247, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас