КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2023 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А. розглянув матеріали справи про адміністративне провадження за апеляційною скаргою Осики Сергія Валентиновича на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 15 вересня 2023 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за частиною п`ятою статті 212-3 КУпАП - закрито, звільнено його від адміністративної відповідальності, та зроблено усне зауваження,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДН №0056 від 14.08.2023 ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді заступника директора-розпорядника ФГВФО, знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, в порушення вимог п.1 ч.1 ст. 20 та ч.2 ст. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» листом № 60-9056/23 від 02.08.2023 відмовив у надані відповіді на адвокатський запит та не надав інформацію сформовану в адвокатському запиті №921-1 від 23.07.2023 адвоката Осики С.В. чим вчинив правопорушення передбачене ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.09.2023 провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною п`ятою статті 212-3 КУпАП закрито, звільнено від адміністративної відповідальності та зроблено усне зауваження.

Не погоджуючись із постановою Осика С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та ухвалити нову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчинені адміністративного правопорушення та притягнути останнього до адміністративної відповідальності за частиною п`ятою статті 212-3 КУпАП.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд помилково дійшов висновків щодо закриття провадження у справі відносно ОСОБА_2 , адже матеріали справи містять вагомі докази протиправної поведінки ОСОБА_2 .

Звертає увагу на те, що ОСОБА_2 відповідно до ЄДРСР, протягом року вчинив шість аналогічних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 212-3 КУпАП та не одноразово був визнаний винним та підданий адміністративному стягненню, що доводить те, що його дії носять системний характер.

Зазначає, що така протиправна системна поведінка є обтяжуючою обставиною відповідно до статті 35 КУпАП.

Також, разом з апеляційною скаргою подане клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

В судовому засіданні Осика С.В. підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_2 - Мартян О.В. просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі, провадження у справі закрити.

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.09.2023 була винесена постанова, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за частиною п`ятою статті 212-3 КУпАП.

У судовому засіданні Осика С.В. участі не приймав, копію оскаржуваної постанови отримав 18.10.2023, апеляційну скаргу подано безпосередньо до суду першої інстанції 23.10.2023.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 15.09.2023.

Перевіривши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статтей245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень статті 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог статті 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що

ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частини п`ятої статті 212-3 КУпАП встановлена відповідальність за неправомірну відмову в надані інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або члена відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти п`яти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

За змістом положень частин 1 та 2 статті 24 вказаного Закону адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом (ч.3 ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Частиною 5 статті 212-3 КУпАП передбачена відповідальність за неправомірну відмову в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або члена відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у неправомірній відмові в наданні інформації, несвоєчасному або неповному наданні інформації, наданні інформації, що не відповідає дійсності, у випадках, коли така інформація підлягає наданню на запит громадянина чи юридичної особи відповідно до названого Закону.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Як вбачається із матеріалів справи, адвокат Осика С.В. надавав правову допомогу ОСОБА_3 та у порядку статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» звернувся до директора-розпорядника ФГВФО із запитом №921-1 від 23.07.2023, в якому просив надати інформацію:

1.Звіт про використання коштів на закупівлю/оплату/ основних засобів ФГВФО, передбачених кошторисом витрат ФГВФО на 2021 рік у сумі 29,7 млн. грн. та 2022 рік у сумі 13,9 млн. грн;

2.Звіт про використання коштів на закупівлю /оплату/нематеріальних активів Фонду, передбачених кошторисом ФГВФО на 202 1 у сумі 61,5 млн. грн. та 2022 рік у сумі 40.2 млн. грн.

3. Звіт про використання коштів на оплату супроводу нематеріальних активів Фонду, передбачених кошторисом ФГВФО на (2021 рік у сумі 47,6 млн. грн. та 2022 рік у сумі 44.9 млн. грн.

До адвокатського запиту було додано фотокопію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, фотокопію ордеру.

У відповідь на вказаний адвокатський запит заступник директора-розпорядника ФГВФО ОСОБА_2 надіслав лист-відповідь №60-9056/23 від 02.08.2023, в якому відмовив адвокату Осиці О.О. у наданні запитуваної інформації у зв`язку з тим, що статтею 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит може персоніфіковано адресуватись виключно посадовим та службовим особам органу державної влади, органу місцевого самоврядування. В усіх інших випадках адвокатський запит надсилається підприємству, установі, організації, громадському об`єднанні. Фонд не є ані органом державної влади, ані органом місцевого самоврядування. Фонд не є бюджетною установою і на діяльність органу не поширюється положення Закону України «Про державну службу». Таким чином, у адвоката відсутнє право на звернення з адвокатським запитом безпосередньо до посадової чи службової особи Фонду та його органів управління.

Адвокат Осика С.В. звернувся до Голови ради адвокатів Донецької області із заявою про порушення провадження по адміністративному правопорушенню, передбаченому ст. 212-3 КУпАП, в якій просив скласти протокол про адміністративне правопорушення у зв`язку з відмовою надавати інформації на його адвокатський запит, який був спрямований до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах надання правової допомоги.

Голова Ради адвокатів Донецької області повідомив заступника директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 , що у його діях вбачається наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, а саме відмова в наданні інформації на адвокатський запит. Повідомлено, що протягом 24-х годин з дня отримання цього листа направити зв`язатись по телефону, або направити пояснення з приводу зазначених обставин.

Від 14.08.2023 складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді заступника директора-розпорядника ФГВФО, знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, в порушення вимог п.1 ч.1 ст. 20 та ч.2 ст. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» листом № 60-9056/23 від 02.08.2023 відмовив у надані відповіді на адвокатський запит та не надав інформацію сформовану в адвокатському запиті №921-1 від 23.07.2023 адвоката Осики С.В. чим вчинив правопорушення передбачене ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ФГВФО це установа, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, тому, ОСОБА_2 було порушено вимоги статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а відтак вину ОСОБА_2 , передбаченого статтею 212-3КУпАП слід вважати доведеною.

Проте, судом першої інстанції, було застосовано статтю 22 КУпАП, оскільки на переконання суду, характер вчиненого правопорушення, не завдало значних збитків державним чи суспільним інтересам та відсутні обставини, що обтяжують відповідальність, тому суд прийшов до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційним судом встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, вмотивованим та відповідають фактичним обставинам справи, що підтверджуються представленими в матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказами, а саме: супровідним листом №106 від 15.08.2023; протоколом про адміністративне правопорушення серії ДН №0056 від 14.08.2023; листом ОСОБА_2 №105 від 15.08.2023; звітами про направлення ОСОБА_2 протоколу; довіреністю на складання протоколів №7 від 03.04.2023; витягом з протоколу №12 засідання Ради адвокатів Донецької області від 30.11.2022; листом №88 від 07.08.2023 Ради адвокатів Донецької області; заявою/зверненням про порушення провадження по адміністративному правопорушенню, передбаченому статтею 212-3 КУпАП відносно ОСОБА_2 від 05.08.2023; копією ордера про надання правової допомоги ОСОБА_3 адвокатом Осикою С.В., листом-відповідь на адвокатський запит ФГВФО №60-9056/23 від 02.08.2023; адвокатським запитом №921-1 від 23.07.2023, письмовими заперечення з клопотанням захисника ОСОБА_2 про закриття провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом невірно застосовано статтю 22 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 неодноразово визнано винним та піддано адміністративному стягненню, про що є відповідні рішення суду, є необґрунтованими, зважаючи на те, що вказані обставини не є тотожними, тобто відсутня інформація, яка підтверджує, що у діях ОСОБА_2 присутнє продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її чи повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, що є обтяжуючими обставинами, відповідно до статті 35 КУпАП України.

Також, суд звертає увагу що у протоколі про адміністративне порушення відсутні відомості про те, що ОСОБА_2 завдав фізичну, моральну, матеріальну чи іншу шкоду адвокату Осиці С.В.

За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 15 вересня 2023 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за частиною п`ятою статті 212-3 КУпАП - закрито, звільнено його від адміністративної відповідальності, та зроблено усне зауваження.

Отже, при розгляді даної справи суд першої інстанції дотримався вимог статтей 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

КлопотанняОсики Сергія Валентиновича про поновлення строку на апеляційнеоскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 15 вересня 2023 року року - задовольнити.

Поновити строк на апеляційнеоскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 15 вересня 2023 року.

АпеляційнускаргуОсики Сергія Валентиновича залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 15 вересня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київськогоапеляційного суду В.А. Нежура