3/441/1118/2023 441/2679/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.12.2023 року суддя Городоцького районного суду Львівської області Перетятько О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції № 3 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області та з відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , непрацюючого,

за ч. 3 ст. 156 КУпАП, -

в с т а н о в и л а :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 954169 від 09.10.2023 року, складеного ПОГ СВГ ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліціїї Луків М.Є., я 09.10.2023 року о 14 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , здійснив продаж з рук тютюнових виробів, а саме, 4 (чотири) пачки сигарет «Комплімент», вартістю 45 грн. за одну штуку, загальною вартістю 180 грн., чим порушив вимоги п. 10 ч. 1 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового і тютюнових виробів».

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Вивчивши адмінматеріали, оцінивши докази в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

За положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

За положеннями ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи, зокрема, органи Національної поліції.

Згідно вимог ст. 3 Закону України «Про національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно доКонституціїта законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції передбачено, що складання протоколів про адміністративні правопорушення, протоколів про адміністративні затримання, протоколів про вилучення речей і документів, протоколів про огляд речей та особистий огляд, а також отримання пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції.

Як убачається з Інструкції з організації діяльності дільничних офіцерів поліції та поліцейських офіцерів громад, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 липня 2017 року № 650, ця Інструкція визначає завдання, права, обов`язки, напрями та особливості організації діяльності дільничних офіцерів поліції та поліцейських офіцерів громад у межах визначеної поліцейської дільниці.

Поліцейська дільниця територія, що обслуговується ДОП та ПОГ, із чисельністю населення, що не перевищує 6 тис. осіб у сільській місцевості та 7 тис. осіб - у містах.

Головні завдання поліцейського офіцера громади забезпечувати порядок і запобігати правопорушенням і злочинам у межах своєї територіальної громади.

Згідно п. 6, 8 розділу IV «Особливості організації роботи ДОП та ПОГ на поліцейській дільниці» Інструкції з організації діяльності дільничних офіцерів поліції та поліцейських офіцерів громад, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 липня 2017 року № 650, залучення ПОГ до участі у проведенні профілактичних заходів на території області, району (за межами закріпленої територіальної громади), проводиться тільки за дорученням керівника ГУНП, а також використання ДОП, їх помічників та ПОГ або залучення їх поза межами закріплених за ними дільниць та для виконання завдань, крім тих, що визначені пунктом 1 розділу 2 цієї Інструкції, здійснюється у виняткових випадках за дорученням керівників ГУНП.

Адміністративне правопорушення, яке вміняють ОСОБА_1 , що вбачається із протоколу, вчинене на території Комарнівської територіальної громади Львівського району Львівської області, що підпорядковується відділенню поліції № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області (майдан Гайдамаків, 9, м. Городок Львівської області).

Між тим, протокол про адміністративне правопорушення складений патрульним офіцером громади СВГ ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області Луків М.Є., який підпорядковується відділенню поліції № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області (вул. Шевченка, 1 в м. Пустомити Львівської області), підтвердження повноважень щодо здійснення діяльності на території не своєї дільниці у матеріалах справи відсутні.

Зазначене дає підстави для висновку, що патрульний офіцер громади СВГ ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області Луків М.Є., діяв поза межам відповідної територіальної громади, тобто без дотримання конституційних положень та з порушенням порядку, встановленого законом.

Порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений у порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому у справі протокол є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще й як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати - ст.254,255 КУпАП), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення, тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Згідно ч. 2 ст. 256 КУпАП про вилучення речей і документів складається протокол або робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення, про огляд речей або адміністративне затримання.

У порушення даної норми до протоколу про адмінправопорушення долучено акт вилучення тютюнових виробів, а не оформлений у відповідності до чинного законодавства протокол або відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, такий акт підписано ПОГ СВГ ВП ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області капітаном поліції Равлик М.М., тобто іншою особою, ніж тією, яка оформляла адмінматеріали, що також є недопустимим. Також, у такому акті залучено понятих, про що у протоколі про адмінправопорушення не зазначено.

Згідно Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1998 р. № 1340, кошти, одержані від реалізації майна, конфіскованого за рішенням суду, та іншого майна, що переходить у власність держави, крім вилученого митними органами майна, щодо якого винесено рішення суду про конфіскацію, та коштів зазначених у пункті 3 цієї постанови, зараховуються до державного бюджету з вирахуванням сум комісійної винагороди, що надається підприємству, установі, організації, якій доручається розпоряджатися майном згідно з укладеною угодою.

Разом з тим, грошові кошти, які мали б стати виручкою в розумінні ч. 3 ст. 156 КУпАП, що підлягають конфіскації у разі визнання ОСОБА_1 винним, що видно із протоколу, не вилучались, інших доказів до матеріалів справи не долучено.

Оскільки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не було дотримано процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення, внаслідок чого істотно порушені мої права та законні інтереси, то вважаю, що цей доказ необхідно вважати недопустимим, що тягне за собою визнання недопустимими усіх доказів у справі (правова концепція «ефект доміно» та «отруйного дерева»), яка знайшла своє відображення у багатьох рішеннях ЄСПЛ (справи «Гефген проти Німеччини» (Gafgen v. Germany), від 30.06.2008); «Яременко проти України» (Yaremenko v. Ukraine), від 30.04.2015), згідно якої визнання одного доказу недопустимим має наслідком невизнання доказами всіх фактичних даних, одержаних на його підставі («отруєне дерево дає отруйні плоди»), тобто матеріали, отримані в результаті використання недопустимого матеріалу, самі є недопустимими як докази.

Верховний суд Касаційного адміністративного суду у постанові №338/1/17 від 26.04.2018 зазначив, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Аналізуючи наведене можна прийти до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення та зібрані у справі докази не можуть бути враховані судом на підтвердження мною винуватості у інкримінованому адміністративному правопорушенні, оскільки здобуті у порушення вимог чинного законодавства.

Презумпція невинуватості є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62Основного законуУкраїни та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 року та ч.2 ст.6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997р. передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N23-рп/2010усправі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення(справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доводити свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Маліге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284, ст. 287 КУпАП, суддя, -

у х в а л и л а :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 закрити, в зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП.

939 пачок сигарет марки «Комплімент» повернути ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів.

Суддя Перетятько О.В.