Справа № 156/1284/23
Провадження № 3/156/702/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 року Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Бєлоусов А.Є. за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП):

ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Тишковичі Іваничівського району Волинської області, є громадянкою України, здобула вищу освіту, не є працевлаштованою, отримує пенсію як особа з інвалідністю ІІІ групи, є вдовою, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягувалась до адміністративної відповідальності, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

(справу розглянуто в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснено зміст ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

1.Опис обставин, установлених під час розгляду справи, щодо суті адміністративного правопорушення, котре ставиться в вину особі

1.1.Згідно з матеріалами про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду з Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області, ОСОБА_1 28.11.2023 об 11 год 40 хв, перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , здійснила незаконний продаж цигарок марки «Compliment Red» в кількості 10 пачок без відповідної ліцензії.

1.2.В такому діянні ОСОБА_1 службові особи територіального органу Національної поліції вбачають ознаки складу адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

2.Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

2.1.Під час судового розгляду справи ОСОБА_1 своєї вини у скоєнні правопорушення не визнала, додатково пояснила, що вона мешкає в с. Тишковичі, є непрацездатною особою, потребує допомоги по господарству, підтвердила, що на ринку за низькою ціною придбала сигарети, які в неї зберігались удома, вона тими сигаретами не торгувала, а лише одного разу віддала сусідові як «оплату» за виконані роботи по господарству. До неї додому 28.11.2023 прийшов візуально знайомий чоловік, якого вона раніше зустрічала в с. Гряди, той чоловік попросив ОСОБА_1 продати йому 10 пачок сигарет, дав їй гроші в сумі 600 грн. (три купюри номіналом по 200 грн.), ОСОБА_1 віддала чоловікові решту 150 грн.. Через кілька хвилин до неї додому зайшов дільничний офіцер поліції ОСОБА_2 , котрий повідомив, що ним виявлено факт незаконної торгівлі сигаретами, запросив двох понятих для складання протоколу в справі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 обіцяла співробітникам поліції «так більше не вчиняти», добровільно передала поліцейським пачки сигарет, котрі були вилучені.

2.2. ОСОБА_1 пояснила, що вона не є фізичною особою підприємцем, не має ліцензії на провадження діяльності щодо торгівлі тютюновими виробами, не здійснює систематичної торгівлі сигаретами, лише один раз продала 10 пачок сигарет ОСОБА_3 , який дуже про це її просив. ОСОБА_1 не вважала, що в її діях є склад певного правопорушення, просила закрити провадження у справах про адміністративні правопорушення щодо неї.

3.Досліджені під час судового розгляду справи докази

3.1.Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобами фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

3.2.Як докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ч.1 ст. 164 КУпАП, службовими особами територіального органу Національної поліції були надані до суду:

1)протокол про адміністративне правопорушення від 28.11.2023 серії ВАВ № 965462 (щодо діяння, кваліфікованого за ч.1 ст. 164 КУпАП) (а. с. 1);

2)рапорт в електронній формі, зареєстрований 28.11.2023 в журналі єдиного обліку територіального органу Національної поліції за № 8816, де зафіксовано інформацію від офіцера поліції Дороша О.С. про те, що під час роботи на дільниці обслуговування ним було виявлено факт продажу безакцизних сигарет у кількості 1 блок гр. ОСОБА_1 (а.с.2);

3)рапорт старшого дільничного офіцера поліції Дороша О.С. від 28.11.2023, згідно з яким він 28.11.2023 під час перебування в сю Тишковичі виявив факт продажу сигарет без марок акцизного податку, вилучив у ОСОБА_1 37 пачок таких сигарет та грошові кошти, отримані за незаконний продаж тютюнових виробів, у сумі 600 грн. (а. с. 3);

4)письмові пояснення ОСОБА_3 від 28.11.2023, згідно з якими він 28.11.2023 об 11 год 40 хв перебував у с. Тишковичі в гостях у свого знайомого, йому треба було придбати сигарети, до магазину було йти далеко, тому він зайшов до двору домоволодіння по АДРЕСА_1 , знав, що там можна придбати тютюнові вироби, зустріла його жінка поважного віку, вона продала йому 10 пачок сигарет за ціною 450 грн. за 1 пачку, він дав їй гроші в сумі 600 грн., жінка повернула йому 150 грн. решти та передала блок сигарет; ті сигарети згодом ОСОБА_3 добровільно видав дільничному офіцерові поліції (а. с. 4);

5)копії окремих сторінок паспорта громадянки України серії НОМЕР_2 , виданого 26.09.1998 на ім`я ОСОБА_1 , посвідчення № НОМЕР_3 , виданого Іваничівським відділом рай. соц. забезу на ім`я ОСОБА_1 як особи з інвалідністю ІІІ групи внаслідок загального захворювання (а. с. 5,6);

6)фотографічні зображення сигарет, вилучених у ОСОБА_1 дільничним офіцером поліції (а. с. 7);

7)характеристика старшого дільничного офіцера поліції Дороша О.С. від 29.11.2023 на громадянку ОСОБА_1 , згідно з якою ця особа зарекомендувала себе позитивно, займається особистим селянським господарством, до адміністративної відповідальності не притягувалась, алкоголем не зловживає, скарги від інших громадян на неї не надходили (а. с. 8);

8)супровідний лист від 04.12.2023 № 29811/52/01/1-2023 заст. начальника Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області В. Кліменчука про направлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення для розгляду до Іваничівського районного суду Волинської області.

3.3.Будь-яких інших доказів у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 службовими особами територіального органу Національної поліції до суду не надано.

4.Оцінка судді

4.1.Суддя, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, дійшов таких висновків.

4.2.Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

4.3.За змістом ст. 9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

4.4.Норми ч.1 ст. 164 КУпАП встановлюють адміністративну відповідальність в тому числі за провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

4.5.Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону).

4.6.Нормами ст. 62 Конституції України визначено основоположні засади презумпції невинуватості. Зокрема, обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення; всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

4.7.Згідно зі ст. 9 Основного Закону чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Україною 17.07.1997 ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950), яка набрала чинності для України 11.09.1997. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

4.8.Нормами п.2 ст. 6 згаданої Конвенції передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

4.9. Тлумачення поняття «кримінальне обвинувачення» у практиці Європейського суду з прав людини відрізняється своєю «автономністю». Суд сприймає кримінальне обвинувачення як універсальне поняття, яке є наслідком будь-яких діянь протиправного характеру незалежно від ступеню їх суспільної небезпечності.

4.10.«Обвинувачення» відповідно до положень ст. 6 п.1 згаданої Конвенції може бути визначено як «офіційне повідомлення, надане особі уповноваженими представниками влади, в підтвердження того, що вона вчинила злочин», визначення, яке відповідає критерію, що «ситуація (підозрюваного) суттєво погіршилась» (рішення від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заява № 66561/01, п.70).

4.11.Також Суд у рішенні від 06.09.2005 у справі «Салов проти України», заява № 65518/01, п.65, зазначив, що поняття «обвинувачення» має «автономне» значення; воно повинно розумітися в сенсі Конвенції, а не лише в контексті його значення в національному праві. Таким чином, воно може визначатися як «офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади, в якому стверджується, що особа вчинила кримінальний злочин», визначення, яке також відповідає поняттю «впливу важливих наслідків для стану підозрюваного».

4.12.У рішенні у справі «Делькур проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium) від 17.01.1970, заява № 2689/65, Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що в п.1 ст. 6 згаданої Конвенції вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером.

4.13.Суттєвою ознакою застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є те, що Європейський суд з прав людини не пов`язує термін «обвинувачення» із власне обвинувальним висновком, що складається органами слідства по закінченню досудового розслідування. Для визначення кримінального характеру того чи іншого обвинувачення Суд застосовує три послідовні критерії (критерій національного права, критерій адресатів, критерій форми і тяжкості правових наслідків).

4.14.Ураховуючи, що національним законодавством України порушення порядку провадження господарської діяльності (ст. 164 КУпАП) розглядається як делікт, вказана норма поширює свою дію на невизначене коло осіб, тягне за собою застосування до винних осіб значної суми штрафу, вилучення майна особи в дохід держави (конфіскацію предметів торгівлі та отриманої виручки) суддя у цьому випадку оцінює процедуру складання службовими особами територіального органу Національної поліції щодо ОСОБА_1 матеріалів у справі про адміністративне правопорушення як таку, що підпадає під дію ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

4.15.З огляду на зміст протоколів про адміністративне правопорушення від 28.11.2023 серії ВАВ № 965462, складений відносно ОСОБА_1 , та заперечення останньою своєї вини, службові особи територіального органу Національної поліції повинні довести той факт, що ОСОБА_1 здійснювала провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, яка підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

4.16.Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнаний достатнім доказом винуватості ОСОБА_1 у цій справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою такий документ не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, котра притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали би сумнівів у судді.

4.17.Пояснення ОСОБА_1 , надані в судовому засіданні 26.12.2023 вказують на те, що вона не є фізичною особою підприємцем, не має ліцензії на провадження діяльності щодо торгівлі тютюновими виробами, не здійснює систематичної торгівлі сигаретами, лише один раз продала 10 пачок сигарет ОСОБА_3 , який дуже про це її просив.

4.18.Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 28.11.2023, наданими дільничному офіцерові поліції, він лише одного разу придбав блок сигарет у жінки поважного віку, котра мешкає в домоволодінні по АДРЕСА_1 ; свідок не повідомляє про те, що він неодноразово придбавав тютюнові вироби у вказаної жінки.

4.19.Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.164 КУпАП, диспозиція якої є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність.

4.20.Відповідно до ч.1 ст.164 КУпАП об`єктивна сторона цього правопорушення характеризується діями, спрямованими на провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

4.21. Норми ст. 3Господарського кодексу (ГК) України від 16.01.2003 № 436-IV (зі змінами) визначають господарську діяльність як діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

4.22. Згідно з частинами 1,2 ст.55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

4.23.Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. При цьому господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

4.24.Згідно зі ст. 42 ГК України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Отже, поняття «підприємницька діяльність» («підприємництво») є складовою ширшого за обсягом поняття «господарська діяльність».

4.25.Однак у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність систематично, на постійній основі, з отриманням плати за реалізацію тютюнових виробів; у протоколі лише зафіксований факт разового продажу ОСОБА_1 тютюнових виробів (10 пачок сигарет) ОСОБА_3 28.11.2023 об 11 год 40 хв об 11 год. 00 хв. Необхідна ознака систематичності господарської діяльності ОСОБА_1 службовими особами територіального органу Національної поліції під час судового розгляду не доведена.

4.26.Інші додані співробітниками поліції до протоколу письмові матеріали підтверджують не винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ч.1 ст. 164 КУпАП, а лише реєстрацію повідомлення щодо можливої події правопорушення в обліковій системі Національної поліції, вилучення у ОСОБА_1 тютюнових виробів, придбання котрих для особистих потреб не потребує певного спеціального дозволу, зберігання яких не тягне за собою юридичної відповідальності. Твердження ОСОБА_1 , згідно з якими вона не здійснювала систематичної роздрібної торгівлі сигаретами, наданими в справі доказами спростовані не були.

4.27.Європейський суд з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофеєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», рішення від 20.09.2016, заява № 926/08) неодноразово зазначав, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

4.28. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (п. 161 рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom); п.65 рішення від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), заява № 39598/03). Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

4.29.Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

4.30.Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

4.31.Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

4.32.Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

4.33.При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

4.34.За таких обставин суддя дійшов висновку, що службовими особами територіального органу Національної поліції не доведено наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, отже, суддя констатує відсутність правових підстав для притягнення останньої до адміністративної відповідальності.

4.35.Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

4.36. Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате провадження підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. При наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП орган (посадова особа) по справі про адміністративне правопорушення виносить постанову про закриття справи (ст. 284 КУпАП).

Керуючись ст. 7,9,247,280,284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю в її діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Ця постанова судді може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення (складання) постанови.

Постанова судді набирає законної сили після спливу встановленого строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя А. Є. Бєлоусов