Номер провадження: 33/813/1997/23
Номер справи місцевого суду: 504/3471/22
Головуючий у першій інстанції Ружицький В.В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Коновалової В.А.,

за участю секретаря судового засідання Мокана В.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 25 січня 2023 року, у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 січня 2023 рокувизнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 25 січня 2023 рокуу справі про притягнення до адміністративної відповідальності, провадження у справі закрити.

Також просить поновити строк на подання апеляційної скарги.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що транспортним засобом не керував тому не міг бути притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Щодо обставин 29.10.2022 року повідомив, про те, що близько 01 години 00 хвилин сів на водійське крісло припаркованого автомобіля на узбіччі вулиці Академіка Заболотного та чекав дружину. Коли він сів в автомобіль та увімкнув фари, до нього підійшли працівники поліції, запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_1 відмовився, оскільки транспортним засобом не керував.

ОСОБА_1 працівниками поліції повідомлений про розгляд справи в Комінтернівському районному суді Одеської області. Однак справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на розгляді в Комінтернівському районному суді Одеської області відсутня. Розгляд справи судом проведено без належного повідомлення, розгляд справи відбувся під час першого судового засідання, хоча суд не був обмежений процесуальними строками притягнення до адміністративної відповідальності.

Також вважає поважними причини пропуску строку на подання апеляційної скарги, оскільки копію постанови отримав лише 29.09.2023 року, про дату, час та місце розгляду справи належним чином не повідомлений.

Апеляційним судом, у відповідності до положень ч. 5 ст. 294 КУпАП, ОСОБА_1 повідомлявся про дату, час та місце судового засідання.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності апеляційну скаргу підтримав, та просив її задовольнити.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає необхідним зазначити таке.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

За приписами КУпАП, процесуальні дії під час провадження у справі про адміністративне правопорушення мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Чинні норми КУпАП в частині права на оскарження постанови судді місцевого суду є гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників судового розгляду і за аналогією з правом особи на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, визначають порядок реалізації цього права, його законну мету.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що право на судовий захист не повинно бути ілюзорним, а особа має мати реальну можливість оскаржити судове рішення.

Так, у пункті 36 рішення у справі «Bellet v. France» від 4 грудня 1995 року ЄСПЛ зазначив, що для того, що б доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

З матеріалів справи вбачається, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 321170 від 29.10.2022 року ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи відбудеться 29.11.2022 року в Комінтернівському районному суді Одеської області.

31.10.2022 року СПД № 1 ВП № 4 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 направлені до Комінтернівського районного суду Одеської області.

Постановою Комінтернівському районному суді Одеської області від 08.11.2022 року матеріали справи про адміністративне правопорушення повернуто до СПД № 1 ВП № 4 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області для направлення до належного суду.

23.12.2022 року СПД № 1 ВП № 4 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 направлені до Суворовського районного суду м. Одеси.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення міститься телефонограма від 17.01.2023 року, згідно якої ОСОБА_1 повідомлявся про судове засідання, призначене на 25.01.2023 року, в Суворовському районному суді м. Одеси. При цьому, в телефонограмі зазначено, що ОСОБА_1 не відповів.

Суворовським районним судом м. Одеси судова повістка засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 не направлялась у зв`язку з відсутністю з відсутністю марок, що підтверджується матеріалами справи.

В судовому засіданні, призначеному на 25.01.2023 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності участі не брала.

Оскаржувана постанова винесена Суворовським районним судом м. Одеси 25.01.2023 року.

В матеріалах справи відсутні докази направлення та отримання ОСОБА_1 копії постанови.

З матеріалами справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ознайомився 29.09.2023 року, що підтверджується розпискою на заяві.

З апеляційною скаргою звернувся 09.10.2023 року.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження скаржник посилається на те, що копію постанови отримав лише 29.09.2023 року, про дату, час та місце розгляду справи належним чином не повідомлений.

Оскільки вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, ОСОБА_1 не повідомлявся про направлення матеріалів до Суворовського районного суду м. Одеси та розгляд справи в Суворовському районному суді м. Одеси, участі у судовому засіданні не приймав, про дату, час та місце розгляду справи не був належним чином повідомлений, копію постанови отримав 29.09.2023 року, апеляційний суд вважає клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтованим, причини пропуску строку поважними, тому вважає за необхідне поновити скаржнику строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 25 січня 2023 року.

Щодо суті правопорушень апеляційний суд зазначає таке.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП до суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 321170 від 29.10.2022 року.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 321170 від 29.10.2022 року 01 годині 05 хвилин в м. Одеса, по вул. Академіка Заболотного, 39 а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення, координації рухів, почервоніння очей. Від проходження огляду, відповідно до встановленого законом порядку на стан сп`яніння в медичному закладі та на місці зупинки, за допомогою алкотестера Драгер - відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху.

За положеннями п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржувану постанову вважав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена дослідженими матеріалами справи про адміністративне правопорушення, та доведена у повному обсязі зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 321170 від 29.10.2022 року, в якому наведені обставини порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху; витягом з бази АРМОР письмовим доказом відеодиском на якому зафіксовано вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд не може погодитись з вказаним висновком суду, з огляду на таке.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП України.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Диспозиція статті 130 КУпАП передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначена норма регулює правовідносини щодо керування транспортним засобом у стані сп`яніння та визначає спеціальний суб`єкт- водій транспортного засобу.

Водій-особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі (п. 1.10 Правил дорожнього руху).

Пунктом 27 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні» визначено, що керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в постанові Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі № 404/4467/16-а зазначено, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Отже, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості і транспортного засобу.

Апеляційний суд зазначає, що однією з обов`язкових умов огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є обставина керування транспортним засобом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. В судовому засіданні ОСОБА_1 , також заперечував факт керування транспортним засобом.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису відеореєстратора поліцейських, вбачається, що транспортний засіб «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_1 , стоїть припаркований на узбіччі дороги.

З переглянутих відеозаписів в нагрудних камер поліцейських докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом відсутні. Під час спілкування з працівниками поліції останній обставин керування транспортним засобом «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_1 29.10.2022 року 01 годині 05 хвилин в м. Одеса, по вул. Академіка Заболотного, 39 а, не підтверджував.

В протоколі про адміністративне правопорушення також лише зазначив, що від проходження огляду на алкогольного сп`яніння відмовився.

Інших доказів на спростування доводів апеляційної скарги матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Суд першої інстанції не врахував, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП може бути лише особа, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює усвідомлену і цілеспрямовану діяльність з використання відповідних його функцій.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху лише водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи відсутність доказів керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом за обстав, викладених у протоколі, особа, відносно якої він складений, у розумінні диспозиції ст. 130 КУпАП не є суб`єктом вчинення даного адміністративного правопорушення.

З викладеного вбачається, що належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП до суду не надано, доводи, викладені в апеляційній скарзі щодо не керування ОСОБА_1 транспортним засобом матеріалами справи не спростовуються, тому висновок суду першої інстанції щодо наявності в діях останнього, ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованим.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною другою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої вст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Як визначено пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що наявні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування постанови суду першої інстанції, оскільки зібрані у справі докази не підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання апеляційної скарги задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на подання апеляційної скарги на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 25 січня 2023 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 25 січня 2023 року, у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 25 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Коновалова