Єдиний унікальний номер №943/1658/23
Провадження №3/943/822/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2023 р. м. Буськ

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., за участю секретаря судових засідань Дутки С.І., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Поронюка І.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника Відділення поліції №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №089374 від 26.08.2023, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за те, що 26 серпня 2023 року о 01 год. 19 хв. на вулиці Львівській, 49 у місті Буську Золочівського району Львівської області вона керувала транспортним засобом марки «Toyota Auris», реєстраційний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння (огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер 6820», що підтверджується тестом №87 від 26.08.2023 із результатом 0,62% проміле), а від продуття газоаналізатора «Алкофор 307» у медичному закладі відмовилась, чим порушила вимоги пункту 2.9 «а» ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, будучи представлена повноважним захисником адвокатом Поронюком І.Б., який в судовому засіданні просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки зазначені в адміністративному протоколі обставини не відповідають дійсності, не можуть служити підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, правова кваліфікація дій ОСОБА_1 є невірною, а відеозапис події містить численні та істотні порушення поліцейським процедури освідування ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та оформлення відносно неї адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зокрема, як слідує із відеозапису події, що після зупинки транспортного засобу його довірительки, остання відразу та послідовно наголошувала на тому, що вона не вживала алкогольних напоїв та погодилась пройти огляд на стан такого сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, під час якого вона шість разів продувала алкотестер, який не показав жодного результату, будучи постійно відкритим із приєднаним мундштуком, на який увесь вказаний час дихали працівники поліції, що ставить під сумнів достовірність результату сп`яніння. Крім того, в акті огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, як підставу огляду, поліцейським зазначено: тремтіння рук і почервоніння очей, що не відноситься до відповідних ознак алкогольного сп`яніння згідно Інструкції №1452/735, а тому правових підстав для огляду його довірительки на стан алкогольного сп`яніння не було. Після огляду ОСОБА_1 не погодилась із його результатом на місці зупинки, категорично заперечуючи стан алкогольного сп`яніння, а тому за її наполяганнями була доставлена поліцейським до медичного закладу КНП Буська ЦРЛ, де висловила бажання пройти такий огляд за відібраними у неї біологічними зразками крові або сечі, в чому їй було відмовлено. При цьому, як вбачається із відеозапису події, що ОСОБА_1 фактично пройшла огляд на стан сп`яніння у лікаря вищевказаного медичного закладу, виконуючи відповідні вправи, тести, пальценосову пробу тощо. Також лікар ОСОБА_2 на відеозаписі не виявляла ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , неодноразово зазначаючи, що «не чує запаху алкоголю з порожнини рота, лише парфуми», а в акті огляду №187 від 26.08.2023 лікар ОСОБА_2 не зазначила жодних ознак сп`яніння ОСОБА_1 , оскільки таких не виявила. Також адміністративний протокол відносно його підзахисної складено поліцейським ще до завершення її огляду лікарем на стан алкогольного сп`яніння, оскільки таке вбачається з дослідженого в судовому засіданні відеозапису події та з самих цих документів, зокрема протокол про адміністративне правопорушення складено поліцейським о 02 год. 45 хв, а сам Акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння складено лікарем о 02 год. 59 хв., а також поліцейський давав вказівку лікарю не складати висновок за результатами огляду. Крім того, алкотестер «Алкофор 307» згідно відповіді КНП Буська ЦРЛ на адвокатський запит не мав чинного сертифікату відповідності та свідоцтва про його повірку, що виключало обстеження за його допомогою. Крім того, захисник Поронюк І.Б. звернув увагу суду на те, що його підзахисній поставлено у вину керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та одночасно її відмова від проходження такого огляду в медичному закладі за допомогою алкотестера «Алкофор 307», що є взаємосуперечливим і не відповідає вимогам законодавства, оскільки підставою притягнення водія згідно із законом до відповідальності за статтею 130 КУпАП за порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР України є підтвердження стану сп`яніння та його згода з результатами такого огляду. Однак, у разі відмови водія від проведення огляду на місці зупинки або його незгода з результатами такого огляду є підставою для обов`язкового його направлення до найближчого медичного закладу, де за результатами відмови водія від огляду на стан сп`яніння поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає дії водія щодо відмови від проведення огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. Натомість, ОСОБА_1 безпідставно притягується до адміністративної відповідальності з підстав порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР України (керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння), незважаючи на відсутність її згоди з результатами огляду за допомогою Драгер на місці зупинки та її відмову від проходження такого огляду в медичному закладі за допомогою Алкофор, що давало підстави для можливого складення протоколу за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, за умови зазначення поліцейським конкретних дій водія щодо відмови від освідування. При цьому, захисник звертає увагу на неможливість суду самостійно редагувати зміст адміністративного протоколу чи зміни правової кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з огляду на рішення ЄСПЛ в справі «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013. Оскільки факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння не є підтвердженим у встановленому законом порядку, а вина останньої поза розумним сумнівом не доведена, відтак захисник просив закрити провадження в справі за відсутністю в діях його підзахисної події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною третьою статті 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Так, Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року затверджений «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», де згідно абзацу другого пункту 5 цієї Постанови передбачено, що підтвердженням стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Пунктом 6 цієї Постанови передбачено, що водій транспортного засобу, який відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 8 Постанови КМУ №1103 від 17.12.2008, - у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в рисутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, аналізуючи вищезазначені положення чинного законодавства, суд вважає, що право для складення протоколу адміністративне правопорушення в даному випадку з підстав порушення ОСОБА_1 пункту 2.9 «а» ПДР України, як про це вказано в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №089374 від 26.08.2023, виникало в поліцейського лише в разі підтвердження стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки та обов`язково її згоди з таким результатом, або в разі підтвердження стану її алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі.

Натомість, як вбачається із матеріалів даної справи, що після огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер 6820» (результат тесту 0,62% проміле), остання категорично не погодилась із таким результатом і наполягала на проходженні огляду в медичному закладі.

При цьому, поліцейський всупереч приписам пункту 8 Постанови КМУ №1103 від 17.12.2008, складаючи протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, замість зазначити ознаки сп`яніння та дії ОСОБА_1 щодо її ухилення від огляду, на думку суду, помилково поставив їй у вину керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, зважаючи на те, що вона висловила незгоду з результатами огляду на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер 6820» та була доставлена поліцейським для проведення огляду до медичного закладу КНП Буська ЦРЛ, а тому результат огляду ОСОБА_1 на місці зупинки втратив своє правове значення згідно приписів пункту 8 Постанови КМУ №1103 від 17.12.2008 та міг бути підтверджений чи спростований лише в медичному закладі, куди ОСОБА_1 доставлена поліцейським.

Відтак, підтвердження стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 у результаті її огляду на місці зупинки транспортного засобу (0,62%) та відсутність згоди водія транспортного засобу з результатами такого огляду не можуть бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, оскільки це суперечитиме абзацу другому пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Разом із тим, як убачається із відеозапису події, що ОСОБА_1 після її доставлення поліцейським до медичного закладу КНП «Буська ЦРЛ» фактично пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-терапевта цього медичного закладу ОСОБА_2 , де виконувала відповідні вправи (рухи, тести, проби тощо). Також лікар ОСОБА_2 на відеозаписі не виявляла ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , зазначаючи, що «не чує запаху алкоголю з порожнини рота ОСОБА_1 , а лише парфуми». Крім того, як убачається із Акту огляду №187 від 26.08.2023, де лікар ОСОБА_2 не зазначила ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , вказавши про те, що остання відмовилась пройти обстеження технічним засобом «Алкофор 307», а натомість бажала пройти такий огляд за відібраними у неї біологічними зразками сечі, в чому їй було відмовлено, оскільки в лікарні такого аналізу не роблять. Аналогічні пояснення ОСОБА_1 містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №089374 від 26.08.2023, де вона зазначила, що «з показами драгера не згідна, мені не забезпечено право на здачу аналізу сечі, на якому наполягала».

Вищевказані обставини в судовому засіданні підтвердила лікар ОСОБА_2 , будучи допитана судом у якості свідка.

Крім того, суд погоджується із доводами захисника Поронюка І.Б. про невірну кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП з підстав порушення вимог пункту 2.9 «а» ПДР України.

Зокрема, суд вважає, що дії ОСОБА_1 помилково кваліфіковані поліцейським із таким формулюванням, що «від продуття газоаналізатора «Алкофор 307» у медичному закладі ОСОБА_1 відмовилась, чим порушила вимоги пункту 2.9 «а» ПДР України». Проте, цим пунктом водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Натомість, згідно вимог пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Отже, якщо поліцейський вважав доведеним факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, то повинен був кваліфікувати її дії не з підстав порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР України, а саме з підстав недотримання водієм п. 2.5 ПДР України (водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння).

Разом із тим, на думку суду, в поліцейського не було правових підстав для кваліфікації дій ОСОБА_1 з підстав керування нею транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (огляд із застосуванням приладу «Драгер 6820»), оскільки в силу положень абзацу другого пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 виключно підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності, а матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 не погодилась із результатом огляду із застосуванням приладу «Драгер 6820» та наполягала на проходженні такого огляду в медичному закладі, куди була доставлена поліцейським.

Крім того, суд погоджується із доводами захисника про те, що правова кваліфікація дій ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №089374 від 26.08.2023 є помилковою і взаємосуперечливою, оскільки їй поставлено у вину два взаємовиключні склади адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та одночасно відмова від проходження нею огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку), а суд не має права самостійно редагувати викладену в протоколі фабулу адміністративного правопорушення.

Так, у рішенні ЄСПЛ в справі «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім того, у рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України, Європейський суд з прав людини, що при оцінці доказів суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом» Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Також згідно рішення ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» від 20.09.2016, ЄСПЛ вказав, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі №536/1703/17 (провадження № К/9901/3839/17).

Відтак, із урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю у її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 7, 130, 245, 247, 266, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя І. Б. Кос