Справа № 489/2637/23
Номер провадження 3/489/1274/23
Постанова

Іменем України

03 липня 2023 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Микульшина Г.А., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП,

встановила:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 034549 від 19.05.2023, 19.05.2023 о 10:58 год. в м. Миколаєві, Інгульський р-н, вул. Маршала Василевського, 57, водій ОСОБА_1 керував т/з OPEL ZAFIRA, днз НОМЕР_1 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві користування транспортними засобами постановою Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби м. Одеса № 63050541 від 12.01.2021, чим порушив вимоги ч. 10 ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух». Правопорушення вчинено повторно протягом року. ОСОБА_1 притягнено 22.02.2023 до відповідальності за ч. 3 ст. 126 постановою ААД 415565.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, сторони зобов`язані цікавитися справами, учасниками яких вони є. Зокрема, у п. 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року ЄСПЛ констатував, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

За такого суддя приходить до висновку про можливість та доцільність розгляду справи у відсутність особи, відносно якої складено протокол, а також потерпілого.

Дослідивши матеріали, що знаходяться у справі (протокол про адміністративне правопорушення; довідку УПП в Миколаївській області про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія; довідку УПП в Миколаївській області від 22.05.2023 про те, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 2, 3, 4 ст. 126 КУпАП; упродовж року не притягувався), суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів,що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу,протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції.

Диспозицією ч. 2, 3, 4 ст. 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за:

керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом;

керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами;

керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

У відповідності до ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкриміновано вчинення порушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КупАП України, оскільки він начебто повторно протягом року керував транспортним засобом, при цьому щодо нього органами Державної виконавчої служби було встановлено обмеження у праві керування транспортним засобом.

Однак всупереч обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, до матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Управління патрульної поліції в Миколаївській області долучено Довідку № б/н від 22.05.2023, згідно якої відповідно до облікових даних АІС МВС України громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , упродовж року не притягувався до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 2, 3, 4 ст. 126 КУпАП (а.с. 6).

Тобто зміст протоколу про адміністративне правопорушення, направленого Управлінням патрульної поліції в Миколаївській області на розгляд до Ленінського районного суду м. Миколаєва, суперечить письмовим доказам, долученим даним управлінням до цього протоколу.

Крім того, зі змісту зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 034549 визначено, що ОСОБА_1 22.02.2023 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП постановою ААД № 415565. При цьому відповідно до положень ст. 221 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених частинами третьою та п`ятою статті 126 КУпАП, відноситься до повноважень судів. Постанови з подібними серією та номером, згідно правил документообігу та номенклатури справ, судом постановлено бути не могло. Натомість працівниками поліції могло бути складено протокол з подібними реквізитами. Вищевказане свідчить про наявність суперечностей, неточностей та неспівпадінь у протоколі про адміністративне правопорушення.

Окрім зазначеного, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 034549 не долучено будь-яких доказів на підтвердження того, що дійсно існує встановлене органами державної виконавчої служби обмеження ОСОБА_1 в праві керування транспортними засобами (постанови ДВС, тощо).

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи не містять достовірних доказів на підтвердження того, що особа, відносно якої складено протокол, дійсно вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП (навпаки містяться матеріали, які такий факт спростовують).

Відповідно до конституційного принципу, закріпленого в ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Із пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» вбачається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначене є підставою для закриття провадження у справі через недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Керуючись статтями 247, 252, 280, 283, 291, 294 КУпАП, суддя

постановила:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Г.А. Микульшина