ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/465/23Головуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б.
Провадження № 33/817/331/23 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю:

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Пасічника А.З. на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 травня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 28 березня 2023 року, о 14 год. 20 хв. ОСОБА_1 в м. Бучач майдан Волі,1 керував транспортним засобом Рено-9, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 а Привил дорожнього руху. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, згідно наказу МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, проводився на місці зупинки за допомогою приладу Drager Alcotest 6810, результат позитивний 1,19 проміле, від проходження в медичному закладі огляду на стан сп`яніння водій відмовився.

В апеляційній скарзі захисник особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвокат Пасічник А.З. вказує на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, за відсутності доказів вини ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що ОСОБА_1 не видавалось направлення водія на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що, на його думку, вказує на порушення працівниками поліції порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння.

Вказує, що у матеріалах справи також немає доказів на підтвердження факту зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

Звертає увагу, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Стверджує, що у цій справі суд безпідставно взяв на себе обов`язок обвинувачення і дійшов висновків, що не підтверджені доказами у справі, встановивши обставини, які не є однозначними та керувався в основному припущеннями щодо імовірності тієї чи іншої події.

Просить скасувати постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 травня 2023 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки останній день строку оскарження постанови закінчився 28.05.2023 року, що припало на вихідний день, а тому останнім днем слід вважати 29.05.2023 року.

Адвокат Пасічник А.З., який подав апеляційну скаргу, та ОСОБА_1 , як особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, належним чином повідомлялися про дату, часта місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, однак повідомили про можливість розгляду справи без їх участі.

Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, не перешкоджає розгляду скарги, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За наведених обставин, вважаю за можливе розглянути справу про адміністративне правопорушення за апеляційної скаргою адвоката Пасічника А.З. без участі останнього та особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

За загальним правилом, яке регламентовано приписами ст.120 КАС України, ст.115 КПК України, ст.245 ЦПК України і може бути застосовано по аналогії права, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день

Судом встановлено, що апеляційна скарга на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 травня 2023 року подана 29 травня 2023 року, що припадає на перший робочий день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо такий випадає на вихідний або святковий день.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження апелянтом не пропущено і підстави для вирішення питання про його поновлення відсутні

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Твердження апелянта стосовно того, що суд безпідставно взяв на себе функцію обвинувачення у даній справі є безпідставним і базується виключно на його суб`єктивній оцінці приписів чинного законодавства, яка спростовується судовим рішенням, постановленим судом з дотримання приписів Кодексу України про адміністративні правопорушення, який є нормативним актом, що регулює суспільні відносини по притягненню до адміністративної відповідальності.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 498168 від 28 березня 2023 року, 28 березня 2023 року, о 14 год. 20 хв. ОСОБА_1 в м. Бучач майдан Волі,1 керував транспортним засобом Рено-9, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 а Привил дорожнього руху. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, згідно наказу МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, проводився на місці зупинки за допомогою приладу Drager Alcotest 6810, результат позитивний 1,19 проміле, від проходження в медичному закладі огляду на стан сп`яніння водій відмовився.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та спростовує твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не ознайомили з правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудними камерами працівників патрульної поліції встановлено, що працівниками поліції було виявлено факт порушення правил дорожнього руху України, а саме - правил зупинки транспортного засобу. На запитання поліцейського, про те, хто припаркував даний автомобіль, ОСОБА_1 впевнено стверджував що саме він є водієм транспортного засобу.

Матеріалами відеофіксації також підтверджується, що водієві ОСОБА_1 працівником поліції повідомлено виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, після чого запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки на що останній погодився.

Відеозаписом зафіксовано, що огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу Drager Alcotest-6810, результат огляду - 1,19% (проміле).

Також відеозаписом стверджується, що водієві ОСОБА_1 працівник поліції повідомив про те, що ведеться відеофіксація, а також повідомив про допущене водієм порушення правил дорожнього руху України, яке полягає у зупинці транспортного засобу в місці, де зупинка і стоянка транспортних засобів заборонена.

Твердження апелянта, що ОСОБА_1 не було вручено направлення в медичний заклад для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння огляд не спростовує самого факту керування водієм транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується доказами наявними у матеріалах справи.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з неповнотою судового розгляду, а також порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги в цілому повторюють доводи клопотання про закриття провадження у справі, які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 травня 2023 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Пасічника А.С. залишити без задоволення, а постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 травня 2023 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя