Справа № 161/7229/23 Провадження №33/802/405/23 Головуючий у 1 інстанції:Крупінська С. С.
Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2023 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П. П., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Лимара Романа Сергійовича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 червня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 9.04.2023 року о 17 год. 25 хв. в м. Луцьку, на пр. Волі,10 керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 із ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю із порожнини рота, почервоніння шкірного покрову обличчя, поведінка яка не відповідає обстановці, та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою спеціального приладу «Alcotest Drager 6820» та в медичному закладі, чим порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, вважає, що оскаржувана постанова винесена без повного та всебічного з`ясування обставин у справі, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Насамперед, на переконання апелянта, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які поза розумним сумнівом доводили його винуватість у вчиненні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Вказує, що дійсно ремонтував автомобіль у дворі та сівши за кермо хотів провірити справність гальмівної системи, здавши назад. Алкогольних напоїв перед чи під час ремонту автомобіля не вживав. Зрозумівши, що транспортний засіб відремонтувати не вдалося, припаркував його у дворі та пішов з товаришами вживати алкогольні напої.

Вимоги працівників поліції щодо проведення огляду його на стан алкогольного сп`яніння вважає незаконними, оскільки вони транспортний засіб під його керування не зупиняли, ніяких правил дорожнього руху ним не порушував, в стані алкогольного сп`яніння не перебував.

Місцевий суд, на переконання апелянта, безпідставно не взяв до уваги його пояснення та пояснення свідків з його сторони, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили реальний перебіг подій, котрі ним було розказано в суді першої інстанції. У свою чергу, в поясненнях наданих свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 існують розбіжності щодо фактичних обставин справи та наданих пояснень суду.

Крім того, апелянт вказує на застосування працівниками поліції щодо нього тиску та погроз.

Враховуючи, що обставини зазначені в протоколі жодним чином не узгоджуються між собою із наявними відеозаписами, поясненнями свідків та не знаходять логічного доповнення один одного для підтвердження об`єктивних підстав доведеності інкримінованого адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , апелянт просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП в його діях.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Лимара Р. С., апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про його винуватість у вчиненні правопорушення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, його винуватість підтверджується матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД№ 150862 від 29 квітня 2023 року, письмові пояснення ОСОБА_5 , ОСОБА_4 від від 29 квітня 2023 року відеозаписом з бодікамери поліцейського на СD диску на якому зафіксовано відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також рапортом поліцейського та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння КМ «ВМЦТЗ».

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст.251, ст.252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду встановлено інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція).

Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані, зокрема, алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відеозапис, прикріплений до матеріалів справи надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки ним зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбулися, не можуть бути спростовані та мають істотне значення для розгляду справи.

Згідно відеозапису, наявного в матеріалах справи, працівники поліції у відповідності до вказаної вище Інструкції повідомили ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, про різкий запах алкоголю із порожнини рота, почервоніння шкірного покрову обличчя, поведінка яка не відповідає обстановці,, що стало підставою вважати поліцейським про перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння. В подальшому ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як за допомогою спеціального технічного пристрою, так і в медичному закладі. Однак останній категорично відмовився.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння та керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є самостійними ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з оскаржуваного рішення та не заперечується апеляційною скаргою факт відмови від проходження огляду на місці зупинки та в медичному закладі в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 не заперечував, оскільки вважав, що підстав для проходження такого огляду на той момент не було.

З письмових пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_1 хаотично керував транспортним засобом в подвір`ї житлового будинку, чим створював аварійну ситуацію, в подальшому пошкодивши свій автомобіль. Оскільки переживали за свій транспортний засіб який був припаркований неподалік викликали працівників поліції. Також дані свідки як і в судовому засіданні, так і в наданих письмових поясненнях ствердили, що водій, тобто ОСОБА_1 , вийшовши з автомобіля мав хитку ходу та направився до дитячого майданчику. Таким чином посилання захисника щодо відсутності законних підстав для проходження його підзахисним огляду на стан алкогольного сп`яніння є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Підстав ставити під сумнів пояснення вказаних вище свідків апеляційний суд не вбачає, оскільки вони є послідовними, логічними та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

У свою чергу, місцевий суд взяв до уваги і покази свідків сторони захисту ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які пояснили суду, що дійсно разом з ОСОБА_1 ремонтували автомобіль та підвердили факт його керування останнім. Щодо вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв вже після того як транспортний засіб був ним припаркований, то суд першої інстанції правильно віднісся до них критично, оскільки вони є друзями та зацікавлені у результаті розгляду справи з метою відгородження ОСОБА_1 від відповідальності.

На підставі викладеного, дії працівників поліції щодо складання адміністративних матеріалів за відмову від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння останнього відповідали вимогам Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та вимогам КУпАП.

Сутність вчиненого правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення викладена із належною повнотою та відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення відсутні зауваження від ОСОБА_1 щодо допущення порушень працівниками поліції вимог КУпАП під час складання даного протоколу, крім того останній підписав. Матеріали справи не містять будь-яких пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, стосовно не роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, тому посилання апелянта на вищезазначені обставини є безпідставними.

Всі інші обставини, на які посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі не впливають на законність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Також будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.

Посилання апелянта щодо порушень, допущених працівниками поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Таким чином, аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а викладені в апеляційній скарзі доводи жодним чином не спростовують їх.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння особою, яка керує транспортним засобом, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення відповідає повністю вимогам ст. 23, 33 КУпАП.

Тож суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, а висловлені посилання не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду матеріалів.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.294, 295 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 червня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського апеляційного суду П.П. Борсук