ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/6504/22 Головуючий суддя І інстанції Агапова Р.О.
Апеляційне провадження № 33/818/472/23 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника - Розумовського О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та захисника Розумовського О.С. на постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 03 березня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що 25 жовтня 2022 року, о 09 год 10 хв, за адресою: м. Харків вул. Клочківська, б.195-Г, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Део, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд пройшов за добровільною згодою на законну вимогу співробітника поліції в найближчому медичному закладі, у встановленому законом порядку. Результат позитивний, що підтверджується висновком №1412.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 та захисник Разумовський О.С. просить судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги апелянти посилаються на те, що судом першої інстанції допущено неповноту і однобічність судового розгляду, оскільки:

- судом було відмовлено в задоволені клопотання сторони захисту про виклик і допит свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні;

- лікар-нарколог ОСОБА_2 не мав законних підстав проводити огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, оскільки з 18.10.2022 КНП ХОР НП перебуває в стані припинення, а тому цей лікар на момент огляду, а саме станом на 25.10.2022 року, міг не бути медичним працівником цього закладу;

- висновок №1412 від 25.10.2022 року складений з порушенням п.17 Інструкції затвердженої № 1452/735 від 09.11.2015 року та цей висновок складений нерозбірливим почерком;

- висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичного сп`яніння;

- зупинка транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 , була незаконною з боку правників поліції, що може підтвердити свідок ОСОБА_3 ;

- протокол про адміністративне правопорушення пізніше, ніж висновок №1412 від 25.10.2022 року, та у матеріалах справи відсутні відомості про примусове доставлення ОСОБА_1 до органу поліції для складання цього протоколу;

- другий файл відеозапису, що долучений до матеріалів справи, не відтворюється та матеріали справи не містять відеозапису, на якому зафіксовано проголошення працівником поліції висновку №1412 від 25.10.2022 року;

- відеозапис подій, що долучений до матеріалів справи, є недопустимим доказом, оскільки не має цифрового підпису;

- судом першої інстанції помилково було відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про залучення прокурора для його участі у цій справі.

Крім того, апелянти просять поновити їм процесуальний строк апеляційного оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 03.03.2023 року, посилаючись на те, що після отримання постанови Харківського апеляційного суду від 30.03.2023 року про повернення апеляційної скарги , сторона захисту усі недоліки, що зазначені в цьому судовому рішенні, а тому вважають, що процесуальний строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Твердження апелянтів щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та захисника Розумовського О.С.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши доводи захисника Нежальського А.В. та захисника Розумовського О.С., які підтримали свою апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9 (а).

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтами в своїй скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9 «а» ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується доказами, які суд першої інстанції безпосередньо дослідив під час судового розгляду та дав їм обґрунтовану оцінку в оскаржуваному судовому рішенні, а саме відомостям, що містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №293924 від 28.10.2022 року, в якому зазначено факт керування 25.10.2022 року о 09 год 10 хв, за адресою: м. Харків вул. Клочківська, б.195-Г, водієм ОСОБА_1 транспортним засобом та порушення ним вимог пункту 2.9 «а» ПДР України, а саме керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння (а.с.1);

- видеозапису, долученого до матеріалів справи, з якого вбачається (файл «export-s60lc», починаючи з 5 хв. відеозапису), що поліцейським встановлено особу водія транспортного засобу Део, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 повідомлено працівником поліції, що у нього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим водію запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що ОСОБА_1 погодився. Після чого, ОСОБА_1 було доставлено до медичного закладу, де він пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Крім того, з цього відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 жодного разу не заперечував, що саме він керував транспортним засобом Део, державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 3);

- висновку №1412 від 25.10.2023 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого 25.10.2022 року ОСОБА_1 пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння у КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» та за результатами огляду встановлено, що водій перебував у стані наркотичного (методо) сп`яніння (а.с.5).

Більш того, Харківському апеляційному суду із КНП ХОР «ОНД» було надано копію акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 25.10.2022 року, згідно відомостей якого, ОСОБА_1 пройшов огляд 25.10.2022 року о 09 год. 50 хв.

Аналізуючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 пояснив щодо подій у цій справі про те, що він разом з ОСОБА_1 їхав на роботу в одній машині та їх, на думку свідка, незаконно зупинили працівники поліції, оскільки ОСОБА_1 не порушував вимог ПДР України. Транспортним засобом керував ОСОБА_1 , вони рухались по вул.Клочківській та повернувши на вул.Космічну їх зупинили працівники поліції. В подальшому поліцейський, при спілкуванні з ОСОБА_1 , зазначив, що у останнього занадто блідий колір обличчя, на що свідок зауважив працівнику поліції, що він сам занадто блідий. Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, склали протокол та забрали ОСОБА_1 на експертизу.

Апеляційний суд критично ставиться до пояснень свідка ОСОБА_3 в частині законності зупинення працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , надані ним під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції, оскільки цей свідок зазначив, що перебуває у дружніх стосунках із ОСОБА_1 .

Крім того, свідок ОСОБА_3 вказав суду, що до початку свого допиту в суді апеляційної інстанції, захисник Розумовський О.С. надавав йому на огляд копії матеріалів у цій справі.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення ОСОБА_1 також підтвердив, що перебуває у дружніх стосунках зі свідком ОСОБА_3 , а тому, на переконання суду, цей свідок зацікавлений в будь-якому пом`якшені відповідальності його товариша ОСОБА_1 .

При цьому, належить врахувати, що згідно відомостей відеозапису з нагрудної камери поліцейського (а.с. 3) вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував щодо дій працівників поліції, в тому числі щодо причин його зупинку, про що сторона захисту зазначає в своїй апеляційній скарзі.

Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 та його захисником подавалася заява до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у порядку, передбаченому КПК України.

Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою і дії посадової особи що їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 та захисником Розумовським О.С. не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівника поліції до його безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Також стороною захисту не надано відомостей про, що останні зверталися до суду в порядку КАСУ на дії керівництва патрульної поліції, пов`язаних із перевіркою скарг щодо незаконних дій працівників поліції, при складанні ними адміністративного матеріалу у цій справі.

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг та заяв сторони захисту щодо дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Апеляційний суд також зазначає, що чинний КУпАП не містить такого поняття як «недопустимі докази», а тому апеляційна скарга в цій частині також є необґрунтованою та безпідставною.

Крім того, апеляційні доводи скаргою ОСОБА_1 та захисника Розумовського О.С. про те, що висновок №1412 від 25.10.2022 року складений особою, яка має на те законні підстави, на думку апеляційного суду, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки матеріали цієї справи не містять відомостей про те, що лікаря-нарколога ОСОБА_2 на час проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння 25.10.2022 року було звільнено внаслідок проведення процедури припинення КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», тобто ліквідації юридичної особи.

Належить також врахувати те, що починаючи з 07.12.2022 року (дата укладання правового договору між ОСОБА_1 та захисником Розумовським О.С.) і на час апеляційного розгляду), захисник Розумовський О.С. в рамках своїх повноважень не направляв до керівництва КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» будь-яких адвокатських запитів про те, чи був лікар-нарколог ОСОБА_2 станом на 25.10.2022 року медичним працівником цього медичного закладу та чи мав останній повноваження проводити огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння.

Більш того, з наданої суду відповіді №215 від 07.06.2023 року за підписом голови комісії з припинення КНП ХОР «ОНД» ОСОБА_4 вбачається, що лікар-нарколог відділення цілодобової експертизи алкогольного та наркотичного сп`яніння ОСОБА_2 лише з 01.06.2023 року у відділенні не працює (наказ від 31.05.2023 року №166-К), що додатково свідчить про безпідставність апеляційних доводів у цій частині.

Щодо апеляційних доводів сторони захисту про те, що не оголошення змісту висновку щодо результатів медичного огляду, допущення у висновку порушень щодо дати і точного часу огляду, не розбірливості відомостей, тощо, у зв`язку з чим судом першої інстанції безпідставно взяті до уваги відомості висновку №1412 від 25.10.2022 року, на думку апеляційного суду, такі доводи є необґрунтованими та безпідставними, оскільки матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_1 або його захисник звертались зі скаргами до керівництва медичної установи на дії медичних працівників щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння та заповнення медичних документів, а також до правоохоронних органів з заявою в порядку КПК України про внесення відомостей до ЄРДР про перевищення лікарем-наркологом своїх службових повноважень.

Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про оскарження дій лікаря-нарколога ОСОБА_2 при складанні ним висновку №1412 від 25.10.2022 року в порядку КАСУ, а тому, на переконання суду, апеляційна скарга в цій частині є необґрунтованою та безпідставною.

Також, суд зазначає, що апеляційні доводи про те, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис не може слугувати належним доказом, оскільки він не підписаний електронним цифровим підписом, що суперечить ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», не ґрунтуються на законі.

Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг» не поширюється на спірні правовідносини щодо надання працівником поліції відеозапису, здійсненого за допомогою технічного приладу (відеореєстратора) при фіксуванні адміністративного правопорушення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів.

Згідно ст.5 цього Закону, електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що відеозапис, здійснений працівником поліції за допомогою технічного приладу при фіксуванні адміністративного правопорушення не є електронний документом, як і не є документом взагалі, як помилково вважає захисник, а тому положення ст.7 наведеного вище Закону щодо необхідності електронного цифрового підпису на нього не розповсюджуються.

Крім того, з відомостей наданого суду відеозапису, разом з іншими вищезазначеними доказами у справі, повністю вбачається вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність та непереконливість доводів апеляційної скарги сторони захисту в цій частині.

Апеляційний суд також критично оцінює доводи апелянтів про те, суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги відомості відеозапису з нагрудних камер поліцейських, оскільки такі твердження сторони захисту не узгоджуються з положеннями ст.251 КУпАП, згідно якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що ними був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, у звязку з чим водія направлено до медичного закладу для проходження відповідного огляду, результат якого виявився позитивним, про що складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №293924 від 28.10.2022 року, що повністю відповідає вимогам вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.

Крім того, посилання ОСОБА_1 та його захисника на порушення працівниками поліції вимог ст. 254 КУпАП є необґрунтованим.

Відповідно до вимог цієї статті, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Аналізуючи положення цієї статті апеляційний суд дійшов висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення може бути складений протягом двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи правопорушника, тобто виявлення всіх доказів, які підтверджують винуватість цієї особи.

Відповідно до відомостей протоколу вбачається, що подія за участю ОСОБА_1 відбулась 25.10.2022 року.

Цього ж дня, тобто 25.10.2022 року, ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря фахівця.

25.10.2022 року лікар-нарколог заповнив висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 , яким було встановлено, що останній 25.10.2022 року перебував у стані наркотичного сп`яніння (а.с.5).

В матеріалах справи міститься повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції від 25.10.2022 року (арк. 4), відповідно до відомостей якого ОСОБА_1 був особисто повідомлений під розпис, що 28.10.2022 року о 18 год. 30 хв. він повинен з`явитись до Управління патрульної поліції за місцезнаходженням м. Харків, вул. Шевченка, 26, до інспектора Салієнко Д.О.

28.10.2022 року ОСОБА_1 з`явився у визначений час до Управління патрульної поліції та інспектором Піднебенною Ю.Ю. було складено протокол про адміністративне правопорушення за участі водія.

Отже, на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення у працівника поліції був офіційний документ, яким підтверджувався стан наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 - це висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1412 від 25.10.2022 року.

Таким чином, твердження апелянтів про те, що протокол складений не протягом двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, є безпідставними, оскільки в день виявлення працівниками поліції такої особи, у них не було доказів перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння, у звязку з чим ОСОБА_1 на 18 год. 30 хв. 28.10.2022 року до Управління патрульної поліції, а після надходження відповідного висновку був складений протокол про адміністративне правопорушення та з`явлення ОСОБА_1 до патрульної поліції, стосовно водія було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №293924 від 28.10.2022 року, з яким водія було ознайомлено працівником поліції, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 та його власноручних у відповідній графі протоколу (а.с.1).

За таких обставин, твердження апелянтів про незаконні дії працівників поліції також є необґрунтованими та суб`єктивними.

Апеляційний суд також погоджується з висновками суду першої інстанції про залишення без розгляду в судовому засіданні 03.03.2023 року клопотання захисника Нежальського А.В. про залучення прокурора Харківської обласної прокуратури у цій справі, оскільки на цей час чинним КУпАП не передбачена така процесуальна можливість залучення прокурора у справах про адміністративні правопорушення.

Крім того, суд зазначає, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Отже, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання апелянтів на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 та захисника Розумовського О.С. задовольнити, поновивши їм процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 03 березня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та захисника Розумовського О.С. залишити без задоволення.

Постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 03 березня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков