Номер провадження: 33/813/2142/23
Номер справи місцевого суду: 504/3863/23
Головуючий у першій інстанції Сафарова А.Ф.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2023 року по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Комінтернівського районного суду м. Одеса від 10 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 грн (а.с. 16-18).

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою в якій просить оскаржувану постанову скасувати та справу закрити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при винесенні постанови було невірно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, оскільки справа була розглянута без повного та всебічного дослідження всіх обставин, що мають значення для справи. До того ж, судом не було викликано та допитано свідка водія ОСОБА_2 , про якого апелянт вказував у письмовому клопотанні від 04 жовтня 2023 року. Разом з тим, фіксації керування транспортним засобом ОСОБА_1 не було, а оскільки в постанові не вказано посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Окрім того, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що позбавлення права керування транспортним засобом не можливо застосувати як вид стягнення з огляду, що дана особа вже позбавлена такого права, та згідно довідці, яку судом першої інстанції було прийнято як доказ повторного скоєння правопорушення, суд усвідомлений про позбавлення права керування транспортними засобами. Також, апелянт вказує, що в тексті протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, не вказано щодо повторності вчинення правопорушення, судом у свою чергу застосовано дану кваліфікуючу ознаку та накладено стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Проте суд не наділено правом щодо зміни, доповнення чи коригування суті звинувачення, тому неправомірно притягнено до відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 130 КУпАП, а довідку яку прийнято як доказ повторності скоєного не є рішенням уповноваженого органу, що не є належним доказом (а.с. 20-25).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.11.2023 року було відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду (а.с. 28-29).

Апелянт та його представник в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином. Клопотання щодо відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Дослідивши матеріали справи, наведенні доводи апелянта, апеляційним судом встановлено наступне.

Приймаючи оскаржувану постанову визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладення відповідного адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив із того, що винна останнього доведена та підтверджується наступними матеріалами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 534440 від 27.08.2023; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від огляду за допомогою Alcotest Drager; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого останнього було направлено до КНП «ООМПЦЗ» ООР, від огляду відмовився; письмовими поясненнями від 27.08.2023 року; довідкою, складеною т.в.о. заступника начальника ВАП УПП в Одеській області М. Бойко; та відеозаписом з ПВР 001444, 001995, за результатом дослідження яких встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на блокпосту траси М-14 СП «Центроліт», біля автомобіля БМВ білого кольору, знаходився у стані алкогольного сп`яніння, був роздягнутий та без взуття, мав нестабільну емоційну поведінку, хитку ходу, повідомив, що є військовослужбовцем, перебуває у відпустці, дійсно вживав алкоголь через похорон друга, просив зрозуміти його, повідомив, що автомобіль належить його сестрі, що він їде до дому, живе поблизу. Згодом поведінка останнього змінилася, він повідомив, що машини у нього не має, документів не має, у зв`язку з чим залишив місце оформлення події, однак через деякий час повернувся у супроводженні працівників поліції. Під час оформлення матеріалів, було встановлено, що ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та протягом року вчинив адміністративне правопорушення повторно. Не маючи права на керування транспортними засобами через позбавлення такого права та не маючи водійського посвідчення був притягнутий на місці до відповідальності за ст.126 ч.2 КУпАП.

0Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Матеріалами протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 534440 встановлено, 27.08.2023 року близько 18 год. 15 хв. ОСОБА_1 за адресою: Одеська область, Лиманський (нова назва Одеський) район, автодорога М-14,21 км + 700 м, СП «Центроліт», керував транспортним засобом BMW328», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей, поведінка не відповідає дійсності. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За положенням ч. 2 ст. 130 КУпАП відповідальність настає за вчинене правопорушення у випадку повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті. Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею КУпАП є саме встановлення факту керування особою транспортним засобом, на що в свою чергу також посилається апелянт як на підставу скасування оскаржуваної постанови суду, оскільки на його думку, наявними матеріалами справи не підтверджуються даний факт.

У зв`язку із зазначеними апелянтом доводами апеляційної скарги, слід зазначити, що в матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_3 , згідно яких останній повідомив, що в день складення протоколу заступив на несення служби на БП 25, згідно своїх посадових інструкцій, з метою перевірки документів близько 18 год. 15 хв. було зупинено транспортний засіб BMW328», державний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору. На вимогу надати документи, згідно пояснень, водій даного транспортного засобу надав лише відпускний квиток на ім`я ОСОБА_1 , інших документів надано не було, та оскільки останній являється військовим, звернувся до ВСП, при цьому, помітивши, що дана особа перебуває з явними ознаками алкогольного сп`яніння, звернувся до працівників поліції (а.с. 6). Зазначені пояснення ОСОБА_3 відносно подій, що відбувалися 27.08.2023 року, в свою чергу не спростовано апелянтом та підтверджуються долученим до матеріалів справи відеозаписом з боді камер працівників поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться біля вказаного транспортного засобу разом з особами, котрі здійснюють покладені на них відповідною посадовою інструкцією обов`язки щодо здійснення перевірки та пропуску осіб на блокпостах, та безпосередньо працівниками поліції, котрим особа відносно якої складено протокол повідомила обставини подій, що відбувалися.

При цьому, останнім протягом всього періоду здійснення відео фіксації події сам факт керування транспортним засобом не спростовувався та будь-яких відомостей щодо наявності свого товариша ОСОБА_4 , котрий згідно письмових пояснень наданих вже безпосередньо в суді першої інстанції та наведених в апеляційній скарзі, перебував за кермом автомобіля, не повідомлялося. Жодних клопотань щодо виклику даного свідка ОСОБА_1 також не заявлялося ні в суді першої інстанції, ні безпосередньо в апеляційному суді. Також слід зазначити, що відповідні відомості щодо наявності даної особи не міститься також в складеному протоколі про адміністративне правопорушення, натомість в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності останнім власноруч написано «виновен», що вбачається в тому числі й з вищезазначеного відеозапису, відмітка про наявність яких міститься безпосередньо в протоколі, а саме в графі свідки чи потерпілі, із зазначенням їх не залучення, у зв`язку із наявністю відео фіксації. За наведених обставин в своїй сукупності, відповідні доводи апелянта визнаються необґрунтованими, нічим не підтвердженими та відхиляються апеляційним судом.

В частині відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та безпосередньо порядок проведення такого огляду, апелянтом не оскаржувалося.

В матеріалах справи, в свою чергу, також наявна відповідна довідка видана т.в.о. заступника начальника ВАП УПП в Одеській області ДПП Бойко Михайлом від 31.08.2023 року, згідно якої ОСОБА_1 постановою Суворовського районного суду м. Одеса від 17.11.2022 року (№ 522/14148/22) було притягнено до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення в межах диспозиції даної статті, а саме з відповідним позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Тобто, враховуючи зазначену постанову суду щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в межах ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується довідкою, наявною в матеріалах справи, відповідно працівниками поліції було вірно кваліфіковано дії останнього за ч. 2 ст. 130 КУпАП та в подальшому накладено адміністративне стягнення в межах даної статті.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, оскільки наведені доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростували правильні по суті висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 інкримінованого останньому адміністративного правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення оскаржуваної постанови без змін.

На підставі викладеного та керуючись 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк