Справа №521/9659/23
Номер провадження 3/521/8125/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2023 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Федоренко Т.І., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення №0021/50000/23 від 10.01.2023 року, який надійшов з Одеської митниці Держмитслужби у відношенні громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу №0993/50000/22 від 04.08.2022 року встановлено, що 10.01.2023 року о 09:30 годині в зону митного контролю пункту пропуску «Орлівка» митного поста «Орлівка» Одеської митниці у напрямку руху «виїзд» з України до Румунії по смузі руху «зелений коридор» заїхав легковий автомобіль RENAULT SR/4SRCL/ASRCL4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 під керуванням гр.України ОСОБА_2 (паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 від 09.10.2019 виданий 1237) разом із пасажиром ОСОБА_3 (паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 від 04.09.2019 виданий 1237).

Вказані громадяни обрали «зелений коридор» та надали контрольний талон для проходження митного контролю по «зеленому коридору», чим своїми діями заявили про те, що переміщувані ними через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо переміщення через митний кордон України.

Відповідно до ч. 5 ст.366 МК України обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Згідно з ч.6 ст.366 МК України громадяни, які проходять (проїжджають) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

При візуальному огляді та усного опитування, в порядку ст.342 МК України, громадянин України ОСОБА_1 заявив посадовій особі митного органу про наявність у нього особистих речей в кількості 6 шт. (сумки , валізи).

В ході проведення митного огляду транспортного засобу та особистих речей у гр. ОСОБА_2 виявлено валютні цінності, які були розділені на невеликі суми та розміщенні в різних речах (в книжках, в речах), завернуті в білі листи паперу, що знаходились в різних місцях сумок та деякі з них були загорнені речами, а саме:

1)16 485 дол. США (згідно курсу НБУ станом на 10.01.2023 становить 602 833,37 грн.);

2)8 505 євро (згідно курсу НБУ станом на 10.01.2023 становить 332 398,36 грн.);

3)26 000 гривень.

Пунктом 1-1 ч. 1 ст.4 МК України встановлено, що до валютних цінностей відноситься, в тому числі, іноземна валюта - іноземні грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу.

Також, пунктом 57 ч.1 ст.4 МК України визначено, що до товарів також відносяться валютні цінності.

Частиною 3 ст. 197 МК України переміщення валюти України, іноземної валюти, банківських металів через митний кордон України здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про валюту і валютні операції».

Відповідно до Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIІІ «Про валюту і валютні операції» транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10000 євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню митним органам, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Загальна кількість приховуваної валюти виявленої у гр. ОСОБА_1 , в перерахунку на еквівалент євро, складає 24 594,82 євро.

Враховуючи положення Закону України від 21.06.2018 № 2473-УІІІ «Про валюту і валютні операції» митним органом підлягає поверненню гр. ОСОБА_1 валютні цінності в еквіваленті 9 999 євро, а саме: 8 505 євро, 26000 гривень та 885 доларів США.

Частиною 1 статтею 483 Митного кодексу України передбачено адміністративну відповідальність щодо переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03.06.2005 № 8 (зі змінами): «використанням інших засобів чи способів, що утруднюють виявлення предметів, можуть визнаватися, зокрема, приховування останніх у валізах, одязі, взутті, головному вбранні, речах особистого користування, на тілі або в організмі людини чи тварини, а також надання одним предметам вигляду інших (зміна їхніх зовнішніх ознак - форми та стану, упаковки, ярликів, етикеток тощо)».

Таким чином, гр. ОСОБА_2 переміщував через митний кордон України з приховуванням від митного контролю валютні цінності у розмірі 15 600 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 10.01.2023 (дата переміщення) становить 570 470,24 грн.

За вказаних обставин, на підставі ст.ст. 459, 494 МК України, посадовою особою митниці у відношенні особи було складено протокол про порушення митних правил, за ознаками ч.1 ст.483 МК України.

Адвокат Берестовий Г.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просив закрити провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю у діях особи події та складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є подружжям, в автомобілі були як спільні речі подружжя ОСОБА_4 , так і особисті речі кожного із них, вилучена валюта є спільною власністю подружжя ОСОБА_4 , а саме станом на 10.01.203 рік за курсом НБУ безпосередньо ОСОБА_5 належить 4252,50 євро, 4242,50 доларів, що за курсом НБУ становить 3971,18 євро та 13000 грн. Залишок суми 8000 доларів США є особистими коштами дружини ОСОБА_3 , які вона взяла у борг у ОСОБА_6 за договором позики на особисті потреби, не пов`язані з сімейними правовідносинами, тому згода чоловіка на укладення договору не потрібна. За таких обставин ОСОБА_1 переміщував через кордон суму, яка є меншою за встановленої вимогами законодавства.

Представник митниці Євдокимов Д.А. у судовому засіданні вважав, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, винна у вчиненні адміністративного правопорушення, її вина підтверджується зібраними у справі доказами, і тому необхідно притягнути її до відповідальності за ч.1 ст 483 МК України та застосувати стягнення відповідно до санкції вказаної статті та доводи адвоката не заслуговують на увагу, оскільки не відповідають встановленим обставинам.

Заслухавши думки адвоката та представника митниці, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

За положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на відповідні суспільні відносини у сфері державної митної справи.

Статтею 486 МК України передбачено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ч.1 ст.486 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Вимогами ст. 489 МК України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене протиправне діяння, як конкретне адміністративне правопорушення.

Стаття 483 МК України передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу, як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП та ч. 2 ст. 495 МК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

У розумінні ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Судом встановлено, що 10.01.2023 року за обставин, наведених у протоколі, митним органом проведено огляд транспортного засобу та особистих речей у гр. ОСОБА_2 , який перетинав державний кордон разом із дружиною ОСОБА_3 , виявлено валютні цінності, які були розділені на невеликі суми та розміщенні в різних речах (в книжках, в речах), завернуті в білі листи паперу, що знаходились в різних місцях сумок та деякі з них були загорнені речами, а саме:

1)16 485 дол. США (згідно курсу НБУ станом на 10.01.2023 становить 602 833,37 грн.);

2)8 505 євро (згідно курсу НБУ станом на 10.01.2023 становить 332 398,36 грн.);

3)26 000 гривень.

Вказані громадяни обрали «зелений коридор» та надали контрольний талон для проходження митного контролю по «зеленому коридору», чим своїми діями заявили про те, що переміщувані ними через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо переміщення через митний кордон України.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_7 , останній, тікаючи від військової агресії російської федерації прямував зі своєю дружиною на власному автомобілі з м.Павлоград через пункт пропуску «Орлівка» до Румунії, під час огляду особистих речей було виявлено фінансові кошти. Кошти не декларував, тому що не знав про це та не був про це повідомлений. Кошти були поділені на невеликі суми та розміщені в особистих речах (сумці), тому що боявся що їх можуть вкрасти.

Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 з 29.11.2008 року.

Крім того, матеріали справи містять довідки про доходи ОСОБА_1 та копії квитанцій про купівлю валюти у банку.

Згідно договору позики від 05.01.2023 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , вбачається, що ОСОБА_6 позичив грошові кошти у розмірі 8000 (вісім) тисяч доларів США ОСОБА_3 на особисті потреби, не пов`язаними з сімейними правовідносинами.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відсутність з боку ОСОБА_1 наміру на приховування грошових коштів від митного контролю, тобто прямого умислу на вчинення митного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 483 МК України.

Відповідно до ч.1 ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно положень ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається скоєним з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачати.

У відповідності до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, суддя зобов`язаний повно та всебічно з`ясувати усі обставини справи, зокрема, чи мало місце адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного її вирішення при цьому, встановити істину по справі необхідно з аналізу наявних доказів, які відповідно чинного законодавства, представляють собою будь які фактичні дані, які підтверджують або спростовують ті чи інші обставини і мають суттєве значення для правильного вирішення справи по суті.

Диспозицією ч. 1 ст. 483 МК України передбачено, що відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Встановлений національним законодавством порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України є об`єктом порушення митних правил за ст. 483 МК України. Об`єктивною стороною зазначеного правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України. Під дією мається на увазі активна поведінка (вчинок) особи, в якій відображена зовні її воля і, що спрямована на спричинення певних негативних наслідків.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України або вивезти за межі території України з порушенням встановленого порядку.

Отже, зміст ст. 483 МК України вказує на те, що це правопорушення є навмисним, тобто особа, яка вчиняє такі дії, має усвідомлювати протиправний характер своїх дій, передбачити їх шкідливі наслідки й бажати настання цих наслідків, об`єктивна сторона складу даного правопорушення характеризується діями, спрямованими на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, а суб`єктивна сторона - лише прямим умислом.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Приписи статті 65 СК України регулюють правовідносини щодо розпорядження майном, яке є спільною сумісною власністю подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту (позики), оскільки кредитний договір за своєю правовою природою є правочином щодо отримання у власність грошових коштів, а не правочином щодо розпорядження належним подружжю майном.

Такий договір створює обов`язки для другого з подружжя лише у разі, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК). Для укладення договору позики (за яким позичальником виступає один з подружжя) отримання згоди другого з подружжя не потрібне, оскільки цей правочин не стосується спільного майна подружжя, а той з подружжя, хто позичає кошти, не розпоряджається спільним майном подружжя, він стає учасником зобов`язальних правовідносин.

Зазначена правова позиція викладена у постанові КЦС ВС від 30 червня 2021 року у справі № 462/2662/20.

Дослідивши докази, які надані суду, суд приходить до висновку про відсутність даних, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 певних дій, спрямованих на переміщення грошових коштів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03.06.2005 року № 8 незаконне переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон України з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів чи способів, що утруднюють їх виявлення, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи одержаних незаконним шляхом або таких, що містять неправдиві дані.

Спеціально виготовлене сховище - це виготовлене з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України, а також обладнані та пристосовані з цією метою конструктивні ємності чи предмети, які попередньо піддавалися розбиранню, монтажу тощо.

Згідно з п. 18 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03.06.2005 року суди при притягненні осіб до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за які передбачено обов`язкову конфіскацію предметів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками) та транспортних засобів, що використовувалися для переміщення товарів через митний кордон України, також мають враховувати: обсяги конструктивних змін, внесених у ці предмети або транспортні засоби з метою приховування товарів; співвідношення вартості й кількості товару, який був предметом порушення митних правил з вартістю транспортного засобу, в якому цей товар переміщувався; інші обставини, - та за наявності підстав обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі статті 22 КпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не виготовляв і не пристосовував спеціальних сховищ в автомобілі для переміщення валюти через митний кордон України, а поклав грошові в сумку розподілив їх на невеликі суми задля уникнення їх втрати або викрадення, грошові кошти належать подружжю ОСОБА_4 , та частка коштів є особистими коштами за договором позики дружини ОСОБА_1 . Таким чином частина коштів, яка належить ОСОБА_1 як подружжю, не перевищує дозволеного розміру, встановленого Законом України «Про валюту і валютні операції» транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10000 євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто, в такому випадку міжнародно - правові норми мають пріоритетне значення.

17.07.1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, a також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ, судові рішення, якими застосовується конфіскація майна, є втручанням в право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на повагу власності.

Необхідно дослідити, чи буде досягнуто необхідний справедливий баланс завдяки втручанню між захистом права власності та вимогами загального інтересу суспільства у разі конфіскації тимчасово вилученої валюти. ЄСПЧ вважає, що не буде досягнуто, якщо відповідний власник майна буде змушений нести «особистий та надмірний тягар».

Аналізуючи обставини інкримінованого адміністративного правопорушення можливо констатувати, що немає жодних ознак того, що ОСОБА_1 навмисно прагнув обійти митні правила.

ЄСПЧ наполягає на тому, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення.

Немає жодних доказів того, що особа могла би завдати будь-якої серйозної шкоди державі: вона не ухилялася від сплати митних зборів або будь-яких інших зборів і не завдала будь-якої іншої майнової шкоди державі, тому конфіскація всієї не задекларованої суми грошей накладе на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, індивідуальний та надмірний тягар і буде непропорційною до вчиненого правопорушення. Отже, буде порушено статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності.

Предметом безпосереднього регулювання цієї статті є втручання держави в право на мирне володіння майном, права власності на яке добросовісно набуто законним шляхом, зокрема й позбавлення шляхом його витребування на користь держави. В оцінці дотримання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребується.

При цьому, в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини, пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Документально підтверджено легальність походження грошових коштів, які переміщувалися ОСОБА_1 та ОСОБА_3 через митний кордон України відповідно до доказів оглянутими в судовому засіданні.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Попри це, хотілося б звернути увагу на те, що процес про адміністративне правопорушення цілком ув`язаний з вищезазначеними презумпціями процесу кримінального, оскільки Європейський суд уже визнавав кримінально-правовий характер норм українського законодавства, якими передбачена відповідальність за адміністративні правопорушення, зокрема, і за порушення митних правил (рішення по справах «Надточій проти України» та «Гурепка проти України»).

Згідно ч. 2 ст. 528 МК України, у справі про порушення митних правил суд (суддя) виносить одну з постанов, передбачених частиною першою статті 527 цього Кодексу.

Згідно п.3 ч.1 ст.527 МК України, у справі про порушення митних правил суд (суддя), що розглядає справу, виносить, зокрема, постанову про закриття провадження у справі.

Суд, беручи до уваги наведені обставини та керуючись нормами закону, приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, що є підставою для закриття провадження по справі, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно ст.283 КУпАП України постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, отже, у зв`язку з закриттям провадження по справі, товари, вилучені митним органом відповідно до протоколу, підлягають поверненню його власнику або уповноваженій ним особі у встановленому законом порядку.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 268, 460, 483, 527, 528, 529 МК України, ч.1 п.1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Вилучені протоколом про порушення митних правил №0021/50000/23 від 10.01.2023 року грошові кошти, повернути власнику або уповноваженій особі в установленому законом порядку.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Т.І.Федоренко