"28" грудня 2023 р. Справа № 363/7276/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею було призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 017727 від 12.12.2023 року вбачається, що 12 грудня 2023 року о 22 год. 43 хв. у м. Вишгород Київської області, вул. Шолуденка, 15, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_1 , був виявлений працівниками поліції з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода.

З метою встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння працівники поліції під відеозапис запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку. Однак від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку ОСОБА_1 відмовився під відеозапис.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник адвокат Пронін Р.О. з`явилися, будучи повідомленими про права та обов`язки, висловили заперечення проти складеного протоколу про адміністративне правопорушення та проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. На обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_1 надав пояснення наступного змісту.

12 грудня 2023 року о 22 год. 43 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_1 , , здійснив паркування транспортного засобу за адресою: вул. Шолуденка, 15, м. Вишгород Київської області. Після паркування автомобіля та його зупинки, коли ОСОБА_1 перебував всередині транспортного засобу, до нього підійшли працівники поліції, попросили вийти з автомобіля. ОСОБА_1 вийшов з транспортного засобу, на вимогу працівників поліції відкрив багажне відділення, надав всі необхідні документи. Після цього працівники поліції повідомили, що в ОСОБА_1 є ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. При цьому в судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що алкогольних напоїв 12.12.2023 року він не вживав, а тому не міг перебувати у стані алкогольного сп`яніння.

У подальшому, як слідує з пояснень ОСОБА_1 , працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, так і в спеціальному медичному закладі, на що він дійсно відмовився. У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що відмовився від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки дуже сильно хвилювався на той момент. При цьому ОСОБА_1 уточнив, що через сильне хвилювання, він не пам`ятає чи роз`яснювали йому працівники поліції відповідальність за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, у своїх поясненнях ОСОБА_1 підтвердив, що копію протоколу про адміністративне правопорушення одразу після його складання 12.12.2023 року він не отримував, оскільки на той момент він дійсно відмовився від її отримання. Копію протоколу ОСОБА_1 отримав 13.12.2023 року, коли особисто звернувся до відділу поліції. Підписи на оригіналі протоколу про адміністративне правопорушення та власні заперечення ОСОБА_1 також писав 13.12.2023 року, а не на місці складання протоколу.

Захисником Проніним Р.О. також подано письмові заперечення (а.с. 17-20), в яких зазначив, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 повинно бути закрито, оскільки під час складання протоколу поліцейським було грубо порушено процедуру його складання. Так, після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції не було роз`яснено суті скоєного правопорушення, після перевірки документів не роз`яснено процесуальних прав, передбачених ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, натомість одразу було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження законності зупинки транспортного засобу та перевірки документів ОСОБА_1 .

На додаток до цього, захисник Пронін Р.О. звернув увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення пастою іншого кольору у графі «ч. ___» зроблено запис 1, що є службовим підробленням з боку інспекторів поліції, які мали відношення до складання протоколу. Крім того, стороною захисту звернуто увагу на те, що в копії протоколу про адміністративне правопорушення, яка була вручена ОСОБА_1 13.12.2023 року, взагалі немає відомостей щодо частини ст. 130 КУпАП, за якою кваліфікуються його дії.

На підставі вищевикладеного, сторона захисту просила провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

У судове засідання також викликалися працівники поліції Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, які здійснювали складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме: капітана поліції ОСОБА_2 та капітана поліції Булаха Д.С.

Капітан поліції Глушенок Роман Валентинович у судове засідання з`явився, надав суду пояснення, в яких зазначив, що 12.12.2023 року на логістичний пристрій № 5 надійшло повідомлення про те, що на вул. Шолуденка, м. Вишгород Київської області, автомобіль Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_1 , маневрує по всій дорозі, створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху та пересічних громадян. Під час перевірки вказаного повідомлення на вул. Шолуденка у м. Вишгород працівниками поліції було виявлено вказаний автомобіль, подано сигнал про зупинку транспортного засобу за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів, а також за допомогою спеціального звукового сигналу. Капітан поліції ОСОБА_3 підійшов до зупиненого автомобіля та встановив, що за кермом автомобіля, як і в цілому середині транспортного засобу, знаходиться лише один чоловік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У процесі спілкування працівники поліції повідомили ОСОБА_1 причину зупинки транспортного засобу, перевірили його документи, багажний відділ автомобіля, у ході чого виявили ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота. У зв`язку з цим працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти у встановленому законодавством порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння. З самого початку ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, зазначивши, що бажає проїхати до лікарні для проходження огляду на стан сп`яніння там.

Після цього працівниками поліції було доставлено ОСОБА_1 до КНП «Вишгородська ЦРЛ» для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Однак вже перед медичним закладом ОСОБА_1 почав ухилятися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, постійно вмовляв відпустити його, не складати протокол, повернути йому водійське посвідчення, а також намагався надати неправомірну вигоду, у зв`язку з чим працівники поліції неодноразово повідомляли ОСОБА_1 про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 369 КК України. Крім того, працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Не зважаючи на це, як слідує з пояснень працівника поліції, ОСОБА_1 так і не надав однозначної та категоричної відповіді на вимогу щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, продовживши ухилятися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 про те, що його поведінка буде розцінена ними як відмова від проходження огляду, що має наслідком відповідальність, передбачену ст. 130 КУпАП. Однак ОСОБА_1 на вимоги працівників поліції не відреагував, продовжував вмовляти, щоб його відпустили, повернули права, а також «домовитися» з ними щодо не складання протоколу про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з цим працівниками поліції біля приміщення КНП «Вишгородська ЦРЛ» було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від підписання та ознайомлення з вказаним протоколом на місці його складання ОСОБА_1 категорично відмовився, жодних зауважень та заперечень при цьому не висловив.

Працівником поліції було пояснено, що частина ст. 130 КУпАП в оригіналі протоколу проставлялася на місці його складання, однак іншою ручкою та пізніше, оскільки потрібно було перевірити ОСОБА_1 на наявність в його діях ознак повторності адміністративного правопорушення. Таким чином, працівник поліції заперечив можливість існування ситуації дописування в протоколі про адміністративне правопорушення після його складання та пропонування ОСОБА_1 до ознайомлення. Відсутність частини статті в копії протоколу працівником поліції було прокоментовано тим, що вона не відбивалася при заповненні оригіналу.

Також працівником поліції було зазначено, що після складання протоколу ОСОБА_1 було повідомлено про його відсторонення від керування автомобілем.

Капітан поліції ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, офіційно про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань від нього не надходило.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З метою встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння у п. 2.5 ПДР України зазначається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення вищезазначених вимог ПДР України ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення містить діяння, яке, зокрема, полягає у відмові від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. На додаток до цього склад зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність спеціального суб`єкта особи, яка керує транспортним засобом. Тобто, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути зроблена особою, яка керує транспортним засобом.

При цьому у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Враховуючи вищезазначені вимоги повного та всебічного дослідження обставин, фактів вчинення адміністративного правопорушення, то суд доходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинні містити належні, допустимі, достовірні та достатні докази факту керування особою транспортним засобом, тобто виконання нею функцій водія під час руху такого засобу. Такий факт встановлюється на основі будь-яких відомостей, які відповідно до чинного законодавства можуть вважатися доказами.

Одночасно з цим відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа, яка здійснює керування транспортним засобом, відмовляється від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто поруч з керуванням транспортним засобом повинен бути доведений факт, що особа, яка керувала транспортним засобом, відмовилася від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначається у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту Порядок № 1103).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливо лише за умови, якщо судом під час судового розгляду на основі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів буде встановлено, що особа, яка здійснювала керування транспортним засобом, відмовилася від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 017727 від 12.12.2023 року слідує, що складовою частиною інкримінованого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є факт здійснення ним 12.12.2023 року о 22 год. 43 хв. у м. Вишгород Київської області по вул. Шолуденка, керування автомобілем Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_1 .

У судовому засіданні ані сам ОСОБА_1 , ані його захисник Пронін Р.О. не заперечували відомості протоколу про адміністративне правопорушення в цій частині. Навпаки, ОСОБА_1 у своїх поясненнях зазначив, що дійсно 12.12.2023 року близько о 22 год. 43 хв. у м. Вишгород на вул. Шолуденка здійснював керування своїм автомобілем Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_1 , у ході чого здійснив паркування транспортного засобу навпроти будинку. Саме у цей момент, як слідує з пояснень ОСОБА_1 , до нього під`їхав службовий автомобіль працівників поліції.

Таким чином, у своїх поясненнях ОСОБА_1 безпосередньо, категорично та безумовно, з власної ініціативи підтвердив факт керування автомобілем Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_1 , безпосередньо перед тим, як до нього підійшли працівники поліції та почали вимагати проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Опитаний у судовому засіданні працівник поліції ОСОБА_2 також у своїх поясненнях підтвердив факт керування ОСОБА_1 автомобілем Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_1 , який був зупинений ними під час патрулювання за допомогою проблискових маячків синього і червоного кольорів, а також спеціального звукового сигналу. При цьому з пояснень ОСОБА_2 слідує, що перед зупинкою транспортного на логістичний пристрій надійшло повідомлення від небайдужих громадян про те, що у 22.12.2023 року о 22 год. 40 хв. у м. Вишгород, вул. Шолуденка помічено автомобіль Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_1 , який маневрує з одного боку проїзної частини на інший, створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху. Саме під час перевірки вказаного повідомлення зазначений автомобіль було виявлено на вул. Шолуденка у м. Вишгород та у встановленому законодавством порядку подано вимогу про зупинку автомобіля, який зупинився, здійснивши при цьому паркування навпроти будинку. З пояснень ОСОБА_2 слідує, що за кермом вказаного автомобіля перебував саме ОСОБА_1 , який в цілому був єдиною особою, яка знаходилася всередині транспортного засобу та мала відношення до нього.

У матеріалах справи наявний DVD-R диск (а.с. 8). Хоча в судовому засіданні на запитання суду сторона захисту двічі зазначила про відсутність необхідності дослідження вказаного диску, оскільки вони ознайомлені з відеозаписами, що містяться на ньому, та не заперечують обставин і фактів, що зафіксовані на відеозаписах, суд звертає увагу на наступне.

На диску містяться 19 файлів з відеозаписами, останні чотири символи назви яких утворюють відповідну послідовність з «…0034А» по «…0052А». Всі відеозаписи зроблені на нагрудну камеру працівника поліції, обставини та події, зафіксовані на них, за датою, часом та місцем відповідають тим, що розглядаються в межах даної справи, а в сукупності відеозаписи утворюють логічну, послідовну, хронологічну, безперервну картину вчинення ОСОБА_1 діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При дослідженні відеозапису «0000000__0034A» тривалістю 05 хв. 00 сек. судом встановлено, що 12.12.2023 року о 22 год. 40 хв. у м. Вишгород, вул. Шолуденка, біля будинку 15, працівниками поліції було зупинено автомобіль Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_1 . При цьому з відеозапису чітко вбачається, що на вимогу працівників поліції, поданої за допомогою проблискових маячків синього і червоного кольорів, автомобіль Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_1 , спочатку зупиняється на полосі дорожнього руху, по якій здійснював рух прямо, після чого починає повертати праворуч, заїжджаючи на місце для паркування транспортного засобу.

З відеозапису чітко видно, що в момент, коли працівник поліції підходить до автомобіля Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_1 , транспортний засіб з ввімкненим двигуном, зовнішніми світловими приборами продовжує рух, намагаючись заїхати на місце для паркування. Після заїзду на зазначене місце автомобіль Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_1 , остаточно зупиняється, його двигун вимикається.

У подальшому, працівниками поліції встановлено, що за кермом автомобіля знаходиться чоловік, який, як безпосередньо видно з відеозапису, є єдиною особою, яка перебуває всередині транспортного засобу взагалі. Працівники поліції повідомляють водію, що на спеціальну лінію «102» надійшло повідомлення з орієнтуванням на автомобіль Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_1 , щодо порушення вимог ПДР України, а саме щодо небезпечної їзди шляхом здійснення маневрування з одного боку дороги на інший. Після цього працівники поліції просять водія вийти з автомобіля Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_1 , надати документи для перевірки, відкрити багажне відділення транспортного засобу.

Чоловік виходить з водійського боку автомобіля Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_1 , відкриває багажне відділення, після чого надає документи для встановлення особи. Працівниками поліції встановлюється, що вказаним чоловіком є ОСОБА_1 , 15.08.1970 року, з приводу чого останній не заперечував, підтвердив власні анкетні відомості.

Таким чином, з наданого працівниками поліції відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.12.2023 року о 22 год. 40 хв. у м. Вишгород, вул. Шолуденка, 15, здійснював технічні функції щодо керування, зупинки та паркування автомобіля Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебував за кермом останнього. Сторона захисту відповідно до її висловленої позиції не заперечує відомості відеозапису в цій частині. У зв`язку з цим у суду відсутні розумні підстави сумніватися у належності, допустимості, достовірності вказаних відеозаписів як доказу керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Зважаючи на те, що учасниками судового провадження не заперечувався факт керування транспортним засобом, а навпаки в особистих поясненнях був підтверджений ними, а також враховуючи, що факт керування ОСОБА_1 автомобілем підтверджується наявними матеріалами справи, то суд доходить до висновку про доведеність того факту, що ОСОБА_1 12.12.2023 року о 22 год. 43 хв. у м. Вишгород Київської області по вул. Шолуденка, керував автомобілем Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, то суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У свою чергу у п. 3 цього ж розділу цієї ж Інструкції зазначається, що ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 6, 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Конкретний порядок проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу визначається у Розділі ІІ Інструкції № 1452/735.

Таким чином суд приходить до висновку, що чинним законодавством передбачено конкретний порядок проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, що у свою чергу передбачає конкретний алгоритм дій працівників поліції у разі встановлення наявності у водія транспортного засобу передбачених чинним законодавством ознак алкогольного сп`яніння. Вказаний алгоритм передбачає першочергове проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції за допомогою спеціального технічного засобу, а вже у разі незгоди особи на проходження такого огляду чи висловлення нею заперечень щодо результатів такого огляду, то огляд на стан сп`яніння проводиться у спеціальному медичному закладі, направлення та доставлення до якого водія забезпечується працівниками поліції.

У судовому засіданні ані ОСОБА_1 , ані його захисник Пронін Р.О. не заперечували того факту, що на вимогу працівників поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціальному медичному закладі.

Опитаний у судовому засіданні працівник поліції ОСОБА_2 пояснив, що у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння запаху алкоголю з порожнини рота, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціальному медичному закладі. З самого початку ОСОБА_1 погодився пройти огляд у медичному закладі, однак після доставлення його до закладу охорони здоров`я почав ухилятися від проходження огляду, що працівниками поліції було кваліфіковано як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З відеозапису «0000000__0034A» (проміжок часу з 02 хв. 50 сек. по кінець відеозапису) судом встановлено, що після перевірки документів, встановлення особи ОСОБА_1 останньому було повідомлено про наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння, а саме запаху алкоголю з порожнини рота. На запитання працівників поліції ОСОБА_1 зазначає, що алкогольні напої не вживав вже протягом тривалого часу. На вимогу працівників поліції пройти огляд у встановленому законодавством порядку з самого початку ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки автомобіля за допомогою спеціального технічного засобу, так і в спеціальному медичному закладі. При цьому ОСОБА_1 повідомляє, що припаркував автомобіль, нікуди їхати не збирається, а тому не розуміє навіщо йому проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.

З відеозапису «0000000__0035A» судом встановлено, що працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 про те, що у разі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння вони повинні будуть скласти на нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, за фактом відмови від проходження огляду. На відеозаписі чітко чутно, що на попередження працівників поліції ОСОБА_1 зазначає, що усвідомлює, що це означає, розуміє відповідальність за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Після залучення двох свідків працівниками поліції повторно запропоновано ОСОБА_1 пройти у встановленому законодавством порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння. У цей раз ОСОБА_1 зазначає, що погоджується пройти огляд на стан сп`яніння у спеціальному медичному закладі «КНП Вишгородська ЦРЛ». У зв`язку з цим ОСОБА_1 зачиняє автомобіль Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_1 , сідає в службовий автомобіль працівників поліції з метою слідування до медичного закладу.

З відеозаписів «0000000__0036A», «0000000__0037A» судом встановлено, що у процесі доставлення ОСОБА_1 до медичного закладу останній всередині службового автомобіля працівників поліції у ході спілкування повідомляє останнім про свої життєві проблеми та складнощі, зазначає, що проживав під окупацією, виїхав з території, що наближена до зони бойових дій, зазначає про виниклі проблеми, про неможливість подальшого існування без права керування транспортними засобами, вмовляє пробачити його, відпустити, не складати протокол про адміністративне правопорушення, а також пропонує в будь-який інший спосіб врегулювати виниклу проблему. У зв`язку з цим працівники поліції неодноразово повідомляють ОСОБА_1 про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 369 КК України, на що останній зазначає про свою обізнаність, однак при цьому все одно продовжує вмовляти поставитися до нього з розумінням та пропонувати «вирішити» питання.

З відеозапису «0000000__0039A» судом встановлено, що після доставлення ОСОБА_1 до медичного закладу КНП «Вишгородська ЦРЛ» він починає ухилятися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. На вимогу працівників поліції прослідувати до лікаря, щоб пройти огляд у медичному закладі, ОСОБА_1 не реагує, зазначає, що не розуміє для чого йому проходити огляд на стан сп`яніння, знову повідомляє про власні життєві труднощі, просить поставитися до нього з розумінням, відпустити, мотивує все тим, що не вчинив «нічого страшного». При цьому на запитання працівників поліції ОСОБА_1 заперечує факт вживання алкогольних напоїв, а на роз`яснення щодо того, що якщо він не вживав алкогольні напої, то результат огляду буде негативний, ОСОБА_1 повідомляє, що впевнений, що результат огляду на стан сп`яніння буде позитивний.

У кінцевому підсумку на остаточну вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не реагує та далі продовжує вмовляти не складати відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

На відеозаписах «0000000__0041A», «0000000__0042A», «0000000__0044A» протягом всього часу перебування у службовому автомобілі працівників поліції ОСОБА_1 і надалі продовжує вмовляти працівників поліції не складати протокол про адміністративне правопорушення, ввійти в його положення, поставитися з розумінням, повернути водійське посвідчення, а також посилається на складну життєву ситуацію. Крім того, на останньому з числа зазначених відеозаписів (00 хв. 40 сек. відеозапису) чутно, що у процесі розмови з працівниками поліції ОСОБА_1 вже зазначає, що вживав алкогольні напої, однак тільки після того як припаркував автомобіль.

З відеозапису «0000000__0045A» судом встановлено, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення у присутності ОСОБА_1 всередині службового автомобіля працівників поліції він так само продовжує вмовляти їх не складати протокол про адміністративне правопорушення, достаючи при цьому грошові кошти з власного гаманця та демонструючи їх перед працівниками поліції запитує щодо достатності такої суми коштів для вирішення виниклої ситуації. При цьому у своїх поясненнях ОСОБА_1 вже підтверджує як факт керування автомобілем, так і факт його зупинки працівниками поліції з проблисковими маячками. При цьому на попередження працівників поліції щодо кримінальної відповідальності за ст. 369 КК України ОСОБА_1 також не реагує і надалі продовжує вмовляти не складати протокол за ст. 130 КУпАП.

З відеозапису «0000000__0046A» видно, що після закінчення складання протоколу про адміністративне правопорушення працівник поліції надає ОСОБА_1 ручку для того, щоб ознайомитися з протоколом про адміністративне правопорушення, написати власні пояснення, підписати його. Однак ОСОБА_1 на це не реагує і далі продовжує вмовляти працівників поліції не складати відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. Працівниками поліції роз`яснюється, що в такому випадку вони будуть фіксувати відмову від підписання протоколу та отримання його копії, що особисто підтверджується ОСОБА_1 .

Протягом усіх подальших відеозаписів судом встановлено, що працівниками поліції після відмови ОСОБА_1 від ознайомлення та підписання протоколу, отримання його копії здійснюється доставлення ОСОБА_1 до місця зупинки транспортного засобу. Протягом всього часу ОСОБА_1 не залишає спроб домовитися з працівниками поліції та так само вмовляє їх не складати протокол про адміністративне правопорушення, повернути його водійське посвідчення. При цьому на відеозаписі «0000000__0050A» (00 хв. 30 сек. відеозапису) ОСОБА_1 прямо підтверджує свою винуватість у вчиненому правопорушенні, однак все одно просить не складати протокол, повернути водійське посвідчення.

У подальшому ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортними засобами, однак останній не давав працівникам поліції можливості покинути місце події, так само благаючи повернути водійське посвідчення.

З наданих працівниками поліції відеозаписів, достовірність, належність та допустимість яких не оскаржувалося стороною захисту, суд вважає беззаперечним той факт, що ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тим більше сам ОСОБА_1 у судовому засіданні цей факт підтвердив.

Щодо доводів сторони захисту щодо того, що в оригіналі протоколу про адміністративне правопорушення та його копії відсутня частина статті 130 КУпАП, за якою кваліфікуються дії ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 13.12.2023 року особисто ознайомлювався зі змістом протоколу та відомостями, що викладені у ньому. Будь-яких заперечень, зауважень щодо правильності чи неповноти кваліфікації його діянь ним не було висловлено, на відміну від факту керування транспортним засобом. Крім того, з відеозаписів вбачається, що поліцейський роз`яснив суть правопорушення, що було вчинено ОСОБА_1 , на що останній не зазначив будь-яких зауважень чи заперечень, чи що йому не зрозуміла кваліфікація його діяння, а навпаки неодноразово засвідчив усвідомлення того, що це означає.

У свою чергу відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Тобто, законодавство містить вимогу вказівки місця, часу і суті адміністративного правопорушення, а також нормативного акту, яким передбачено відповідальність за правопорушення, що дає можливість зробити висновок про відсутність імперативної вказівки на необхідність визначення частини відповідної статті при встановленні лише одного факту вчинення особою правопорушення.

Зазначений висновок підтверджується положеннями п. 9 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06.11.2015 року № 1376, в якому зазначається, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема, у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Отже, обов`язково має бути вказана суть адміністративного правопорушення, що має відповідати ознакам складу правопорушення, які визначені у статті КУпАП, однак не передбачено обов`язку здійснення кваліфікації дій особи за конкретною частиною статті КУпАП.

Це узгоджується з положеннями п. 4, 5 Розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 року № 1395, в яких зазначається, що поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені частинами другою та третьою статті 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу.

У разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Таким чином, направленню матеріалів справи про адміністративне правопорушення до органу (посадової особи), уповноваженої на розгляд відповідної справи, передує, зокрема, перевірка дій особи на предмет наявності ознак повторності, про що складається відповідна довідка. Тому остаточна кваліфікація діяння особи залежить від зазначеної перевірки.

У той же час у судовому засіданні працівник поліції ОСОБА_2 пояснив, що частина статті 130 КУпАП була дописана іншою ручкою після перевірки відомостей бази даних щодо наявності у діях ОСОБА_1 ознак повторності вчиненого адміністративного правопорушення. При цьому факт дописування цієї частини статті мав місце перед тим, як ним пропонувалося ОСОБА_1 ознайомитися зі складеним протоколом.

У будь-якому випадку суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою та сутністю є процесуальним документом, яким висувається обвинувачення особі у вчиненні адміністративного правопорушення, визначаються межі такого обвинувачення, а відповідно і межі подальшого судового розгляду. Від цих меж також визначається можливість реалізації особою свого права на захист, зокрема, в аспекті права знати зміст висунутого обвинувачення, а також розуміти його межі для того, щоб мати можливість своєчасно побудувати ефективну позицію захисту по справі.

У той же час ОСОБА_1 та його захисник під час судового розгляду ознайомлювався з матеріалами справи, у тому числі з оригіналом протоколу, подавав письмові клопотання щодо суті справи, виступав та підтримував свою позицію у судовому засіданні, однак під час всього судового розгляду в нього не виникало жодних труднощів, перешкод чи проблем щодо побудови позиції свого захисту з огляду на невизначеність меж висунутого обвинувачення. Під час всього судового розгляду жодного разу не піднімалося питання щодо правильності дій кваліфікації ОСОБА_1 , а також визначення того, за якою частиною статті необхідно кваліфікувати його дії. Усе це свідчить про те, що ОСОБА_1 чітко, безумовно та правильно розумів сутність висунутого відносно нього обвинувачення, його межі, а також безперешкодно скористався своїм правом на захист від висунутого обвинувачення.

Таким чином суд приходить до висновку, що відсутність вказівки на частину статті 130 КУпАП у примірнику протоколу про адміністративне правопорушення у даному випадку не становило того суттєвого порушення з боку працівників поліції, яке б могло створити істотні перешкоди ОСОБА_1 в реалізації його права на захист.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

У Постанові ККС ВС від 21.02.2018 року у справі № 701/613/16-к було зроблено висновок, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд звертає увагу, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення щодо того, що ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, є за своєю сутністю висуненням обвинувачення, що здійснюється органом (посадовою особою), уповноваженою на складення протоколу про адміністративне правопорушення. Тому таке обвинувачення поза розумним сумнівом має бути підтверджено або спростовано у судовому засіданні шляхом дослідження всіх наданих належних, допустимих та достовірних доказів. При цьому доведення цього факту поза розумним сумнівом буде означати можливість для суду зробити категоричний висновок, що версія, зазначена в обвинуваченні, є єдиною розумною версією, яка виключає будь-які обґрунтовані сумніви.

За результатами розгляду справи та дослідження матеріалів справи суд вважає інкриміноване обвинувачення обґрунтованим, розумним, послідовним, таким, що логічно узгоджується зі встановленими обставинами та фактами, а також таким, що безумовно та беззаперечно підтверджується наданою сукупністю належних, достовірних, допустимих доказів, які виключають будь-який обґрунтований сумнів та інші версії розвитку подій, логічно пояснюють висунуте обвинувачення.

У кінцевому підсумку вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 017727 від 12.12.2023 року, складений у присутності ОСОБА_1 та особисто ним підписаний 13.12.2023 року;

- наявними у матеріалах справи відеозаписами, що записані у файли на диск, в яких судом встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- поясненнями ОСОБА_1 , в яких він підтвердив факт керування автомобілем та факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- актом та направленням на огляд водія транспортного засобу від 12.12.2023 року, в яких зафіксовано підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також його відмова від проходження огляду як на місці зупинки автомобіля, так і в спеціальному медичному закладі;

- водійським посвідченням ОСОБА_1 , з якого вбачається наявність у нього права керування транспортними засобами.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За таких обставин, на підставі вищевикладених норм закону, суд вважає докази, що містяться в матеріалах справи, належними і допустимим та такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова ОСОБА_1 , як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 23, 33 КУпАП при призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність і вважає, що оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, стягнення слід призначити у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, на користь держави стягується судовий збір, розмір якого відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» становить 0,2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Внаслідок цього з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 35, 130, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас