Справа № 166/142/23
Провадження № 3/162/74/2023
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі

головуючого судді - Цибень О.В.,

секретаря судових засідань - Будько І.М.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши справу, що надійшла із відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_1 , працюючої інспектором прикордонної служби 3 категорії дозиметристом, 4 групи ІПК, віпс (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 »,

за ч.2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №238064 від 14.01.2023 року, в умовах воєнного стану близько 19 год 45 хв 13.01.2023 року НВПС майором ОСОБА_2 спільно з ЗНВПС з П лейтенантом ОСОБА_3 було здійснено перевірку організації та несення служби прикордонним нарядом « ІНФОРМАЦІЯ_4 », в ході якої було виявлено штаб-сержанта ОСОБА_4 , яка не виконувала обов`язки в прикордонному наряді, відволікалась, а саме сиділа на лавці та користувалася особистим мобільним телефоном, при здійсненні доповіді керівництву залишила особисту зброю на відстані від себе та без нагляду; також у ОСОБА_4 відсутні металеві плити у бронежилеті. У зв`язку із вказаним ОСОБА_1 інкримінується порушення вимоги абз.11 пп.8 п.5 розділу 2 та абз.7 пп. 11 п. 2 розділу 2 Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 19.10.2015 № 1261, наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону №39-ОД від 05.12.2022 року «Про озброєння прикордонних нарядів» та наказу начальника прикордонного загону №19-аг від 04.01.2023 року, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнала. Вказала, що протокол складався у її відсутності, копію протоколу їй не вручали, лише повідомили, що буде складено протокол та направлено до суду. На її прохання дати копію протоколу, їй було відмовлено. За вказаних обставин не були присутні свідки, зазначені у протоколі як такі, що засвідчили факт відмови від підпису. Зазначила, що перевірки як такої не було, про що відсутні і підтверджуючі документи в матеріалах справи. Перебуваючи в наряді, знаходилась біля столової, начальник та його заступник за вказаних у протоколі обставин, ідучи вечеряти покликали її до себе та сказали, що бачили її з телефоном без зброї. Після чого зняли її з наряду, викликали до кабінету начальника, де відбувалось її заслуховування офіцерами підрозділу. У протоколі також не вказано конкретне місце вчинення нею правопорушення. Телефону при ній не було, зброя була на ній.

Свідок ОСОБА_5 , заступник начальника прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » з персоналу, у судовому засіданні підтвердив обставини, викладені у протоколі, та вказав, що, здійснюючи планову перевірку організації та несення служби прикордонного наряду «Чатовий», у складі якого перебувала ОСОБА_1 побачили, що остання користується мобільним телефоном, при доповіді начальнику відділу лишила зброю без нагляду, в бронежилеті були відсутні пластини.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов таких висновків.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані на основі яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення серед іншого, зазначаються прізвища, адреси свідків, якщо вони є. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 вересня 2013 року № 898 передбачено, що у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від отримання чи підписання протоколу уповноважена посадова особа робить про це відповідний запис на останній сторінці протоколу, який засвідчує своїм підписом та підписами двох свідків.

У даному випадку, до матеріалів справи додано письмові пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , однак протокол не містить вказівки про наявність свідків.

Також у протоколі вказано, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності від підпису відмовилась, що засвідчено підписами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Однак, ОСОБА_1 у судовому засіданні вказала, що протокол складався у її відсутності, від підпису вона не відмовлялася, так як протокол їй ніхто не надавав, та за вказаних обставин ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не були присутніми.

ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які неодноразово викликалися для допиту та були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судові засідання не з`являлися. Їх явка не була забезпечена і особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення.

Відтак, суд позбавлений можливості спростувати вищевказані пояснення ОСОБА_1 .

Разом з тим, на підтвердження факту правопорушення до матеріалів справи, крім нормативних документів та витягів із журналу інструктажу і книги видачі зброї та боєприпасів, дані яких не заперечувала ОСОБА_1 під час розгляду справи, долучено лише письмові пояснення НВПС майора ОСОБА_2 та ЗНВПС з П лейтенанта ОСОБА_3 , які здійснювали перевірку організації та несення служби прикордонним нарядом «Чатовий», які не можуть слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, зважаючи на те, що вони є зацікавленими особами при розгляді справи. А тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин події. Протокол містить лише формулювання суті інкримінованого адміністративного правопорушення, тобто опис фактичних обставин, які підлягають доказуванню засобами, визначеними КУпАП.

Будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, з огляду на заперечення останньою обставин, викладених у протоколі, суду не надано.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов переконання, що наявні в матеріалах справи письмові докази не спростовують надані ОСОБА_1 пояснення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Будь які сумніви та протиріччя, які виникають при розгляді адміністративного позову про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення суд тлумачить на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дотримуючись приписів ст. 62 Конституції України.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність належними та достатніми доказами наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП.

Відтак, провадження по даній справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 40-1, ч.2 ст. 172-18, ст. 283, 284 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-18 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 30.06.2023 року.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ