ПОСТАНОВА

Іменем України

28.06.2023 Справа №607/7822/23 Провадження № 3/607/3332/2023

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , учня 10 класу Тернопільської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 3 з поглибленим вивченням іноземних мов,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 160 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИЛА:

02.05.2023 на розгляд Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 160 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП).

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 980438 від 18.04.2023 зазначено, що 18.04.2023 приблизно о 13 год. 50 хв. ОСОБА_1 поблизу магазину «Brocard», що знаходиться на вул. Сагайдачного, буд. 4 в м. Тернополі, здійснював торгівлю з рук у невстановленому місці, а саме роздрібну торгівлю пробників парфумів за ціною 40 грн за 1 шт. без ПДВ, за відсутності будь-яких дозвільних документів.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою органу Національної поліції кваліфіковані за ч. 2 ст. 160 КУпАП.

У судове засідання 02.05.2023 ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується його підписом у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 980438 від 18.04.2023 у графі «Підпис особи, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи». При цьому у протоколі вказано, що розгляд адміністративної справи відбудеться 02.05.2023 об 11 год. 00 хв. у Тернопільському міськрайонному суді.

Також у судові засідання 16.05.2023, 08.06.2023 та 28.06.2023 ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку шляхом надсилання на поштову адресу за місцем його проживання повісток про виклик до суду.Такі поштові відправлення повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

При визначенні факту належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2021 (справа № 911/3142/19), де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Так само Верховний Суд неодноразово у своїх постановах вказував, що судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.

Крім цього, судом вживались заходи щодо повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення тексту повістки про виклик до суду на абонентський номер, вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 980438 від 18.04.2023. Факт отримання тексту повісток про виклик до суду на 16.05.2023 та на 08.06.2023 підтверджується довідками про доставку SMS.

Також судом вживались заходи щодо приводу ОСОБА_1 у судове засідання 08.06.2023, однак останній у судове засідання доставлений не був. Відомості про причини невиконання працівниками правоохоронних органів постанови про привід ОСОБА_1 на адресу суду не надійшли.

Крім цього, судом вживались заходи щодо приводу ОСОБА_1 у судове засідання 08.06.2023, однак останній у судове засідання доставлений не був. Згідно з рапортом ДОП СВП ВПП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Ярменського Ю. від 28.06.2023 житловий будинок на АДРЕСА_1 не має відповідних житлових умов для проживання, зокрема, у будинку відсутні вікна. При спілкуванні зі старостою села встановлено, що ОСОБА_1 фактично ніколи не проживав за вказаною вище адресою, а був лише там зареєстрований.

Заяви чи клопотання на день розгляду справи від ОСОБА_1 не надходили.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності. У рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, не допускати свідомих маніпуляцій, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За таких обставин, враховуючи те, що ОСОБА_1 неодноразово повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, докази поважності причин неприбуття в судове засідання суду не надав, а також ураховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У контексті рішення Європейського суду з прав людини від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції основоположних прав і свобод людини, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 160 КУпАП, полягає у торгівлі з рук у невстановлених місцях промисловими товарами.

Товарами промислового призначення є результати діяльності людини у вигляді сировини, матеріалів, обладнання, деталей, споруд, послуг, які купують приватні особи чи організації для подальшої переробки чи використання в господарській діяльності, перепродажу чи здавання в оренду. Товари промислового призначення можна поділити на широкі категорії: капітальне майно і основне устаткування; допоміжне устаткування; основні і допоміжні матеріали; комплектуючі вироби і напівфабрикати; сировинні матеріали; ділові послуги тощо.

Таким чином, промисловий товар - це товар, який використовується для виробництва інших товарів, що задовольняють споживчий попит. Товари виробничого призначення класифікуються в залежності від ступеня їхньої участі в процесі виробництва на сировину, матеріали, напівфабрикати, цілком використовувані у виробництві або на ті, що стають частиною товарної продукції.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 980438 від 18.04.2023 вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується те, що 18.04.2023 приблизно о 13 год. 50 хв. ОСОБА_1 поблизу магазину «Brocard», що знаходиться на вул. Сагайдачного, буд. 4 в м. Тернополі, здійснював торгівлю з рук у невстановленому місці, а саме роздрібну торгівлю пробників парфумів за ціною 40 грн за 1 шт. без ПДВ.

Разом з тим зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 980438 від 18.04.2023 речі, а саме пробники парфумів, не відносяться до категорії промислових товарів, що свідчить про те, що особою, яка складала протокол, невірно кваліфіковані дії ОСОБА_1 .

Так, за змістом ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так само Європейський суд з прав людини неодноразово, зокрема, у справах «Кобець проти України» (рішення від 14.02.2008), «Берктай проти Туреччини» (рішення від 08.02.2001), «Леванте проти Латвії» (рішення від 07.11.2002) вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

При цьому судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, яка притягується до відповідальності, і лише в межах зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення, на підставі зібраних посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, доказів. Суд не має збирати з власної ініціативи докази, позаяк в протилежному випадку суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може бути визнаний безстороннім.

З урахуванням викладеного судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 160 КУпАП, а саме торгівля з рук у невстановлених місцях промисловими товарами, та наявність у його діях складу саме цього адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких підстав суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 160 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом матеріалами справи, у зв`язку із чим провадження у даній справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

При цьому за наслідками розгляду справи відносно ОСОБА_1 суд вважає за необхідне повернути речі, вилучені у нього згідно з квитанцією № 120 від 19.04.2023 «Про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення», а саме пробники парфумів у кількості 5 штук, оскільки такі речі не відповідають критеріям ст. 29 КУпАП та не були об`єктом адміністративного правопорушення.

Крім цього, суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи зі змісту норм ч. 2 ст. 284, ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_1 судового збору за розгляд цієї справи.

Керуючись ст. 7, 9, 29, 40-1, 160, 245, 247, 251-252, 266, 280, 283-285, 287, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Закрити відносно неповнолітнього ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 160 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Повернути ОСОБА_1 вилучені речі, а саме: пробники парфумів у кількості 5 (п`ять) штук, які відповідно до квитанції № 120 від 19.04.2023 знаходяться на зберіганні в Тернопільському РУП ГУНП в Тернопільській області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяІ. В. Марциновська