Справа № 308/4305/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
12.06.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю секретарки судових засідань Бізілі А.І. та учасників судового провадження : захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил ОСОБА_1 , адвоката Шпуганича В. П., представника Закарпатської митниці Держмитслужби Селеша О. Я., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Шпуганич В. П. в інтересах ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 травня 2022 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку Хмельницької обл., Кам`янець-Подільський р-н., с. Велика Слобідка, тимчасово не працюючу, мешканку АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 від 08.10.2018, орган, що видав 7301,
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.
Таким чином, ОСОБА_1 не заявила за встановленою формою точних відомостей про переміщувані нею через митний кордон України товари, які у цій кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню.
Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Шпуганича В. П., який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі; думку представника Закарпатської митниці Держмитслужби України Селеша О. Я., який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , неявка якої, з огляду на приписи ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду, при цьому береться до уваги те, що у розгляді справи бере участь захисник ОСОБА_1 , адвокат Шпуганич В. П., який подав апеляційну скаргу на оскаржувану постанову і який не заперечував щодо розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 . Тому, з огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи не має, бере до уваги те, що розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями сторони захисту, а також приписи законодавства щодо розумних строків розгляду справи.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.
Згідно зі ст. ст. 245, 252 КУпАП та ст. 486 МК України, завданнями провадження у справі про порушення митних правил і обов`язками органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.
Суд апеляційної інстанції вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані, що судове рішення є законним та обґрунтованим.
Вказані докази, на переконання апеляційного суду, є належними, достатніми та допустимими, отримані у передбаченому законом порядку, у своїй сукупності підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для справи.
Апеляційний суд констатує, що відповідно до вимог ст. ст. 486, 489 МК України, місцевий суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 повно, всебічно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, дослідив у судовому засіданні наявні у справі докази, дав їм належну правову оцінку та ухвалив мотивоване, законне рішення.
При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд також бере до уваги таке.
Відповідно до вимог ч. ч. 1,2,4 статті 374 МК України товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.
Норма частини першої цієї статті застосовується у разі, якщо особа, яка ввозить товари на митну територію України, в`їжджає в Україну не частіше одного разу протягом однієї доби. З метою забезпечення дотримання цієї умови посадові особи органів охорони державного кордону, які здійснюють паспортний контроль у пунктах пропуску через державний кордон України, безпосередньо в процесі здійснення такого контролю інформують посадових осіб митних органів про громадян, які в`їжджають в Україну частіше одного разу протягом однієї доби. У разі якщо товари в обсягах, що не перевищують обмежень, встановлених у частині першій цієї статті, ввозяться на митну територію України особою, яка в`їжджає в Україну частіше одного разу протягом однієї доби, такі товари підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, які видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 377 МК України, товари за товарними позиціями 8701 - 8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.
Відповідно до ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Стаття 472 МК України, у редакції Закону України включно до 16.02.2022, передбачала відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 не заявила за встановленою формою точних відомостей про переміщувані нею через митний кордон України товари, які підлягають обов`язковому письмовому декларуванню.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що старший державний інспектор відділу митного оформлення №4 митного поста «Тиса» Серветник Д. Ф., який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні процесуального документу щодо ОСОБА_1 , що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи на такі дані не вказувалось у суді першої інстанції, і не вказується в апеляційній скарзі, у зв`язку із чим, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи про порушення митних правил, протокол за вчинення якого складено щодо ОСОБА_1 , дотримані вимоги чинного матеріального та процесуального права, що діяли на час скоєння діяння, що обставини, за яких ОСОБА_1 порушила митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація її дій за ст. 472 МК України відповідала зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам. Тому жодних підстав для висновку про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови, апеляційний суд не вбачає.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 не заявила за встановленою формою точних відомостей про переміщувані нею через митний кордон України товари, які підлягають обов`язковому письмовому декларуванню.
Доводи апеляційної скарги про те, що з оцінкою вартості товару сторона захисту не погоджується, оскільки висновок експерта щодо вартості товару є сумнівним, неналежним доказом у справі, вартість товару завищена та визначена з порушенням законодавства та норм, які регулюють питання проведення відповідної оцінки/визначення вартості товару. Вказані твердження апеляційний суд розцінює критично з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.
Будь-яких інших висновків експертів про вартість переміщуваного ОСОБА_1 товару, окрім вищевказаного, матеріали справи не містять.
Відповідно до вимог ст. 495 МК України та ст. 251 КУпАП доказами в справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються також висновком експерта, проведеного відповідно до вимог ст. 515 МК України та ст. 273 КУпАП.
Під час розгляду справи апеляційним судом, не вказувалось на будь-які порушення вимог законодавства при проведенні товарознавчої експертизи товару, на неправильність чи неповноту при проведенні та складанні висновку, а також не заявлялось жодних клопотань про приєднання до справи висновків експертів, призначених і проведених за клопотанням сторони захисту.
Тому, беручи до уваги вищенаведене, апеляційним судом, належним доказом щодо вартості товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, визнається наявний у матеріалах справи вказаний вище експертний висновок від 29.03.2022 у зв`язку з чим, вартість товару безпосереднього предмету порушення митних правил, що становить 84 700, 00 грн, визнається достовірною і такою, що ґрунтується на вимогах чинних нормативно-правових актів.
Такими, що жодним чином не впливають на висновки місцевого суду є доводи апелянта про те, що 21 лютого 2022 року, в автомобілі, при перетині кордону, разом із ОСОБА_1 , окрім водія, перебували ще дві особи, однак місцевий суд цю обставину не взяв до уваги, як і те, що вартість вилученого товару не перевищує 900 євро на 4 персони та його сумарна вага не перевищує 200 кг.
Відхиляючи ці твердження, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що наявними доказами, які містяться у матеріалах справи підтверджується той факт, що ОСОБА_1 не заявила за встановленою формою точних відомостей про переміщувані нею через митний кордон України товари тканину нову, білого кольору, у рулонах, без маркування, країна виробництва невизначена, країна походження невідома, 6 рулонів, загальною вагою 105,5 кг, які у цій кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню, що є порушенням митних правил, і за що відносно неї обґрунтовано складено протокол за ст. 472 МК України, зі змістом якого ОСОБА_1 було ознайомлено, остання не висловлювала жодних заперечень щодо обставин вчинення нею цього правопорушення.
При цьому, у своїх поясненнях ОСОБА_1 визнала, що товар, який вона переміщувала та не задекларувала, належить особисто їй, а не іншим трьом особам, які перебували у автомобілі при перетину кордону; тканина була придбана саме ОСОБА_1 , а не іншими особами у Франції, а також те, що ОСОБА_1 не було відомо про те, що за вагою вказаний товар перевищує встановлені законодавством норми - 50 кг, тому через свою необізнаність відносно неї обґрунтовано складено протокол про порушення митних правил.
Відхиляючи доводи апелянта проте, що в автомобілі, при перетині кордону, разом із ОСОБА_1 , окрім водія, перебували ще дві особи, однак місцевий суд цю обставину не взяв до уваги, і відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, апеляційний суд бере до уваги те,що сторона захисту - адвокат Шпуганич В.П. не надав будь-які докази у підтвердження частини переміщуваного ОСОБА_1 товару іншим особам.
При цьому, апеляційний суд констатує, що вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, відтак правильно застосував щодо ОСОБА_1 вид стягнення, який було передбачено санкцією ст. 472 МК України, у редакції Закону України включно до 16.02.2022, належним чином умотивувавши судове рішення.
Також апеляційний суд вважає, що накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу та конфіскації товару безпосереднього предмету порушення митних правил, - є таким, що відповідало як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушниці, справедливим та відповідає передбаченій ст. 23 МК України меті адміністративного стягнення.
Погоджуючись із видом та розміром накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, у тому числі стягнення у виді штрафу в розмірі 84 700, 00 грн, що відповідає вартості безпосередніх предметів порушення митних правил, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною захисту не надано належних та достовірних доказів, які б спростовували загальну вартість товару безпосереднього предмету порушення митних правил, яка встановлена експертним висновком від 29.03.2022 та свідчили про те, що вартість товару є нижчою за ту, що встановлена цим експертним висновком.
Додані стороною захисту рахунки-фактури (а. с. 43-46), апеляційний суд до уваги не бере, оскільки це лише копії, не підписані та не завірені належним чином, з яких не видається за можливе ідентифікувати, що вказаний у рахунках-фактурах товар є саме той, який переміщувала через митний кордон України ОСОБА_5 . Крім того, у рахунках фактурах відсутня будь-яка інформація щодо ваги товару, країни виробництва, складу тощо.
Тому, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення нею митних правил буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушниці у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством та попередження вчинення ним нових правопорушень.
На інші доводи, які можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не встановлені.
При оцінці пояснень адвоката Шпуганича В.П. про те, що Законом України № 2058- 1Х від 16.02.2022 (далі - Законом), внесені зміни до ст. 471, 472 МК України і вчинені ОСОБА_1 були декриміналізовані, апеляційний суд бере до уваги те, що відповідно до Закону України № 2058-1Х від 16.02.2022, внесені зміни до ст. 471 МК України, яка викладена у такій редакції:
«Стаття 471. Недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами
1. Недекларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування, -
тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, згідно з офіційним курсом Національного банку України на день вчинення порушення митних правил.
2. Недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, -
тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.
3. Недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами, -
тягне за собою накладення штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією таких товарів або без такої.
Примітка. Недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор")".
Вказане свідчить про те, що частиною другою статті 471 МК України передбачена відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та / або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами.
З огляду на наведене пояснення адвоката Шпуганича В.П. у цій частині визнаються такими, що не ґрунтуються за змісті чинних нормативно - правових актів.
Між тим, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вищевказаним законом також внесені зміни і до ст. 522 МК України. Відповідно до цих змін до повноважень відповідних посадових осіб митних органів віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, передбачені частинами першою і другою статті 471 МК України, вчинені після набрання чинності цим Законом.
Оскільки на час вчинення діяння та час розгляду судом першої інстанції справи про порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України, саме до повноважень судів було віднесено розгляд діянь, що були передбачені цією нормою матеріального права і передбачені частинами першою і другою статті 471 МК України, у редакції Закону України № 2058-1Х від 16.02.2022, тому апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції при накладенні на ОСОБА_1 стягнення за вчинене правопорушення.
Апеляційний суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив учасникам судового провадження необхідні умови для реалізації їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Окрім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що сторона захисту не заявляла будь-яких клопотань про зміну судового рішення, про пом`якшення накладеного на ОСОБА_1 стягнення або прийняття апеляційним судом іншого рішення.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і визнаються безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не має права самостійно витребовувати докази, викликати свідків, призначати експертизи, тощо; те, що стороною захисту не надано доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції, у тому числі й про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Шпуганич В. П. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 травня 2022 року, щодо ОСОБА_1 , - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН