Справа № 307/3579/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.06.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/754/22 за апеляційною захисника-адвоката Марича І. Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 15.09.2022.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496 грн 20 коп. судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 141897 від 11.09.2022 та постанови судді від 15.09.2022 вбачається, що ОСОБА_1 , 10.09.2022 о 21 год 45 хв, на напрямку 261 прикордонного знаку на відстані 70 метрів від лінії державного кордону (територія Тячівської об`єднаної територіальної громади Тячівського району Закарпатської області), разом з іншими особами, незаконно, поза пунктами пропуску через державний кордон, намагався перетнути державний кордон з України до Румунії, після чого був затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », чим порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України».

На вказану постанову, захисник ОСОБА_1 - адвокат Марич І. Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 . Зазначений висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним вважає передчасним, оскільки статтею 22 Закону України «Про державний кордон України» визначено, де безпосередньо встановлюється прикордонна смуга, а також, що до прикордонної смуги не включаються населені пункти і місця масового відпочинку населення. Вважає, що у місці затримання прикордонним нарядом ОСОБА_1 в м. Тячів по вул. Незалежності, 205 (напроти супермаркету «АТБ»), на відстані 70 метрів від лінії кордону є незаконним, оскільки його фактичне перебування там не було заборонене, крім того ОСОБА_1 на вимогу прикордонників пред`явив особисті документи. Прикордонна служба не виявила преюдиціного правопорушення в діях ОСОБА_1 , а саме порушення

-2-

прикордонного режиму, передбаченого ст. 202 КУпАП. Щодо висловлення особою наміру десь перейти кордон, то такий намір не можна вважати спробою. Не виявивши такого правопорушення, прикордонна служба повинна довести можливість спроби перетину лінії кордону минаючи прикордонну смугу шириною 50-60 метрів, яка розділяє не включений у неї населений пункт та лінію кордону (на дельтаплані, на авто, парашуті, тощо). Для твердження про наявність спроби перетину кордону у невстановленому місці, необхідно мати об`єктивні докази такої спроби перетину кордону, оскільки до прикордонної смуги не включаються населені пункти (м. Тячів), то порушникові слід було вийти за межі населеного пункту, пройти 50 метрів захисної прикордонної смуги, 20 метрів за смугою до лінії кордону, переплисти річку, по фарватеру якої йде та сама лінія кордону у зазначеній місцевості, на його думку, що саме такі зазначені дії можна вважати спробою незаконного перетину кордону у не встановленому місці. Визнання ОСОБА_1 вини не може бути покладено в основу судового рішення через те, що таке визнання вини суперечить фактичним обставинам справи. Пояснення ОСОБА_1 та заява про розгляд справи без його участі, були отримані прикордонниками після затримання, підписані останнім під тиском. Внаслідок перебування в місці тимчасового позбавлення волі (три доби), а в подальшому ОСОБА_1 та інші затримані особи, були передані працівникам ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження медкомісії і 14.09.2022 ОСОБА_1 був направлений до відповідного відділу комплектації по місцю проживання та реєстрації, тобто забезпечено неможливість його участі у справі. На підставі викладеного, просить постанову суду від 15.09.2021, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Марич І. Ю. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Марича І. Ю., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, дослідивши зібрані по справі докази, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування

-3-

обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

Протоколом про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 141897 від 11.09.2022 стверджується, що 10.09.2022 о 21 год 45 хв, на напрямку 261 прикордонного знаку на відстані 70 метрів від лінії державного кордону (територія Тячівської об`єднаної територіальної громади Тячівського району Закарпатської області), ОСОБА_1 разом з іншими особами, незаконно, поза пунктами пропуску через державний кордон, намагалися перетнути державний кордон з України до Румунії, після чого був затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а саме здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза пунктом пропуску через державний кордон України в складі групи осіб.

Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджуються протоколом про адміністративне затримання від 10.09.2022 (а.с.2); протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 11.09.2022 (а.с.3); письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 10.09.2022 (а.с.6); фото-таблицею (а.с.7).

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України від 04.11.1991, та його винуватість у вчиненні, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що сержант відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » «тип Б» ОСОБА_3 був упереджений при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що розгляд справи проведено без участі ОСОБА_1 , що його пояснення та заява про розгляд справи без його участі, були підписані ним під тиском прикордонників, - апеляційний суд відхиляє, як такі що не свідчать про порушення права на захист і не свідчать про відсутність у його діях складу передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення. При цьому, враховується і те, що як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, у тому числі зі змісту заяви ОСОБА_1 , яка ним власноручно підписана вбачається, що він розгляд справи просив провести без його участі, свою провину у вчиненому правопорушенні визнав повністю.

Також не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового визнання ним вини у вчиненні адміністративного правопорушення, а також підписання протоколу та інших наявних у матеріалах справи документів.

-4-

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що сержант відділу прикордонної служби «Тячів» «тип Б» ОСОБА_3 діяв у межах наданих йому повноважень.

Таким чином, всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, визнаються належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, та є такими, що не викликають сумніву.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що зазначений висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним є передчасним, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, що в свою чергу дає обґрунтовані підстави вважати, що вказані доводи спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що в апеляційній скарзі захисник Марич І. Ю. не посилався на конкретні докази та обставини, які б підтверджували вказані факти та спростовували б висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не мав наміру незаконно перетинати кордон, що суперечить його поясненням, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та суд розцінює їх як обраний спосіб захисту та спробу уникнути відповідальності.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд першої інстанції належним чином врахував вимоги ст. 33 КУпАП, характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, і прийшов до вірного висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн, яке на думку апеляційного суду, сприятиме вихованню правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, тобто відповідає передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін, а подана захисникомМаричем І. Ю. апеляційна скарга без задоволення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною

-5-

захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів чи виклику свідків, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Марича І. Ю. залишити без задоволення, а постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 15.09.2022 щодо ОСОБА_4 , - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя