БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1189/23
Провадження № 3-в/730/33/2023
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2023 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - Луговця О.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 27 грудня 2023 року через систему «Електронний суд» звернувся до суду з даною заявою, в якій просить визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи б/н від 24.11.2023р. з наступними резолюціями: ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, з оплатним вилученням транспортного засобу - автомобіля «ВАЗ-21063», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться за місцем проживання ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що дану постанову Борзнянського районного суду Чернігівської області від 13.11.2023р. він отримав 24.11.2023р. та у визначений ч.2 ст.294 КУпАП строк подав через «Особистий кабінет» системи ЄСІТС 23 листопада 2023 року апеляційну скаргу. Однак, у зв`язку з помилкою програмного забезпечення ЄСІТС, система направила апеляційну скаргу в Чернігівський апеляційний суд і вважається таким, що постанова суду не набрала законної сили. Натомість, 24 листопада 2023 року Борзнянський районний суд Чернігівської області оформив в електронному вигляді два виконавчих листа щодо виконання оскаржуваної постанови. Він виправив недоліки програмного забезпечення ЄСІТС та направив 25 листопада 2023 року апеляційну скаргу та заяву про поновлення процесуального строку оскарження постанови в Борзнянський районний суд Чернігівської області, за якими Чернігівським апеляційним судом 04.12.2023р. відкрито апеляційне провадження.

Розглянувши дану заяву, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 13 листопада 2023 року в справі №730/1189/23 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, з оплатним вилученням транспортного засобу - автомобіля «ВАЗ-21063», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться за місцем проживання ОСОБА_1 ; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

За інформацією з веб-сайту Чернігівського апеляційного суду на 25 січня 2024 року о 13-30 год. призначено до апеляційного розгляду справу №730/1189/23 за ч.5 ст.126 КУпАП, де стороною є правопорушник ОСОБА_1 .

Згідно ст.304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

За змістом положень ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Судовий розгляд і виконання судового рішення - це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання судового акту є другим етапом судового провадження, а також що права та обов`язки знаходять свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Отже, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (пп.24-27 рішення у справі «Сіка проти Словаччини», №2132/02 від 13.06.2006р., п.18 рішення «Ліпісвіцька проти України» №11944/05 від 12.05.2011р.).

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» №29439/02 від 26.04.2005р., у справі «Крищук проти України» №1811/06 від 19.02.2009р.).

Наразі, ані КУпАП, за нормами якого вирішувалася справа, ані Закон України «Про виконавче провадження», не містять положень щодо визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, хоча така можливість передбачена в процесуальних кодексах України, які можуть бути застосовані за аналогією закону.

Так, згідно з ч.2 ст.432 ЦПК України, ч.2 ст.328 ГПК України, ч.2 ст.374 КАС України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20 лютого 2019 року в справі №2-4671/11 виснував поділ підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Зокрема, Верховний Суд відносить:

- до матеріально-правових підстав: добровільне виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання;

- до процесуальних підстав: обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання, тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст.432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Водночас закон не передбачає можливості визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

У даній справі 24 листопада 2023 року Борзнянський районний суд Чернігівської області оформив в електронному виді два виконавчих документа щодо виконання оскаржуваної постанови й вони були видані у відповідності до чинного законодавства, у строки та спосіб, що передбачені відповідними нормами, а тому жодної помилки суду в цьому випадку немає, оскільки відомості про подання ОСОБА_1 апеляційної скарги в розпорядженні Борзнянського районного суду Чернігівської області були відсутні.

ОСОБА_1 в своїй заяві не навів жодної визначеної законом підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Натомість, посилання ОСОБА_1 на призначення його апеляційної скарги до розгляду не може слугувати такою обставиною, оскільки відсутня інформація про вирішення апеляційною інстанцією питання про поновлення строку на оскарження постанови місцевого суду, в зв`язку з чим така постанова є чинною.

Крім того, заявник не позбавлений можливості звернутися до уповноваженого державного виконавця із заявою про зупинення виконавчого провадження в порядку ст.38 Закону України «Про виконавче провадження».

Також суд звертає увагу ОСОБА_1 , що постановами від 04 та 08 грудня 2023 року йому вже двічі відмовлялось у задоволенні його аналогічних за змістом заяв.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, дана заява ОСОБА_1 є необгрунтованою і не підлягає задоволенню.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №2-рп/2015 від 31.03.2015р. у справі №1-7/2015 рішення суду про вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови суду, апеляційному оскарженню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.304 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець