Справа №: 297/4393/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року м. Берегово

Суддя Берегівського районного суду Закарпатської області Гецко Ю. Ю., розглянувши матеріали, що надійшли з Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,

за ст. ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу серії ААД № 340993 та ААД № 340994 від 17 грудня 2025 року, поліцейським було складено протокол відносно ОСОБА_2 по причині того, що ОСОБА_1 17 грудня 2023 року, близько 20:25 годину в м. Берегово на проспекті Геологів керуючи автомобілем марки «Мітсубіші Паджеро Спорт», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » в стані алкогольного сп`яніння, під час керування не дотримався безпечного інтервалу, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з автомобілем Вольксваген реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , чим порушив п.п. 2.9, та 13.1 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину визнав частково, розкаявся в вчиненні ДТП та просив об`єднати всі протоколи в одне провадження. Свою вину у вчиненні ДТП повністю визнав, пояснив суду, що перебуваючи за кермом йому стало погано і він потягнувся в кишеню за ліками в результаті болі в грудях втратив на керування а коли помітив то прийняв всім міри для уникнення лобового зіткнення і саме тому автомобілі отримали легкі подряпини лакофарбового покриття. Стосовно алкогольного сп`яніння то повністю заперечив свою вину, пояснив, що просив освідчити його одразу на місці ДТП так як прийняв ліки від болю які можуть через деяких час спотворити випаровування з ротової порожнини, однак поліцейські не освідчували його, єдине освідчення було проведено лікарем через майже дві години.

Перевіривши матеріали справи, а саме протоколи про адміністративне правопорушення, письмові пояснення, висновок, схему ДТП, вважаю, що дії ОСОБА_1 за ст.. 124 КУпАП кваліфіковано вірно.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди повністю підтверджується матеріалами справи так і показами самого ОСОБА_1 ..

Стосовно обвинувачення ОСОБА_1 в управлінні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння то суд не може погодитись з даним обвинуваченням виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 2 та ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачає, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, судам слід враховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника, який проводить згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

При цьому в жодному процесуальному документі відсутні відомості про проходження пристроєм повірки (калібрування.

Таким чином на ОСОБА_1 складено протокол без належних та допустимих доказів застосувавши пристрій який не проходив повірку(калібрування) результат якого аж ніяк не може бути вірним.

Аналогічної позиції дотримується і Верховний Суд, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Таким чином, проведення огляду на стан алкогольного спяніння алкотестером тільки в закладі охорони здоровя без освідчення на місці зупинки іде в супереч інструкції та вказує на незаконні дії поліцейського.

Такі дії поліцейського дають підстави вважати, що ніякого правопорушення на місці не було і доказів цьому не має (відсутня подія та склад адміністративного правопорушення). При порушеному порядку притягнення до адміністративної відповідальності та порядку зібрання доказів, зокрема порядку складення протоколу про адміністративне правопорушення справа про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

В судовому засіданні достеменно встановлено, що ОСОБА_1 на місці зупинки (ДТП) не освідчувався, ознак алкогольного сп`яніння не виявляв, неодноразово зазначав про стан здоровя і що приймає ліки тому просить освідчити на місці зупинки, даних які заперечували покази ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні, і відповідно не спростовують показів останнього що в свою чергу не доводять вини ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Процедура проведення огляду водiїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, та оформлення результатів такого огляду здiйснюється на підставі Інcтpyкцiї про порядок виявлення у водiїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість peaкцiї, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735 зареєстрованої у Міністерстві юстицiї України 11 листопада 2015 року за №1413/27858.

Відповідно до п.10 розділу 2 Інcтpyкцiї, результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучаеться акт огляду.

На підставі зазначеного суд до висновку, що докази наявні в матеріалах справи не можуть визнатися належним, допустимим, достовірним та таким, який узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і який свідчить про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП., а тому суд вважає, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130 КУпАП підлягає закриттю у відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 36 ч. 2 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги характер вчинених правопорушень, даних про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, обставини передбачені ст. ст. 34, 35 КУпАП, вважаю, що міра відповідальності, яка буде необхідною і достатньою для виховання порушника є адміністративне стягнення у вигляді штрафу передбаченого санцією ст.. 124 КУпАП.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Керуючись ч. 2 ст. 36, ст. 124, ч.1 ст.130, ст. 283, п. 2 ст. 284 КУпАП,

постановив:

Адміністративні матеріали у відношенні ОСОБА_1 , під номерами проваджень 297/4393/23 (3/297/1932/23) та 297/4394/23 (3/297/1933/23) об`єднати в єдине провадження та присвоїти номер провадження 297/4393/23.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні правопорушень передбачених ст. 124 КУпАП та накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот пятдесят) гривень.

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь держави 536 гривні 80 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови через цей суд до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Юрій ГЕЦКО