"27" червня 2023 р. Справа № 363/2719/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею було призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 319612 від 21.08.2022 року вбачається, що 21 серпня 2022 року о 04 год. 20 хв. у с. Лютіж Вишгородського району по вул. Визволителів, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1 , був виявлений з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці.

З метою встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння працівники поліції у присутності двох свідків та під відеозапис запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку. Однак від проходження зазначеного огляду ОСОБА_1 у присутності двох свідків та під відеозапис відмовився.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У судове засідання з`явилася особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Будучи повідомленим про його права та обов`язки, ОСОБА_1 висловив свої заперечення проти притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свої заперечення ОСОБА_1 мотивував наступним чином: матеріали справи не містять будь-якого доказу, з якого б можна було встановити факт керування ним автомобілем, зокрема, факт зупинки його автомобіля працівниками поліції; самі матеріали справи про адміністративне правопорушення складені з суттєвими порушеннями вимог чинного законодавства, зокрема, наявні розбіжності та суперечності щодо часу складання процесуальних документів, не було роз`яснено права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не вручено копії процесуальних документів; не вказано частину статті КУпАП, за якою притягається особа до відповідальності; було допущено порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, що має наслідком недійсність його результатів. На додаток до цього ОСОБА_1 висловив сумніви щодо достовірності та допустимості письмових пояснень свідків, які містяться у матеріалах справи, оскільки вказані особи не можуть вважатися незацікавленими у результатах розгляду справи, а відповідно не можуть бути свідками по справі. Також ОСОБА_1 зазначив, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак порушення порядку його проведення, що були допущені з боку працівників поліції, а також представників спеціального медичного закладу, унеможливили проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому ОСОБА_1 зазначив, що не може нести відповідальність за порушення вимог закону, що були допущені іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на недопустимість, недостовірність доказів по справі, складання матеріалів справи з суттєвим порушенням вимог законодавства, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння із порушенням встановленого порядку, відсутність доказів керування транспортним засобом та відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю у його діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання також викликався та з`явився поліцейський Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції Цесак Андрій Петрович, який надав пояснення щодо суті правопорушення, складених матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зміст яких буде викладено під час дослідження відповідних матеріалів та встановлення відповідних обставин.

У судове засідання також неодноразово викликався поліцейський Вишгородського РУП ГУНП в Київській області лейтенант поліції Мітуріч Назар Юрійович. Однак будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, зокрема, шляхом направлення SMS-повідомлення про дату, час і місце судового засідання на його номер телефону, а також шляхом направлення офіційного листа про виклик до Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, поліцейський ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, у тому числі про відкладення судового розгляду, від нього не надходило. У судовому засіданні під час вирішення питання щодо можливості його проведення за відсутності працівника поліції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не заперечував проти можливості проведення судового засідання за відсутності працівника поліції.

Враховуючи думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зважаючи, що відповідно до положень КУпАП особи, які здійснювали складання протоколу про адміністративне правопорушення, не є обов`язковими учасниками справи про адміністративне правопорушення, то з урахуванням наявного обсягу матеріалів справи, змісту та характеру доказової бази суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності викликаного працівника поліції ОСОБА_2 .

У судове засідання також неодноразово викликалися свідок ОСОБА_3 , свідок ОСОБА_4 , свідок ОСОБА_5 . Однак, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, вказані свідки у судове засідання не з`явилися. Свідок ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_5 про причини неявки не повідомили, будь-яких клопотань, заяв до суду від них не надходило.

У той же час 15 грудня 2022 року на офіційну електронну адресу Вишгородського районного суду Київської області надійшов лист (№ 532 від 15.12.2022 року, а.с. 82) директора КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ» Цуп Лариси, в якому було повідомлено про неможливість забезпечення явки ОСОБА_3 у судове засідання у зв`язку з тим, що остання працює в КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ» лікарем - неонатологом пологового відділення і є єдиним таким спеціалістом в закладі, якого не можна замінити іншим лікарем. Внаслідок цього директор КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ» просила провести судове засідання за відсутності ОСОБА_3 .

До зазначеного листа також було додано письмові пояснення ОСОБА_3 (а.с. 83), в яких вона підтвердила, що дійсно працює в КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ», а також неможливість прибуття у судове засідання, внаслідок чого просила проводити судове засідання за її відсутності. На додаток до цього ОСОБА_3 у своїх письмових поясненнях зазначила, що 21 серпня 2022 року вона була черговим лікарем в КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ» та проводила огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. У своїх поясненнях ОСОБА_3 підтверджує, що ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ», про що було зроблено відповідний запис у Висновку огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З метою встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння у п. 2.5 ПДР України зазначається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення вищезазначених вимог ПДР України ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення містить діяння, яке, зокрема, полягає у відмові від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. На додаток до цього склад зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність спеціального суб`єкта особи, яка керує транспортним засобом. Тобто, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути зроблена особою, яка керує транспортним засобом.

При цьому у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Враховуючи вищезазначені вимоги повного та всебічного дослідження обставин, фактів вчинення адміністративного правопорушення, то суд доходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинні містити належні, допустимі, достовірні та достатні докази факту керування особою транспортним засобом, тобто виконання нею функцій водія під час руху такого засобу. Такий факт встановлюється на основі будь-яких відомостей, які відповідно до чинного законодавства можуть вважатися доказами.

Одночасно з цим відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа, яка здійснює керування транспортним засобом, відмовляється від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто поруч з керуванням транспортним засобом повинен бути доведений факт, що особа, яка керувала транспортним засобом, відмовилися від проходження у встановленому законодавством порядку від проходження огляду. Порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначається у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту Порядок № 1103).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливо лише за умови, якщо судом під час судового розгляду на основі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів буде встановлено, що особа, яка здійснювала керування транспортним засобом, відмовилася від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 319612 від 21.08.2022 року, складеним відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлено, що 21 серпня 2022 року о 04 год. 20 хв. у с. Лютіж по вул. Визволителів, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 21093 державний номерний знак НОМЕР_1 , маючи при цьому ознаки алкогольного сп`яніння.

Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, що ОСОБА_1 був водієм автомобіля ВАЗ 21093 державний номерний знак НОМЕР_1 , тобто виконував функції щодо приведення його у рух, керування, зупинки тощо.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 неодноразово надав пояснення щодо факту керування ним автомобілем марки ВАЗ 21093 державний номерний знак НОМЕР_1 .

Так, у своїх поясненнях (а.с. 13-14) з самого початку ОСОБА_1 зазначив, що 21 серпня 2022 року дійсно керував автомобілем марки ВАЗ 21093 державний номерний знак НОМЕР_1 , у с. Лютіж та близько о 04 год. 30 хв. був зупинений на блок-посту військовослужбовцями. При цьому у цих же поясненнях ОСОБА_1 зазначає, що працівників поліції на блок-посту на той момент не було, вони приїхали пізніше за викликом, коли між самим ОСОБА_1 та військовослужбовцями виник конфлікт.

Пізніше у своїх додаткових поясненнях (а.с. 22-23) ОСОБА_1 зазначив, що 21 серпня 2022 року дійсно керував автомобілем марки ВАЗ 21093 державний номерний знак НОМЕР_1 , у с. Лютіж, де на блок-посту був зупинений військовослужбовцями. Однак зупинка автомобіля була здійснена близько о 02 год. 30 хв., а не о 04 год. 30 хв., як про це зазначено у самому протоколі про адміністративне правопорушення. У свою чергу працівники поліції прибули на блок-пост близько о 03 год. 00 хв. При цьому сам ОСОБА_1 зазначив, що час керування автомобілем, який вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення (04 год. 20 хв.), не відповідає дійсності, оскільки в цей момент він стояв на блок-посту, де також був припаркований його автомобіль, і не виконував жодних функцій водія. На додаток до цього ОСОБА_1 зазначив, що у попередніх письмових поясненнях, зазначивши час керування автомобілем о 04 год. 30 хв., він допустив помилку, оскільки переписав цей час з протоколу, хоча насправді керування автомобілем мало місце о 02 год. 30 хв., а не о 04 год. 20 хв., як про це зазначено у протоколі.

У кінцевому підсумку ОСОБА_1 пояснив, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодного доказу та підтвердження того, що він дійсно керував автомобілем ВАЗ 21093 державний номерний знак НОМЕР_1 , 21 серпня 2022 року близько о 04 год. 20 хв. у с. Лютіж, а працівники поліції, які прибули на блок-пост пізніше, лише після виникнення конфлікту з військовослужбовцями, не бачили та не могли бачити як ОСОБА_1 керував автомобілем. Внаслідок цього ОСОБА_1 вважав, що факт здійснення ним керування транспортним засобом в межах даного провадження у справі про адміністративне правопорушення є недоведеним.

У судовому засіданні поліцейський Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції Цесак Андрій Петрович пояснив, що 21 серпня 2022 року на спеціальну лінію «102» надійшов виклик, в якому було повідомлено, що на блок-посту у с. Лютіж було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який мав явні ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота. Працівники поліції прибули на вказане місце події за вищезазначеним викликом. По приїзду на блок-пост працівниками поліції було встановлено, що військовослужбовцями було зупинено автомобіль ВАЗ 21093 державний номерний знак НОМЕР_1 , водієм якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому ОСОБА_6 пояснив, що за весь час перебування на блок-посту, перевірки документів, проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 жодного разу не заперечував той факт, що керував вказаним автомобілем, а навпаки його неодноразово підтвердив. На додаток до цього ОСОБА_6 зазначив, що на момент прибуття на блок-пост у с. Лютіж на ньому були присутні лише військовослужбовці та ОСОБА_1 , тобто сам ОСОБА_1 був єдиною особою, яка могла знаходитися в автомобілі ВАЗ 21093 державний номерний знак НОМЕР_1 , та здійснювати керування ним.

Таким чином, судом встановлено, що працівники поліції не здійснювали безпосередню зупинку автомобіля ВАЗ 21093 державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , оскільки лише після зупинки вказаного автомобіля на блок-посту прибули за викликом військовослужбовців. Тобто, працівники поліції безпосередньо не спостерігали та не могли спостерігати факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у с. Лютіж 21 серпня 2022 року близько о 04 год. 20 хв.

У той же час у матеріалах справи наявні два диски, які поміщені у спеціальний конверт (а.с. 8), опечатаний з чотирьох боків печаткою «Для довідок» Вишгородського РУП ГУНП в Київській області.

При дослідженні першого DVD-R диску судом встановлено, що на ньому наявні 13 файлів з відеозаписами. При їх дослідженні у судовому засіданні судом також встановлено, що вони зроблені за допомогою портативного відеореєстратора працівника поліції, що розміщений на його форменому одязі, а обставини та події, зафіксовані на відеозаписах, датуються 21 серпня 2022 року, у своїй сукупності утворюють цілісну та логічно послідовну картину, з якої вбачаються всі обставини проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Перший файл з відеозаписом, розміщений на вказаному диску, має назву «0000000__0115» та тривалість 15 хв. 00 хв. Сам відеозапис розпинається з моменту, коли працівники поліції прибули вже у с. Лютіж Київської області на блок-пост за викликом військовослужбовців. На початку відеозапису поліцейський Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції Цесак Андрій Петрович зазначає інформацію щодо дати та місця здійснення відеофіксації с. Лютіж, вул. Визволителів, 21 серпня 2022 року. Крім того, на початку відеозапису зафіксовано автомобіль ВАЗ 21093 державний номерний знак НОМЕР_1 , який стоїть у нерухомому стані з ввімкненим сигналом аварійної сигналізації. При цьому з відеозапису не встановлено присутність у зазначеному автомобілі будь-яких осіб, які б могли у той момент виконувати функції водія. Натомість поруч з вказаним автомобілем зафіксований ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на запитання працівників поліції підтверджує свою особу, зазначаючи прізвище, ім`я та по батькові, а також дату народження, що повністю збігаються з контактними даними особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в межах даного провадження.

У подальшому з відеозапису вбачається, що поліцейський Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції Цесак Андрій Петрович, явно та безпосередньо перед ОСОБА_1 вказує пальцем на автомобіль ВАЗ 21093 державний номерний знак НОМЕР_1 , та питає чи здійснював ОСОБА_1 керування вказаним транспортним засобом. У свою чергу на запитання працівника поліції ОСОБА_1 надає категоричну та стверджувальну відповідь, повідомляючи, що дійсно керував цим автомобілем.

На додаток до цього на 01 хв. 03 сек. вказаного відеозапису ОСОБА_1 підтверджує висловлювання військовослужбовця щодо здійснення ним керування автомобілем, додаючи при цьому, що він здійснив законну зупинку на блок-посту, а не проїхав далі.

У свою чергу з 04 хв. 00 сек. даного відеозапису також вбачається підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем марки ВАЗ 21093 державний номерний знак НОМЕР_1 . Так, у зв`язку з відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу ОСОБА_1 заявив про своє бажання пройти огляд у спеціальному медичному закладі, однак при цьому зазначив, що йому потрібно забезпечити схоронність його автомобіля ВАЗ 21093 державний номерний знак НОМЕР_1 , прибрати його з проїзної частини, закрити автомобіль та вимкнути акумулятор на ньому. У відповідь на це працівники поліції зазначили йому, що схоронність автомобіля буде забезпечена військовослужбовцями, а автомобіль прибирати з проїзної частини не потрібно, оскільки він не створює перешкоди для руху інших транспортних засобів. Після цього ОСОБА_1 відкрив водійські двері вказаного автомобіля, забрав з нього свої речі, зачинив двері автомобіля на ключ, вимкнув акумулятор в підкапотному просторі цього автомобіля.

Таким чином, з вказаного відеозапису факт керування ОСОБА_1 автомобілем марки ВАЗ 21093 державний номерний знак НОМЕР_1 , підтверджується не тільки його особистими та добровільними заявами, але і його поведінкою щодо безперешкодного доступу до будь-якої частини автомобіля, забирання особистих речей з нього, використання ключу для закриття автомобіля, а також вимкнення автомобільної акумуляторної батареї, що у своїй сукупності та у поєднанні з відсутністю будь-яких інших осіб, які могли б мати відношення до вказаного автомобіля, вказує не тільки на те, що ОСОБА_1 є водієм цього транспортного засобу, але і на достатній правовій підставі здійснює його використання.

Це також підтверджується і заявами ОСОБА_1 щодо необхідності забезпечення схоронності транспортного засобу, а також висловленням ним свого наміру прибрати автомобіль з проїзної частини дороги.

Крім того, при дослідженні другого відеозапису на першому DVD-R диску, який має назву «0000000__0116» та тривалість 15 хв. 00 сек. судом встановлено, що на проміжку часу з самого початку вказаного відеозапису та до 01 хв. 00 сек. ОСОБА_1 на підтвердження того, що він не допустив жодної суспільно-небезпечної поведінки та не створює небезпеки для суспільства, неодноразово зазначає, що їхав саме через блок-пост, дотримуючись всіх правил та вимог військовослужбовців, які зупинили його.

Таким чином, ОСОБА_1 неодноразово підтверджує здійснення керування вищезазначеним автомобілем.

Також суд вбачає за доцільне звернути увагу на ті обставини, що на 02 хв. 53 сек. другого відеозапису за допомогою стоп-кадру вбачається, що на екрані телефону працівника поліції відображається час 04 год. 50 хв. ранку 21 серпня 2022 року. Вказані обставини дають можливість зробити висновок, що час, який зазначений на портативному відеореєстраторі працівника поліції, не збігається з фактичним плином часу, що мав місце в об`єктивній дійсності.

Співставлення різниці між часом, що вказаний на телефоні працівника поліції, та часом, що вказаний на боді-камері дає можливість також зробити висновок, що ця різниця становить приблизно 01 год. 28 хв., а тому обставини та події, зафіксовані на відеозаписах з самого початку фактично мали місце приблизно о 04 год. 30 хв., про що з самого початку зазначав ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях (а.с. 13-14).

Судом встановлено, що у матеріалах справи наявні письмові пояснення свідка ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 (а.с. 5-6), з яких вбачається, що 21 серпня 2022 року близько о 04 год. 00 хв. на блок-посту у с. Лютіж по вул. Визволителів ними було зупинено транспортний засіб марки ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1 , водій якого рухався в комендантську годину. У процесі перевірки документів та наявності підстав щодо перебування на вулиці в комендантську годину вказаними свідками було встановлено, що водієм автомобіля був ОСОБА_1 , а також встановлено наявність у останнього ознак алкогольного сп`яніння, у зв`язку з цим було викликано працівників поліції.

Не зважаючи на те, що вказані письмові пояснення співпадають з обставинами та фактами, встановленими з перших двох відеозаписів, пояснень ОСОБА_1 , а також пояснень працівника поліції, суд не може покласти ці письмові пояснення в основу остаточного судового рішення, як на доведення винуватості особи, так і на її користь. Суд звертає увагу, що письмові пояснення свідків або осіб, які можуть бути залучені як свідки відповідно до вимог чинного законодавства, надаються суду органами (посадовими особами), що відповідно до ст. 251 КУпАП мають обов`язок щодо збирання доказів, тобто це докази, які надаються органами (посадовими особами), що виконують функцію обвинувачення. Тому з метою виконання вимог ст. 280 КУпАП, забезпечення справедливого та безстороннього судового розгляду суд повинен мати змогу перевірити надані письмові пояснення на предмет їх достовірності та належності, зокрема, шляхом безпосереднього допиту вказаних осіб як свідків у судовому засіданні. У свою чергу неприбуття вказаних свідків у судове засідання за викликом суду, за наявності при цьому доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо упередженості вказаних свідків, позбавляє суд можливості перевірити не тільки доводи сторони захисту, але і безпосередньо у судовому засіданні дослідити відповідний доказ у вигляді показань свідків, встановити їх достовірність та відповідність наданим письмовим поясненням.

З урахуванням цього суд позбавлений можливості не тільки дослідити відповідні письмові пояснення свідків, але і оцінити їх, що унеможливлює покладення таких доказів в основу прийнятого судового рішення.

У свою чергу суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на підставі тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

У Постанові ККС ВС від 21.02.2018 року у справі № 701/613/16-к було зроблено висновок, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд звертає увагу, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення щодо того, що ОСОБА_1 21 серпня 2022 року близько о 04 год. 20 хв. у с. Лютіж по вул. Визволителів здійснював керування транспортним засобом марки ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, є за своєю сутністю висуненням обвинувачення, що здійснюється органом (посадовою особою), уповноваженою на складення протоколу про адміністративне правопорушення. Тому таке обвинувачення поза розумним сумнівом має бути підтверджено або спростовано у судовому засіданні шляхом дослідження всіх наданих належних, допустимих та достовірних доказів. При цьому доведення цього факту поза розумним сумнівом буде означати можливість для суду зробити категоричний висновок, що версія, зазначена в обвинуваченні, є єдиною розумною версією, яка виключає будь-які обґрунтовані сумніви.

У зв`язку з цим суд вважає за доцільне зазначити, що письмові пояснення ОСОБА_1 , особисті заяви та поведінка, поводження з транспортним засобом, здійснення дій щодо його використання, а також сукупність обставин та фактів, сама по собі обстановка, зафіксовані на відеозаписах, що містяться на першому DVD-R диску та були описані вище, у своїй сукупності дають можливість зробити категоричний висновок щодо доведеності поза розумним сумнівом того факту, що 21 серпня 2022 року у с. Лютіж Київської області по вул. Визволителів ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем марки ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1 . Вказані відеозаписи є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом цього факту, будь-яких інших відомостей чи обставин, що давали б можливість зробити протилежний висновок щодо властивостей цього доказу, судом не встановлено, а ОСОБА_1 не надано.

Доводи ОСОБА_1 , що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається час керування автомобілем 04 год. 20 хв. 21 серпня 2022 року, хоча насправді у цей момент він стояв на блок-посту та був пішоходом, є неспроможними з огляду на той факт, що працівники поліції прибули вже після зупинки транспортного засобу на блок-посту, а також, оскільки не спростовують того факту, що вночі 21 серпня 2022 року ОСОБА_1 був учасником дорожнього руху саме як водій автомобіля та здійснював керування останнім незадовго до прибуття працівників поліції за викликом, а вимога працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння була зумовлена саме фактом керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння.

Таким чином, інкриміноване обвинувачення щодо керування ОСОБА_1 21 серпня 2022 року у с. Лютіж Київської області по вул. Визволителів транспортним засобом марки ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1 , є обґрунтованим, розумним, послідовним, таким, що логічно узгоджується зі встановленими обставинами та фактами, а також таким, що безумовно та беззаперечно підтверджується наданою сукупністю належних, достовірних, допустимих доказів, які виключають будь-який обґрунтований сумнів та інші версії розвитку подій, логічно пояснюють висунуте обвинувачення.

Отже, суд приходить до висновку, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в межах даного провадження є доведеним.

Щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У судовому засіданні та в своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що фактично він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак порушення процедури його проведення з боку працівників поліції та представників спеціального медичного закладу призвело до того, що він не мав правомірної можливості пройти зазначений огляд у встановленому законодавством порядку.

Так, ОСОБА_1 зазначив, що під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу працівники поліції на його вимогу не повідомили дані щодо приладу, за допомогою якого проводиться огляд, не роз`яснили порядок його застосування, не надали свідоцтво про повірку технічного засобу та сертифікат відповідності. Крім того, ОСОБА_1 звернув увагу на ті обставини, що мундштук спеціального технічного засобу попередньо не знаходився в герметичній упаковці, а був взятий працівниками поліції з невідомого місця, після чого встановлений у спеціальний технічний засіб. На додаток до цього ОСОБА_1 пояснив, що його не було повідомлено про те, що здійснюється відеозапис процедури проведення огляду, а також про те, що для проведення огляду залучено двох свідків.

Зважаючи на вищевикладене, у ОСОБА_1 виникли сумніви щодо правильності застосування спеціального технічного засобу працівниками поліції, а також достовірності його можливих результатів, у зв`язку з чим він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. При цьому ОСОБА_1 додатково зазначив, що його відмова була мотивована виключно порушенням порядку проведення огляду на стан сп`яніння з боку працівників поліції.

У подальшому, як пояснив ОСОБА_1 , працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у спеціальному медичному закладі КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ». При цьому ОСОБА_1 зазначив, що у відповідності до вимог чинного законодавства огляд водія на стан сп`яніння має проводитися у найближчому спеціальному медичному закладі, однак замість КНП «Вишгородська ЦРЛ», що географічно розташована ближче до місця зупинки автомобіля, його з невідомих причин повезли в КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ», яка розташована набагато далі від місця зупинки автомобіля. До того ж, як пояснив ОСОБА_1 , жодного направлення до медичного закладу працівниками поліції не складалося, а матеріали справи не містять, внаслідок чого порушено порядок направлення водія до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що під час проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі лікарі на його вимогу не представилися, не засвідчили свою особу, не повідомили порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не надали свідоцтво про повірку та сертифікат відповідності спеціального технічного засобу для вимірювання ступеня алкоголю, а також не запропонували інші варіанти проходження огляду на стан сп`яніння, зокрема, шляхом проведення лабораторного аналізу речовин біологічного середовища.

Окремо ОСОБА_1 у своїх поясненнях звернув увагу, що через неповноту відеозапису, який здійснювався на боді-камеру працівників поліції, є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що спеціальний технічний засіб для вимірювання ступеня алкогольного сп`яніння, який використовувався працівниками поліції на місці зупинки ОСОБА_1 , є тим же самим спеціальним технічним засобом, який був використаний лікарями в КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ», тобто лікарем медичного закладу було використано прилад поліцейських, що суперечить порядку проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння.

Також ОСОБА_1 зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення було складено раніше висновку про результати проведеного огляду у медичному закладі.

З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_1 зазначив, що його огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений працівниками поліції та представниками КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ» з порушенням встановленого законодавством порядку, внаслідок чого його результати є недійсними, а відмова ОСОБА_1 не може вважатися протиправною, оскільки він не може нести відповідальність за порушення вимог законодавства з боку осіб, уповноважених на проведення огляду водіїв на стан сп`яніння.

Опитаний у судовому засіданні поліцейський Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції Цесак Андрій Петрович пояснив, що після встановлення наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest. При цьому ОСОБА_6 пояснив, що 21.08.2022 року під час добового чергування у їх розпорядженні, як і взагалі в Управлінні поліції, перебував саме прилад Drager Alcotest, а не Алкофор, який у свою чергу ніколи працівниками поліції не використовувався для проведення огляду водіїв на стан сп`яніння.

Крім того, ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Разом з тим поліцейський ОСОБА_6 зазначив про постійну наявність невикористаних запакованих мундштуків до спеціального технічного засобу Drager Alcotest для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому впевнений, що той мундштук, який використовувався для проведення огляду ОСОБА_1 , був належним чином запакований. Надати свідоцтво про повірку технічного засобу та сертифікат його відповідності, ОСОБА_1 не відмовляли, та якщо б було таке клопотання такі документи були б останньому надані.

У подальшому, як пояснив ОСОБА_6 , у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у спеціальному медичному закладі. При цьому запропонували пройти огляд саме в КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ», оскільки станом на 21.08.2022 року їм було достеменно відомо, що цей заклад має право проводити огляд водіїв на стан сп`яніння, на відміну від КНП «Вишгородська ЦРЛ».

Поліцейський ОСОБА_6 пояснив, що йому не відомо чому ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у спеціальному медичному закладі. Доводи щодо використання лікарем спеціального технічного засобу поліцейських не відповідає дійсності, оскільки поліція використовує прилад Drager, а лікарня прилад Алкофор, які можуть бути лише ззовні схожими один на одного. Також ОСОБА_6 зазначив, що у лікарню ОСОБА_1 був доставлений приблизно о 05 год. 40 хв., після чого, буквально через пару хвилин, він відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. Зважаючи на відмову від проходження огляду ОСОБА_6 пішов у службовий автомобіль, де почав заповнювати протокол про адміністративне правопорушення. Оскільки конкретний час відмови від проходження огляду з лікарем вони не звіряють, тому і могла виникнути розбіжність у часі складання протоколу та висновку щодо результатів медичного огляду, однак протокол про адміністративне правопорушення почав складалися лише після відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У свою чергу у п. 3 цього ж розділу цієї ж Інструкції зазначається, що ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 6, 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Конкретний порядок проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу визначається у Розділі ІІ Інструкції № 1452/735.

Таким чином суд приходить до висновку, що чинним законодавством передбачено конкретний порядок проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, що у свою чергу передбачає конкретний алгоритм дій працівників поліції у разі встановлення наявності у водія транспортного засобу передбачених чинним законодавством ознак алкогольного сп`яніння. Вказаний алгоритм передбачає першочергове проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції за допомогою спеціального технічного засобу, а вже у разі незгоди особи на проходження такого огляду чи висловлення нею заперечень щодо результатів такого огляду, то огляд на стан сп`яніння проводиться у спеціальному медичному закладі, направлення та доставлення до якого водія забезпечується працівниками поліції.

При дослідженні протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 3), а також при опитуванні поліцейського Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Цесака Андрія Петровича судом встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився у зв`язку з виявленням наявності ознак алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота.

Відповідно до п. 3 Розділу І Інструкції № 1452/735 запах алкоголю з порожнини рота є передбаченою чинним законодавством ознакою алкогольного сп`яніння, що дає працівнику поліції законні підстави вимагати від водія транспортного засобу проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При дослідженні першого файлу з відеозаписом, що міститься на першому DVD-R диску, має назву «0000000__0115» та тривалість 15 хв. 00 сек., судом встановлено, що після встановлення особи водія транспортного засобу, яким є ОСОБА_1 , перевірки його документів, поліцейський Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції Цесак Андрій Петрович під відеозапис та у присутності інших осіб, тримаючи при цьому в руках спеціальний технічний засіб для вимірювання ступеня алкогольного сп`яніння, який був готовий до використання, запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою вказаного приладу.

У той же час з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою вказаного технічного засобу, вказуючи на те, що мундштук приладу не перебував у герметичній упаковці, що не забезпечить достовірних результатів огляду на стан сп`яніння. З відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово зазначає працівникам поліції, що він не відмовляється від проходження огляду взагалі, а тільки від його проходження за допомогою спеціального технічного засобу працівників поліції. Внаслідок цього ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння у спеціальному медичному закладі.

Будь-яких інших відомостей щодо мотивів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, крім як через те, що мундштук не було належним чином упаковано, вказаний відеозапис не містить.

Відповідно до п. 5 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735 встановлюється, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Тобто, чинним законодавством передбачено лише обов`язок поліцейського проінформувати особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу. Обов`язок поліцейського надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки виникає тоді і лише тоді, коли особа, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, заявить про відповідну вимогу. Таким чином, поліцейський не зобов`язаний кожного разу за відсутності вимоги відповідної особи надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу.

У зв`язку з цим суд відхиляє доводи ОСОБА_1 щодо порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу через ненадання йому поліцейськими свідоцтва про повірку та сертифікату відповідності спеціального технічного засобу для вимірювання стану алкогольного сп`яніння, оскільки з відеозапису прямо вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду через відсутність доказів того, що мундштук спеціального технічного засобу був належним чином упакований, а не через те, що працівниками поліції не було надано відповідних документів, які у відповідності до вимог чинного законодавства мають надаватися лише за наявності вимоги відповідної особи.

Оскільки ОСОБА_1 , як вбачається з відеозапису, вимогу щодо надання йому відповідних документів не заявляв, а посилався лише на відсутність упакування мундштука спеціального технічного засобу, то відповідно у поліцейського не виникав обов`язок надати відповідні документи.

Натомість поліцейський повинен був роз`яснити ОСОБА_1 порядок застосування спеціального технічного засобу, що, як вбачається з відеозапису, було ним зроблено шляхом повідомлення про необхідність планомірного дуття у мундштук спеціального технічного засобу.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що він не був повідомлений про залучення двох свідків для проведення огляду на стан сп`яніння, суд також відхиляє з огляду на те, що ані положення ст. 266 КУпАП, ані положення Інструкції № 1452/735, що у своїй сукупності визначають порядок проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, не містять обов`язку працівників поліції повідомляти особу, що підлягає огляду, про залучення свідків. Навпаки, суд звертає увагу, що проведення огляду на стан сп`яніння відповідно до ст. 266 КУпАП проводиться або у присутності двох свідків, або під відеозапис. Тобто, залучення двох свідків є вимогою, встановленою нормативно-правовим актом, положення якого знаходяться у відкритому доступі та доводяться до відома населення шляхом публікації у встановленому законодавством порядку.

Крім того, суд нагадує, що вказаних свідків допитати у судовому засіданні не вдалося за можливе, внаслідок чого їх письмові пояснення не були взяті до уваги як належні, допустимі та достовірні докази.

Враховуючи відхилення письмових пояснень свідків, неможливість їх допиту у судовому засіданні, зважаючи на те, що мала місце відмова від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, з урахуванням того, що необхідність залучення свідків прив`язується до проведення огляду поліцейським на місці зупинки автомобіля за відсутності засобів відеофіксації, доводи ОСОБА_1 щодо неповідомлення про залучення свідків не мають суттєвого значення для вирішення питання про дотримання порядку проведення огляду на стан сп`яніння, який повністю був зафіксований на відеозапис у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП.

На додаток до цього суд не враховує доводи ОСОБА_1 щодо того, що він не був повідомлений про здійснення відеозапису процедури проведення огляду, оскільки, по-перше, це вимога, встановлена положеннями ст. 266 КУпАП, які доведені до відома населення шляхом публікації у встановленому законодавством порядку, а, по-друге, з першого відеозапису на 03 хв. 16 сек. вбачається, що у присутності ОСОБА_1 працівник поліції повідомляє про те, що здійснюється відеофіксація. Таким чином, ОСОБА_1 знав та достовірно міг знати про те, що процедура проведення його огляду на стан сп`яніння супроводжується відеофіксацією.

Також суд вбачає за доцільне звернути увагу на те, що при дослідженні першого відеозапису на першому диску, на 11 хв. 40 сек., вбачається, що ОСОБА_1 повідомляє працівникам поліції про те, що він «мекнув», що в загальноприйнятому тлумаченні може розцінюватись, як підтвердження ОСОБА_1 вживання алкогольних напоїв.

Таким чином ОСОБА_1 особисто підтвердив факт вживання алкогольних напоїв, чим підтвердив обґрунтованість підозри працівників поліції щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Як було встановлено у судовому засіданні, у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу йому було запропоновано пройти огляд в КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ», на що ОСОБА_1 добровільно та безумовно погодився. Одночасно з цим ОСОБА_1 надав свої заперечення щодо порушення порядку проведення огляду в цій частині, оскільки огляд на стан сп`яніння має проводитися у найближчому закладі охорони здоров`я, яким на той момент була КНП «Вишгородська ЦРЛ», а не КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ».

Відповідно до п. 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п. 1 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Майже аналогічній нормативний припис закріплено у ч. 3 ст. 266 КУпАП - у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Тобто, чинним законодавством встановлено вимогу та правило щодо того, що огляд водія на стан сп`яніння має проводити заклад охорони здоров`я, який включено до відповідного переліку спеціальних медичних закладів, яким надано право проводити огляд водіїв на стан сп`яніння. Такий перелік затверджується уповноваженими органами державної влади, перелік яких визначено у п. 1 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735. Проведення огляду в будь-яких інших медичних закладах, ніж тих, що включені до відповідного переліку, забороняється та становить порушення порядку проведення такого огляду, що має наслідком недійсність його результатів.

У свою чергу системний аналіз положень ч. 3 ст. 266 КУпАП та положень п. 7 Розділу І, п. 1 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 дає можливість зробити висновок про наявність розбіжності нормативного врегулювання порядку проходження огляду в медичному закладі: положеннями КУпАП, на відміну від положень Інструкції № 1452/735, не закріплюється вимога, що огляд на стан сп`яніння має проводитися саме у найближчому закладі охорони здоров`я, а передбачається що такий огляд має проводитися лише у спеціально уповноваженому медичному закладі.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. У свою чергу відповідно до ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи виявлену суперечність між положеннями КУпАП та Інструкції № 1452/735, суд враховує, що законодавство України про адміністративні правопорушення та порядок провадження у справах про адміністративне правопорушення визначається саме КУпАП та іншими законами України. При цьому використання терміну «законами України» дає можливість говорити про його використання у вузькому сенсі, тобто у такому, що охоплює лише закони України як нормативно-правові акти вищої юридичної сили, що врегульовують найважливіші суспільні відносини, а не всі нормативно-правові акти, які становлять законодавство нашої держави.

У зв`язку з цим суд також звертає увагу, що Інструкція № 1452/735, як така, що затверджена спільним наказом МОЗ та МВС від 09.11.2015 року, є підзаконним нормативно-правовим актом, що має відповідати положеннями нормативно-правового акту, на виконання та реалізацію якого приймається. Останнім у даному випадку є КУпАП, який є кодифікованим нормативно-правовим актом, що має вищу юридичну силу по відношенню до Інструкції № 1452/735, а тому у випадку суперечності між положеннями нормативно-правових актів різної юридичної сили мають застосовуватися положення нормативно-правового акту вищої юридичної сили.

Тобто, вирішуючи питання щодо правомірності направлення поліцейськими ОСОБА_1 саме до КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ», суд керується саме положеннями ч. 3 ст. 266 КУпАП, яка вимагає проходження огляду лише у спеціально уповноваженому медичному закладі, не закріплюючи вимогу щодо того, що такий заклад також має бути найближчим.

З метою перевірки доводів ОСОБА_1 Вишгородським районним судом Київської області було направлено запит від 01.12.2022 року до КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ» (а.с. 49-51), зокрема, з метою перевірки повноважень цього закладу охорони здоров`я щодо огляду водіїв на стан сп`яніння.

У відповідь на вказаний запит, було надано копію наказу Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації від 10.08.2022 року № 971-Адм (а.с. 70-71), з якого вбачається, що КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ» включена до переліку закладів охорони здоров`я Київської області, яким надається право проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного чи іншого сп`яніння.

Таким чином, судом встановлено, що працівниками поліції правомірно було направлено ОСОБА_1 для проходження огляду на стан сп`яніння саме до КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ», як до спеціального медичного закладу, що має право проводити огляд водіїв на стан алкогольного сп`яніння.

При дослідженні відеозаписів під назвою «0000000__0116» тривалістю 15 хв. 00 сек., та під назвою «0000000__0117» тривалістю 15 хв. 00 сек., під назвою «0000000__0118» тривалістю 15 хв. 00 сек. судом встановлено, що на них зафіксовано процес доставлення ОСОБА_1 до КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ», а також в більшій мірі розмови та відомості, які не мають суттєвого відношення до предмету судового розгляду в межах даного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

У той же час з вказаних відеозаписів спростовуються доводи ОСОБА_1 щодо заборони йому використання телефону, здійснення дзвінку захиснику чи ведення відеозйомки, оскільки протягом всіх цих відеозаписів працівники поліції повідомляють не тільки про можливість використання телефону, але і можливість безперешкодного здійснення дзвінків, ведення відеофіксації на особистий телефон.

При дослідженні відеозапису під назвою «0000000__0119» тривалістю 07 хв. 53 сек. судом встановлено факт доставлення ОСОБА_1 до КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ». При цьому після приїзду до закладу охорони здоров`я ОСОБА_1 вільно використовував власний мобільний телефон, зокрема, фотографуючи службовий автомобіль працівників поліції, що в черговий раз спростовує його доводи щодо заборони використання мобільного телефону.

Дослідження вказаного відеозапису також дає можливість побачити, що ОСОБА_1 був доставлений до КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ» о 04 год. 21 хв., оскільки саме такий час зазначається боді-камерою працівника поліції, на який вівся повний відеозапис. У той же час, як було встановлено судом раніше, час, зазначений на боді-камері працівника поліції, не відповідає фактичному плину часу, що має місце в об`єктивній дійсності, оскільки відстає від реального часу приблизно на 01 год. 28 хв. Тобто, фактично ОСОБА_1 був доставлений до КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ» приблизно о 05 год. 49 хв.

На додаток до цього на 07 хв. 48 сек. вказаного відеозапису вбачається наявність на стіні у кабінеті лікаря годинника, положення часових стрілок на якому дає можливість побачити, що час доставлення ОСОБА_1 до лікарні становить приблизно 05 год. 36-39 хв.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП - огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Враховуючи, що підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння були встановлені приблизно о 04 год. 30 хв., що було встановлено судом при дослідженні факту керування автомобілем, то доставлення його до закладу охорони здоров`я о 05 год. 40 хв. відповідає вимогам ч. 4 ст. 266 КУпАП щодо двогодинного проміжку, протягом якого поліцейські мають доставити особу для проходження огляду.

У судовому засіданні та у своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 звернув увагу на ту обставину, що після відеозапису під назвою «0000000__0119» тривалістю 07 хв. 53 сек. на першому DVD-R диску йде відеозапис під назвою «0000000__0121» тривалістю 06 хв. 32 сек. Тобто, не зважаючи на те, що всі інші назви відеозаписів узгоджуються між собою в черговому порядку їх запису, після відеозапису з кінцевим номером «0119» йде відеозапис з кінцевим номером «0121», що може свідчити про переривання відеофіксації процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що відеозапис під назвою «0000000__0119» закінчується о 04 год. 22 хв., а відеозапис під назвою «0000000__0121» розпочинається о 04 год. 25 хв., що також свідчить про порушення вимоги безперервності відеофіксації процедури проведення огляду на стан сп`яніння.

Саме у цей період, як пояснив ОСОБА_1 , йому було заборонено здійснити дзвінок його захиснику, не надано на його вимогу свідоцтво про повірку технічного засобу та сертифікат його відповідності. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що саме у цей момент працівники поліції занесли до кабінету лікаря чемодан зі своїм спеціальним технічним засобом, який у подальшому був використаний медсестрою для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо даних доводів слід зазначити наступне.

Як встановлено у судовому засіданні, на кінці відеозапису під назвою «0000000__0119» та тривалістю 07 хв. 53 сек. ОСОБА_1 повідомляє працівнику поліції про необхідність справляння природньої потреби шляхом використання вбиральні, на що останньому було повідомлено про можливість використання відповідного приміщення закладу охорони здоров`я.

На початку відеозапису під назвою «0000000__0121» тривалістю 06 хв. 32 сек. зафіксовано як ОСОБА_1 виходить з приміщення, розташованого в кабінеті лікаря, ззовні схожого на вбиральню. При цьому ані на прикінці минулого відеозапису, ані на початку наступного ОСОБА_1 не повідомляє про необхідність здійснення виклику захисника або про те, що ним зроблено такий виклик. Навпаки ОСОБА_1 після виходу з відповідного приміщення тільки питає контактні дані медсестри, не зазначаючи та не повідомляючи при цьому нічого іншого.

Зважаючи на те, що часовий розрив між відеозаписом під назвою «0000000__0119» та відеозаписом під назвою «0000000__0121» становить буквально 3 хвилини, то суд, зважаючи на поведінку ОСОБА_1 та висловлення ним бажання скористатися вбиральнею, ставить під сумнів його доводи, що саме в цей момент він дзвонив захиснику, намагався отримати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку технічного засобу, на що йому було відмовлено.

З цих же мотивів суд відхиляє доводи ОСОБА_1 щодо підміни спеціального технічного засобу у закладі охорони здоров`я з боку працівників поліції.

Крім того, суд звертає увагу також на наступне.

При дослідженні першого відеозапису на DVD-R диску під назвою «0000000__0115» на проміжку часу з початку відеозапису до 02 хв. 40 сек. судом встановлено, що працівники поліції неодноразово демонстрували ОСОБА_1 свій спеціальний технічний засіб, який має прямокутну форму, маленький дисплей, розташований вгорі самого засобу, навігаційні кнопки посередині корпусу з лицевого боку, а також маленький білий напис внизу, сам по собі мундштук витягнутий у бік на достатньо видиму відстань. Вказана сукупність зовнішніх ознак дає можливість припускати схожість цього приладу з приладами Drager Alcotest, які мають подібні зовнішні ознаки.

Також, на вказаному відеозаписі на проміжку часу з 03 хв. 00 сек. по 03 хв. 07 сек. вбачається, що після відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля працівники поліції склали спеціальний технічний засіб у чемодан, який лежав на капоті службового автомобіля. Сам по собі чемодан має достатньо великий розмір та габарити, а один з боків чемодану має позначення червоного кольору та напис з букв білого кольору.

У свою чергу при дослідженні відеозапису під назвою «0000000__0121» судом встановлено, що на проміжку часу з 02 хв. 00 сек. по 04 хв. 40 сек. ОСОБА_1 зазначають про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу, який в цей момент тримає медсестра у руках. При цьому сам по собі прилад, який знаходився у кабінеті лікаря суттєво за зовнішніми ознаками відрізняється від того приладу, який використовувався працівниками поліції на місці зупинки автомобіля. Так, зокрема, прилад у лікарні хоча і має прямокутну форму, але має значно менший розмір; крім того, прилад у лікарні обладнаний меншим екраном вгорі приладу, відсутні навігаційні кнопки посередині корпусу приладу, а замість них є велика кількість кнопок білого кольору, що охоплюють половину корпусу; відсутній напис білого кольору, що був наявний на приладі поліцейських; мундштук приладу у кабінеті лікаря має менший розмір, а також зовсім по іншому розташований у приладі.

Крім того, з вказаного відеозапису вбачається, що медсестра кладе вказаний прилад у чемодан, який суттєво відрізняється від того чемодану, в якому лежав спеціальний технічний пристрій поліцейських, зокрема, має менший розмір, а також відсутні літери білого кольору на одному з боків цього чемодану. При цьому на 04 хв. 44 сек. вбачається, що медсестра кладе вказаний чемодан до службової шафи, а не віддає працівникам поліції.

Слід зазначити, що за клопотаннями ОСОБА_1 Вишгородським районним судом Київської області було скеровано запити до Вишгородського РУП ГУНП в Київській області (від 15.05.2023 року № 03-18/25/2023) та до КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ» (від 15.05.2023 року № 03-18/26/2023).

На останній запит КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ» надала відповідь № 312 від 18.05.2023 року, в якій повідомила, що «для проведення оглядів водіїв на стан алкогольного сп`яніння станом на 21.08.2022 року у відділенні екстреної (невідкладної) медичної допомоги використовувався спеціальний технічний засіб АлкоФор 307 зав. №Q», а також надано свідоцтва про повірку та сертифікат відповідності зазначеного технічного засобу.

У відповідь на перший запит Вишгородським РУП ГУНП в Київській області також надано відповідь від 24.05.2023 року № 2603вх., в якій повідомлено, що «відповідно до «Журналу обліку видачі, повернення газоаналізатора Drager» зареєстрований в канцелярії Вишгородського РУП ГУНП в Київській області від 17.06.2022 № 483 міститься запис про отримання інспектором ВРПП Вишгородського РУП лейтенантом поліції Мітурічем Н.Ю. 20.08.2022 року газоаналізатора Drager Alcotest 6820 № ARLH-0180», а також надано свідоцтва про повірку та сертифікат відповідності цього технічного засобу. У судовому засіданні встановлено, що складення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та інші процесуальні дії відносно ОСОБА_1 вчинялися працівниками поліції Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції Цесаком А.П. та старшим лейтенантом поліції Мітурічем Н.Ю.

З урахуванням вищевикладеного суд доходить до висновку, що доводи ОСОБА_1 щодо підміни спеціального технічного засобу не відповідають дійсності, оскільки КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ» використовує зовсім інший спеціальний технічний засіб для вимірювання ступеня стану сп`яніння, ніж поліцейські Вишгородського РУП ГУНП в Київській області.

Окрім того, при дослідженні відеозапису під назвою «0000000__0121» тривалістю 06 хв. 32 сек. судом встановлено, що на пропозицію лікаря КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ» пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, ОСОБА_1 відповів своєю відмовою, зазначивши при цьому, що не розуміє на якій підставі він повинен це робити, а також не розуміє що це за спеціальний технічній засіб.

Також, ОСОБА_1 повідомив, що відмовляється від проходження огляду за відсутності його захисника, однак зазначені доводи суд відхиляє з тих же мотивів, що були зазначені вище з приводу переривання відеозапису, а також оскільки на наданому до протоколу відеозапису чітко зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а в інший час його спілкування з працівниками патрульної поліції, він жодного разу не зазначив про те, що йому необхідно дочекатися його захисника, чи про те, що йому необхідно здійснити його виклик, чи про те, що він здійснив його виклик тощо.

Таким чином, з вказаного відеозапису вбачається факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння і в спеціальному медичному закладі.

При цьому доводи ОСОБА_1 щодо порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ» також не заслуговують на увагу, оскільки: 1) положеннями розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 не передбачено вимоги до працівників лікарні називати свої анкетні відомості чи повідомляти про себе будь-які інші дані; 2) також положеннями вказаного розділу Інструкції № 1452/735 не передбачено обов`язку працівників закладу охорони здоров`я показувати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку технічного засобу на вимогу особи, яка підлягає огляду; 3) ОСОБА_1 було доставлено для проведення огляду протягом двох годин з моменту виявлення ознак сп`яніння та до закладу охорони здоров`я, що маж право проводити відповідний огляд; 4) за умови згоди ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння він мав проводитися лікарем ( ОСОБА_3 ), яка пройшла тематичне удосконалення по проведенню медичних оглядів водіїв для встановлення стану сп`яніння (а.с. 72 та зворотній бік); 5) відповідно до п. 7 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 проведення лабораторного дослідження за допомогою аналізу речовин біологічного середовища є обов`язковим лише для встановлення стану наркотичного сп`яніння, в усіх інших випадках проведення такого дослідження є не обов`язковим, а сам огляд може проводитися за допомогою спеціального технічного засобу, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився.

Окремо ОСОБА_1 зазначив, що висновок щодо результатів медичного огляду від 21.08.2022 року був сфальсифікований через те, що був підписаний лікарем-наркологом ОСОБА_7 , яка на момент проведення огляду була відсутня в КНП «Іванківська ЦРЛ», оскільки 21.08.2022 року був вихідним днем. Таким чином, висновок щодо результатів медичного огляду невідомим чином було підписано особою, якої не було на робочому місці.

Однак вказані доводи ОСОБА_1 не знаходять свого підтвердження за результатами дослідження фактичних обставин справи. Так, за вищезазначеним клопотанням ОСОБА_1 судом також було постановлено питання перед КНП «Іванківська ЦРЛ» щодо правового статусу та механізму підпису лікарем-наркологом медичного висновку щодо результатів огляду водіїв на стан сп`яніння.

У відповідь на вказаний запит у листі КНП «Іванківська ЦРЛ» (вих. № 312 від 18.05.2023 року) було зазначено, що лікар-нарколог ОСОБА_7 була ознайомлена з актом та висновком наступного дня, оскільки 21.08.2022 року був вихідним днем (неділя). Підстава для ознайомлення і її підпису Наказ КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ» № 38-АД від 02.01.2023 року «Про організацію проведення медичних оглядів для встановлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ», а саме розділ ІІ, п. 7, розділ ІV, п.1, відповідно до яких: не може бути заповнений і виданий висновок про результати медичного огляду безпосередньо після його закінчення при проведенні медичних оглядів лікарями загальної медичної мережі (до ознайомлення лікаря-нарколога з актом).

Таким чином, підпис лікаря-нарколога ОСОБА_7 на висновку медичного огляду є не результатом фальсифікації медичної документації, а результатом дотримання внутрішньо-організаційних правил проведення огляду на стан сп`яніння в КНП «Іванківська ЦРЛ», що вимагають ознайомлення цього лікаря з відповідними документами, після чого допускається видача їх іншим особам.

Зазначені висновки підтверджуються і дослідженими відеозаписами, на яких вбачається, як після фіксації відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння працівникам поліції повідомляється, що копію висновку вони зможуть отримати лише у понеділок після того, як його підпише лікар-нарколог.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що протокол про адміністративне правопорушення складений раніше висновку щодо результатів медичного огляду, а також відсутність у матеріалах справи направлення для проведення огляду, заслуговують на увагу. Однак в більшій своїй частині стосуються належного оформлення матеріалів справи та можуть бути підставою для дооформлення матеріалів справи, проте не є предметом судового розгляду відповідно до положень ст. 280 КУпАП та не створюють суттєвих перешкод для проведення повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи.

Так, при дослідженні відеозаписів під назвою «0000000__0122» тривалістю 02 хв. 09 сек., під назвою «0000000__0123» тривалістю 06 хв. 45 сек., під назвою «0000000__0124» тривалістю 04 хв. 29 сек. судом встановлено, що після відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ» ОСОБА_1 разом з працівниками поліції вийшов з закладу охорони здоров`я, після чого на вулиці чекали оформлення лікарем відповідних документів.

У подальшому, коли ОСОБА_1 разом з поліцейським повернувся до кабінету лікаря, а саме на відеозаписі «0000000__0123» на 05 хв. 20 сек. на столі у лікаря лежить направлення водія транспортного засобу на огляд на стан сп`яніння до медичного закладу, що свідчить про його складання працівниками поліції. Копія цього направлення була надана на запит суду КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ» та міститься у матеріалах справи (а.с. 73), з якими неодноразово ознайомлювався ОСОБА_1 .

Крім того, суд звертає увагу, що положеннями Інструкції № 1452/735 не передбачено ані вимоги надання копії такого направлення, ані імперативну обов`язковість його складання для того, щоб направити водія до медичного закладу для проходження огляду. Навпроти міститься лише вимога направлення поліцейським водія до медичного закладу.

З вказаних відеозаписів вбачається, що після виходу з кабінету лікаря, після ознайомлення з результатами проведеного огляду (фіксації відмови від його проходження у висновку лікаря), ОСОБА_1 разом з поліцейським підійшов до службового автомобіля, в якому в цей час сидів старший лейтенант поліції Цесак Андрій Петрович, який заповнював протокол про адміністративне правопорушення. При цьому з вище досліджених відеозаписів вбачається, що ОСОБА_6 вийшов з кабінету лікаря після того, як ОСОБА_1 остаточно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Таким чином, судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення почав складатися відносно ОСОБА_1 лише після його остаточної відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, а тому розбіжності у часі, зазначеному у протоколі про адміністративне правопорушення та висновку лікаря, не мають суттєвого значення з огляду на те, що за фактичними обставинами, встановленими судом шляхом дослідження наданого відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення почав складатися працівником поліції лише після встановлення у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення (відмови від проходження огляду), тобто після того, як останній відмовився проходити огляд у спеціальному медичному закладі, що є останньою можливістю пройти огляд на стан сп`яніння.

При дослідженні відеозаписів під назвою «0000000__0125» тривалістю 15 хв. 00 сек., під назвою «0000000__0126» тривалістю 15 хв. 00 сек., під назвою «0000000__0127» тривалістю 15 хв. 00 сек., під назвою «0000000__0128» тривалістю 02 хв. 28 сек. судом встановлено, що на них зафіксовано процес доставлення ОСОБА_1 до місця зупинки його автомобіля з метою завершення складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Будь-яких інших відомостей чи обставин, які б мали відношення до судового розгляду, на вказаних відеозаписах не встановлено.

При дослідженні другого DVD-R диску, що додано до матеріалів справи встановлено, що на ньому міститься файл з відеозаписом під назвою «0000000__0129» тривалістю 09 хв. 44 сек. При дослідженні вказаного відеозапису також встановлено, що він так само зроблений на портативний відеореєстратор працівника поліції та є логічним і послідовним продовженням обставин та подій, що зафіксовані на відеозаписах на першому DVD-R диску.

Крім того, при дослідженні вказаного відеозапису судом встановлено, що ОСОБА_1 було доставлено на місце зупинки його автомобіля, де було завершено складання протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи. З відеозапису вбачається, що працівником поліції було повністю зачитано ОСОБА_1 зміст протоколу, суть вчиненого ним адміністративного правопорушення, а також ознайомлено з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння. З відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 додатково особисто прочитав протокол, написав свої пояснення щодо нього, будь-яких інших заперечень чи зауважень щодо протоколу чи викладених у ньому відомостей, особисто працівникам поліції останній не заявив.

У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив також, що йому не було вручено копію акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, внаслідок чого допущено порядок проведення огляду на стан сп`яніння. Однак зазначені доводи не відповідають вимогам законодавства, оскільки аналіз положень Розділу ІІ Інструкції № 1452/735 дає можливість зробити висновок, що у випадку відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння такий акт не складається, а особа направляється до медичного закладу чи складається протокол про адміністративне правопорушення за відмову. Оскільки на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, то поліцейські не зобов`язані були складати акт огляду на стан сп`яніння, а відповідно його недоліки та не вручення його копії не може становити порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також ОСОБА_1 зазначив, що йому не було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України, статті 268 КУпАП. Однак зазначені доводи спростовуються відомостями самого протоколу про адміністративне правопорушення, так як після графи «Гр-ну ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, і повідомлено, що розгляд справи відбудеться…» стоїть підпис самого ОСОБА_1 , яким він засвідчив не тільки факт повідомлення його про дату, час і місце судового розгляду, але і підтвердив той факт, що йому роз`яснено його права та обов`язки.

Крім того, у судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що в його копії протоколу про адміністративне правопорушення не було вказано частину статті 130 КУпАП, що також є порушенням вимог законодавства.

З самого початку суд звертає увагу, що як зі змісту самого протоколу, так і з останнього дослідженого відеозапису судом встановлено, що ОСОБА_1 особисто ознайомлювався зі змістом протоколу та відомостями, що викладені у ньому. Будь-яких заперечень, зауважень щодо правильності чи неповноти кваліфікації його діянь ним не було висловлено. Крім того, з останнього відеозапису вбачається, що поліцейський роз`яснив суть правопорушення, що було вчинено ОСОБА_1 , на що останній не зазначив будь-яких зауважень чи заперечень, чи що йому не зрозуміла кваліфікація його діяння.

У свою чергу відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Тобто, законодавство містить вимогу вказівки місця, часу і суті адміністративного правопорушення, а також нормативного акту, яким передбачено відповідальність за правопорушення, що дає можливість зробити висновок про відсутність імперативної вказівки на необхідність визначення частини відповідної статті при встановленні лише одного факту вчинення особою правопорушення.

Зазначений висновок підтверджується положеннями п. 9 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06.11.2015 року № 1376, в якому зазначається, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема, у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Отже, обов`язково має бути вказана суть адміністративного правопорушення, що має відповідати ознакам складу правопорушення, які визначені у статті КУпАП, однак не передбачено обов`язку здійснення кваліфікації дій особи за конкретною частиною статті КУпАП.

Це узгоджується з положеннями п. 4, 5 Розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 року № 1395, в яких зазначається, що поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені частинами другою та третьою статті 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу.

У разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Таким чином, направленню матеріалів справи про адміністративне правопорушення до органу (посадової особи), уповноваженої на розгляд відповідної справи, передує, зокрема, перевірка дій особи на предмет наявності ознак повторності, про що складається відповідна довідка. Тому остаточна кваліфікація діяння особи залежить від зазначеної перевірки.

У той же час у судовому засіданні ОСОБА_6 повідомив, що складенням, оформленням та остаточним направленням до суду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, забезпечується відділом адміністративної практики Вишгородського РУП ГУНП в Київській області. Тобто, відповідний відділ є відповідальним за перевірку наявності у діях особи ознак повторності, складання та підготовки відповідної довідки.

Вищевикладене на переконання суду свідчить, що визначальною вимогою чинного законодавства є зазначення саме суті адміністративного правопорушення, що було вчинено особою, а визначення конкретної формули правової кваліфікації може здійснюватися пізніше з урахуванням необхідності проведення додаткових перевірок, зокрема, щодо наявності ознак повторності у діях особи.

У будь-якому випадку суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою та сутністю є процесуальним документом, яким висувається обвинувачення особі у вчиненні адміністративного правопорушення, визначаються межі такого обвинувачення, а відповідно і межі подальшого судового розгляду. Від цих меж також визначається можливість реалізації особою свого права на захист, зокрема, в аспекті права знати зміст висунутого обвинувачення, а також розуміти його межі для того, щоб мати можливість своєчасно побудувати ефективну позицію захисту по справі.

У той же час, ОСОБА_1 під час судового розгляду неодноразово ознайомлювався з матеріалами справи, у тому числі з оригіналом протоколу, неодноразово подавав письмові клопотання щодо суті справи, неодноразово виступав та підтримував свою позицію у судовому засіданні, однак під час всього судового розгляду в нього не виникало жодних труднощів чи перешкод щодо побудови позиції свого захисту з огляду на невизначеність меж висунутого обвинувачення. Під час всього судового розгляду жодного разу не піднімалося питання щодо правильності дій кваліфікації ОСОБА_1 , а також визначення того, за якою частиною статті необхідно кваліфікувати його дії. Усе це свідчить про те, що ОСОБА_1 чітко, безумовно та правильно розумів сутність висунутого відносно нього обвинувачення, його межі, а також безперешкодно скористався своїм правом на захист від висунутого обвинувачення.

Таким чином суд приходить до висновку, що відсутність вказівки на частину статті 130 КУпАП у примірнику протоколу про адміністративне правопорушення у даному випадку не становило того суттєвого порушення з боку працівників поліції, яке б могло створити істотні перешкоди ОСОБА_1 в реалізації його права на захист.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що відеозаписи додані до матеріалів справи, дають можливість зробити не тільки категоричний висновок щодо доведеності поза розумним сумнівом факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, але і категоричний висновок щодо доведеності поза розумним сумнівом факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, так і в спеціальному медичному закладі, уповноваженому на проведення огляду водіїв на стан сп`яніння.

Посилання ОСОБА_1 на те, що долучений до справи відеозапис не є належним доказом, оскільки у протоколі не зазначено технічний засіб, яким здійснювалася відеофіксація, суд вважає необґрунтованими, оскільки відсутність посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснювалась зйомка, не є тією обставиною, яка унеможливлює прийняття зафіксованих за допомогою технічних засобів фактів, як доказу у справі про адміністративне правопорушення чи визнання цього доказу недопустимим.

Відеозапис складається з декількох відеофайлів, кожен з яких містить дату та разом вони становлять цілісну картину.

Тобто, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог Закону України «Про Національну поліцію». Відеозапис події відповідає вимогам статті 251 КУпАП, відповідно до вимог якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису. Крім того, відповідно до вимог статті 251 КУпАП технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення, який є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів встановлено та підтверджено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За таких обставин, на підставі вищевикладених норм закону, суд вважає докази, що містяться в матеріалах справи, належними і допустимим та такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова ОСОБА_1 , як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 23, 33 КУпАП при призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність і вважає, що оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, стягнення слід призначити у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, на користь держави стягується судовий збір, розмір якого відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» становить 0,2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Внаслідок цього з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 35, 130, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас