Справа №591/4422/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільов О. В.
Номер провадження 33/816/135/23 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 грудня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/4422/22 за апеляційною скаргою захисника ПАВЛОВСЬКОГО В. А. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 21.11.2022, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник ПАВЛОВСЬКИЙ В. А. просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити, оскільки правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП вчинене його підзахисним на території КНП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань», а тому розгляд справи підсудний Ковпаківському районному суду м. Суми. ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі, а просив надати йому медичну допомогу. Протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП складався не за місцем його вчинення, а в іншому місці працівником поліції, який особисто не був присутнім разом з ОСОБА_2 в закладі охорони здоров`я. Заперечує вину ОСОБА_2 за ст. 124 КУПАП, який виконав вимоги працівників поліції про зупинку т/з та в подальшому продовжив рух у своєму напрямку, не спричинивши ДТП. Письмові пояснення ОСОБА_3 щодо обставин ДТП не узгоджуються з фактичними даними, зафіксованими на відеозаписах, ставить під сумнів пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з огляду на їх зацікавленість, а суддею було проігноровано клопотання сторони захисту щодо виклику цих свідків. Відсутність в діях його підзахисного складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, виключає наявність в діях ОСОБА_2 і складу правопорушення, передбаченого 122-4 КУпАП.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 21.11.2022 ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130, КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП на нього було накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, із позбавленням права керування т/з на строк 1 рік. Стягнуто на користь держави 496,20 грн судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_2 18.09.2022 о 12:10 в м. Суми вул. Володимирівська, буд. 32, керував т/з Hyundai Santa Fe, н. з. НОМЕР_1 , не був уважним та не виконав вимогу працівників поліції про зупинку т/з, яка була подана проблисковими маячками синього та червоного кольору, спеціальним звуковим сигналом та гучномовцем, був зупинений в районі будинку № 32 вул. Римського-Корсакова (переслідування здійснювалося вул. Володимирська Римського-Корсакова), шляхом блокування службовим т/з Renault Duster, з яким здійснив зіткнення, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, після чого залишив місце пригоди. В подальшому було встановлено особу водія та автомобіль причетний до ДТП, а також те, що водій перебував з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.3б, 2.4, 2.5, 2.10а, 3.2, 12.3 ПДР.

Будучи неодноразово повідомленими про час і місце апеляційного розгляду у встановлений законом спосіб, ОСОБА_2 та його захисник Павловський В. А. у судове засідання не з`явились, із клопотаннями про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не звертались, тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги захисника у відсутності учасників провадження у справі про адміністративне правопорушення, що не суперечить вимогам КУпАП. При цьому ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у §1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р (далі Конвенція), «не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання; суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції і повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати §1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany), а у іншому своєму рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), ЄСПЛ зазначив, що «заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання».

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, розглянувши протоколи про адміністративні правопорушення серії ААД № 074001, ААД № 074710, ААД № 074579 та ААД № 074002 від 18.09.2022, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що водій ОСОБА_2 , керуючи т/з із ознаками алкогольного сп`яніння, не був уважним та не виконав вимогу працівників поліції про зупинку т/з, був зупинений в районі будинку № 32 по вул. Римського-Корсакова шляхом блокування службовим т/з Renault Duster, з яким здійснив зіткнення, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, після чого залишив місце пригоди, а також відмовився від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на визначення стану сп`яніння, чим порушив п. 2.3б, 2.4, 2.5, 2.10а, 3.2, 12.3 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується дослідженими доказами, а саме:

- схемою місця ДТП, яка сталася 18.09.2022 о 12:10, якою зафіксоване місце ДТП, положення т/з, механічні пошкодження т/з Hyundai Santa Fe, н. з. НОМЕР_1 та Renault Duster, н. з. НОМЕР_2 (а. с. 2, 3);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , згідно яких вони 18.09.2022 близько 12:10 здійснювали охорону громадського порядку та на вул. Володимирський поблизу буд. 32 в м. Суми виявили т/з, водій якого згідно орієнтування, перебував з ознаками алкогольного сп`яніння та видимими тілесними ушкодженнями. Після чого ними було подано вимогу про зупинку цього т/з спецзасобами та зупинено шляхом блокування службовим т/з ОСОБА_6 , але водій іншого т/з допустив зіткнення зі службовим авто, після чого залишив місце події. Переслідуючи вказаний т/з спецзасобами його було зупинено в районі буд. 32 вул. Римського-Корсакова. В результаті ДТП т/з Renault Duster, н. з. НОМЕР_2 зазнав механічних ушкоджень, а водій, який керував т/з Hyundai Santa Fe, н. з. НОМЕР_1 був з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з та в закладі охорони здоров`я відмовився (а. с. 5, 6);

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , згідно яких 18.09.2022 близько 11:50 поліцейська машина, рухаючись зі сторони вул. Санаторної з увімкненими проблисковими маячками подавала звукові сигнали. Назустріч зі сторони вул. С. Табали рухався т/з світлого (сірого) кольору, який не зупинився. Він почув звук удару машин, коли сірий автомобіль проїжджав повз поліцейську машину, після чого поїхав в сторону вул. Санаторна, а поліцейські розвернулися та поїхали за сірим авто (а. с. 7);

- формою виводу (а .с. 8);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на місці зупинки т/з із застосуванням спеціальних технічних засобів (а. с. 36);

- направленням на огляд водія т/з із метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а. с. 37);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в присутності яких ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з та виявив бажання пройти відповідний огляд у найближчому медичному закладі (а. с. 38-39);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , згідно яких в їх присутності ОСОБА_2 працівниками поліції були роз`яснені його права (а. с. 40-41);

- копією акту огляду та тимчасового затримання т/з від 18.09.2022 (а. с. 43);

- копією постанови про накладення стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі № 5908412 від 18.09.2022 за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а. с. 54).

- відеозаписами з технічних засобів працівників поліції, на яких зафіксовані обставини виявлення працівниками поліції т/з Hyundai Santa Fe, н. з. НОМЕР_1 , його зупинення, вчинення ДТП та залишення ним місця ДТП, встановлення особи водія, виявлення в нього ознак алкогольного сп`яніння та відмови останнього від проходження встановленого законом огляду на стан сп`яніння (а. с. 58).

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на предмет їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, будучи повідомленими в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ним раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і пп. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючи фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду. Письмові пояснення вказаних свідків не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч. 1 ст. 122-2, ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно ЗУ «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353 встановлений ПДР, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306.

Відповідно п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством, а згідно ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно п. 2.3б, 2.4, 2.10 а, 2.5, 3.2, 12.3 ПДР водій зобов`язаний:

- бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- на вимогу поліцейського повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил;

- у разі причетності до ДТП негайно зупинити т/з і залишатися на місці пригоди;

- на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- у разі наближення т/з із увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших т/з, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного т/з (і супроводжуваних ним транспортних засобів);

- у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки т/з або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім іншого, настає за відмову особи, яка керує т/з, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, а тому поліцейським правильно установлені як факт керування т/з особою із ознаками сп`яніння, так і факт відмови цієї особи від проходження огляду щодо стану алкогольного сп`яніння.

Необхідно зауважити, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та постанові правильно присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі X «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (в ред. 28.10.2015 № 888).

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Таким чином, ОСОБА_2 , як особа, яка в цей день керувала т/з і щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, оскільки незалежно від причин зупинки т/з, водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги п. 2.5 ПДР, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього. При цьому вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення містить всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), зокрема суть правопорушення (об`єктивна сторона) відмова особи, яка керує т/з, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, конкретний пункт ПДР 2.5 і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, свідки відмови, тощо. При цьому, враховуючи обставини, за яких було зупинено т/з під керуванням ОСОБА_2 , зокрема і агресивну поведінку останнього, складення протоколу про адмінстративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП іншим працівником поліції, який як зафіксовано на відео також був присутній при оформленні матеріалів відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122-2, ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП не є порушенням вимог закону.

Крім того, вважаючи, що у такий спосіб працівником поліції було порушено права ОСОБА_2 , останній не був позбавлений можливості зафіксувати ці обставини шляхом складання заперечень у протоколі за ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак таких даних вказаний протокол не містить.

В будь-якому випадку, ОСОБА_2 , маючи сумніви у правомірності дій поліцейських мав право оскаржити такі їх дії у встановленому законом порядку, що ним зроблено не було.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, так як вони спростовуються наведеними вище доказами.

Що стосується доводів захисника Павловського В. А. про непричетність ОСОБА_2 до ДТП, який виконав вимоги працівників поліції про зупинку т/з і в подальшому продовжив рух у своєму напрямку, то вони не заслуговують на увагу, оскільки із дослідженого відеозапису з відео реєстратора службового автомобіля чітко убачається, що т/з Hyundai Santa Fe, н. з. НОМЕР_1 був зупинений поліцейськими шляхом його блокування т/з Renault Duster, н. з. НОМЕР_2 , однак ОСОБА_2 , хоча спочатку ненадовго і зупинився, але потім все рівно продовжив рух, зачепивши тим самим службовий автомобіль працівників поліції, що також підтверджується його письмовими поясненнями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, де ОСОБА_2 у відповідній графі власноручно зазначив, що згоден.

Крім того, апеляційний суд вважає, що справа відносно ОСОБА_2 була розглянута Зарічним районним судом м. Суми в межах територіальної юрисдикції, оскільки правопорушення були учинені водієм на вул. Римського-Корсакова та ОСОБА_11 , тому відповідні доводи апеляційної скарги захисника також задоволенню не підлягають.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколах обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 21.11.2022 відносно ОСОБА_12 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ПАВЛОВСЬКОГО В. А. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов