Код суду 233 № 233/2195/22
П О С Т А Н О В А

21 червня 2023 року Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Міросєді А.І., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовця ЗСУ, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №448617 від 02 листопада 2022 року, ОСОБА_1 02 листопада 2022 року о 20.30 год. на а/ш Слов`янськ-Донецьк-Маріуполь 34+200 м, керував транспортним засобом «MAZDA B-SERIES», номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, що було встановлено під час огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Alcotest 6810» (тест № 785), відповідно до якого вміст алкоголю становить 2,02 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, про день, час та місце розгляд справи повідомлявся належним чином у т.ч. через захисника Погрібняка О.М.

Захисник Погрібняк О.М. до суду не з`явився, про день, час та місце розгляд справи повідомлений належним чином шляхом телефонограми, яку отримав особисто. Надав письмові пояснення, просив суд закрити провадження у справі зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, Європейській суд з прав людини в своєму рішенні по справі «Пономарев проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Зі змісту п.25 рішення Європейського суду з справ людини від 11 квітня 2011 року у справі «Жук проти України» вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їх вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їх право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено.

З огляду на те, що ОСОБА_2 був обізнаний про складання щодо нього цього протоколу про адміністративне правопорушення, згідно його підпису у протоколі, оголошенням про виклик його до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області, оголошенням про виклик його до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області, розміщених на офіційному Web-сайті Судової Влади України, повідомленням на номер телефону, вказаний у протоколі; не вжив заходів для явки до суду, не подавав письмових заперечень проти протоколу, його поведінка свідчить про свідоме затягування розгляду справи з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що право особи, щодо якої складено адміністративний протокол, на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, порушене не було. Особі повинно бути відомо про час і місце розгляду справи, оскільки є можливість стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб - сторінка суду. З таким висновком погодився ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» № 12307/16.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, враховуючи безпідставне умисне затягування правопорушником справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄКПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Таким чином, доступ до суду є аспектом права на справедливий суд, порушення якого (права на доступ) неодноразово визнавалось ЄСПЛ, зокрема в справах «Кутіч проти Хорватії», заява № 487778/99 п.25. ЄСПЛ 2002-11, «Меньшакова проти України», заява № 377/02 від 08.04.2010 р.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак не з`явилася в судове засідання, не подавши клопотання про його відкладення.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

Частиною першою ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП для встановлення в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення має бути доведено, зокрема факт керування нею транспортним засобом та факт відмови водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правова процедура, що визначає механізм огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, регламентована зокрема ст. 266 КУпАП.

Згідно ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином законодавець визначив два механізми фіксації проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки: 1)з використанням технічних засобів відеозапису; 2)за участю свідків.

Відповідно до п.6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (далі Порядку), водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Згідно п.8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Тобто, законодавець передбачив також два механізми фіксації відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, а саме: 1) із застосуванням технічних засобів відеозапису; 2) за участю двох свідків.

У судовому засіданні досліджені такі наявні в матеріалах справи письмові докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 448617 від 02 листопада 2022 року; витяг з технічного приладу «Alcotest Drager 6810» (тест № 785 від 02.11.2022 р. 21.28 год.), результат становить 2,02 ‰; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.11.2022 р. (21.20 год.), відповідно до якого у ОСОБА_1 поліцейським у результаті огляду виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, млява мова), та було направлено до Костянтинівського наркологічного диспансеру на огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (без зазначення дати та часу огляду), відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлено 2,02‰, та останній, згідно запису, був не згодний з результатом тесту; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 02.11.2022 року; свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 07.06.2022; довідка про відсутність притягнення за ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 ; диск DVD-R з відео до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Оцінюючи зазначені докази, суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення, сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

В той же час, дослідженням відеозапису встановлено, що на ньому взагалі не зафіксовано факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Так, на вказаному відеозапису зафіксовано лише спілкування з ОСОБА_1 , який перебував у певному приміщенні.

При цьому, при дослідженні матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 встановлено, що протокол не містить даних про залучення свідків до процедури огляду на стан сп`яніння і фіксації факту проходження такого огляду ОСОБА_1 .

Крім того, статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Тобто, положення вказаного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Досліджуючи наданий відеозапис правопорушення, що є додатком до протоколу, встановлено, що фіксування проводилось не на камеру, яка закріплена на форменому одязі поліцейського, відповідно до вищенаведеного закону.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 17 липня 2019 у справі №295/3099/17 та від 13 лютого 2020 у справі №524/9716/16-а, приписами частини 3 статті 283 КУпАП передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в протоколі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Поряд з цим Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18 грудня 2018 року містить чіткий перелік пристроїв, з допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію.

Відповідно до пунктів 2, 3 Розділу II Інструкції Портативний відеореєстратор та карта пам`яті обліковуються з наданням відповідного інвентарного та номенклатурного номерів. Портативні відеореєстратори та карти пам`яті зберігаються в приміщеннях органів, підрозділів поліції та видаються поліцейському під підпис у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації, який зберігається в органі, підрозділі поліції.

Так, діючий Закон не дозволяє працівникам поліції здійснювати фіксацію порушень ПДР на особисті мобільні телефони. Всі прилади відеофіксації, зокрема такі як портативні відеореєстратори на форменому одязі поліцейського чи відеореєстратори на службових транспортних засобах мають бути виключно службовими. Всі відеозаписи мають належно реєструватися, зберігатися, видаватися лише під розписку у спеціальних журналах та використовуватись виключно у службових цілях.

Таким чином, зроблені працівниками поліції відеозаписи з особистих мобільних телефонів не можуть бути належними доказами у справах про притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення ПДР.

На підставі викладеного, суддя не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а тому технічний запис, який є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 є недопустимим доказом.

Також в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (без зазначення дати та часу огляду), відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлено 2,02‰, останній був не згодний з результатом тесту, але огляд у медичному закладі ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не проводився.

Інших матеріалів, які могли б бути доказами керування ОСОБА_1 транспортним засобом і перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять.

Факт вчинення адміністративного правопорушення має бути підтверджений лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», і таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Згідно ст.62Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон протии Франції» ЄСПЛ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України,ст.6Конвенції прозахист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від необхідності доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП).

З наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається достатніх та переконливих доказів, які б беззаперечно доводили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та перебування його у стані алкогольного сп`яніння, як про це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відсутність у справі доказів факту керування транспортним засобом особою та факту перебування у стані сп`яніння, виключає можливість притягнення її до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки не містить необхідних для цього складових - доведення факту керування транспортним засобом та доведення факту перебування у стані сп`яніння.

Враховуючи, що поліцейськими не дотримано процедури проходження огляду на стан сп`яніння водія, чим порушено вимоги ст.266 КУпАП та не доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що є обов`язковими складовими об`єктивної сторони вказаного правопорушення, вважаю за необхідне провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.247,ч.3 ч.1 ст. 284КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовця ЗСУ, - закрити на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя