ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/3630/23 Головуючий в 1 інст. Геєць Ю.В.
Провадження №33/807/643/23 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Сеньків І.М., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього адвоката Усенка А.В. на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 липня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Згідно з постановою суду, 17 квітня 2023 року о 20-10 годині, в м.Запоріжжя, Прибережна автомагістраль (напроти Перемоги, 72Б), в бік дубового гаю, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом „ЗАЗ 110207, номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком №2618 від 17 квітня 2023 року, від керування відсторонений шляхом паркування. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Усенко А.В. просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відеозапис події не містить ані моменту зупинки, ані жодного підтвердження, що за кермом був саме ОСОБА_1 .

Сторона захисту зазначає, що судом не було прийнято до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , яка повідомила в судовому засіданні, що за кермом була саме вона.

Посилається на відсутність безперервного відеозапису події.

Вказує, що відеозапис не містить і роз`яснення поліцейськими прав та обов`язків ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 керував названим у протоколі транспортним засобом у визначений у протоколі час та те, що його було зупинено працівниками поліції.

Крім того, працівником поліції було складено протокол та в судовому засіданні було зазначено, що факт керування ОСОБА_1 автомобілем підтверджується рапортом, що містяться в матеріалах справи. Однак, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Захисник вказує, що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено в задоволенні клопотання про проведення токсикологічної експертизи зразка біологічного матеріалу та клопотанні про здійснення фіксування судового процесу.

У зв`язку з чим сторона захисту вважає, що дії суду були упередженими.

Заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) адвоката Сеньків І.М., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №32757 від 17 квітня 2023 року, згідно з яким, 17 квітня 2023 року о 20-10 годині, в м.Запоріжжя, Прибережна автомагістраль (напроти Перемоги, 72Б), в бік дубового гаю, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом „ЗАЗ 110207, номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком №2618 від 17 квітня 2023 року, від керування відсторонений шляхом паркування. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України;

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого убачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Огляд проводився за допомогою Alcotest Drager 6820. В результатах огляду зазначено, що проба позитивна 1,92 % проміле. Від підпису ОСОБА_1 відмовився;

- у направленні на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17 квітня 2023 року;

- у висновку №2618 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху від 17 квітня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння;

- у акті медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння ОСОБА_1 від 17 квітня 2023 року;

- у довідці, виданій інспектором відділу адміністративної практики УПП в Запорізькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Хоменко О., відповідно до якої гр. ОСОБА_1 повторності за ст.130 КУпАП немає. Посвідчення водія НОМЕР_2 від 07 серпня 2014 року;

- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.

Вказані докази узгоджуються з відомостями з рапорту інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №4 УПП в Запорізькій області ДПП капітана поліції Курноса В., згідно з яким, останній доповідає, що під час несення служби 17 квітня 2023 року о 20-10 год. за адресою: м.Запоріжжя, Прибережна автомагістраль (напроти Перемоги, 72Б) екіпажем 702 було зупинено транспортний засіб „ЗАЗ 110207, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 за порушення ПДР. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, екіпажем 203 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою Alcotest Drager 6820, а також у медичному закладі у лікаря нарколога, на що останній погодився пройти у лікаря-нарколога, результат позитивний 1,92 проміле, проводилась відеофіксація на боді-камери. На гр. ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АДД №32757 від 17 квітня 2023 року за порушення п.2.9а ПДР України за ч.1 ст.130 КУпАП. Посвідчення водія НОМЕР_2 від 07 серпня 2014 року вилучено. Видано ТД 665621 від 17 квітня 2023 року. Автомобіль залишено на місці зупинки транспортного засобу без порушень ПДР. Спеціальні засоби та фізична сила не застосовувались.

Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнав, пояснив, що він не керував транспортним засобом, в день події алкоголь не вживав, просив провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні суду першої інстанції захисником адвокатом Усенком А.В. було заявлено клопотання про проведення токсикологічної експертизи зразка біологічного матеріалу.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції було заслухано свідка ОСОБА_2 (дружина ОСОБА_1 ), яка пояснила, що 17 квітня 2023 року близько 20 години вони з чоловіком їхали з дому на ОСОБА_3 до родичів за дитиною. За кермом автомобілю того дня була саме вона. Рухаючись по Наберіжній магістралі в районі «Райдуги» вона порушила правила дорожнього руху не включила сигнал повороту, тому їх зупинили поліцейські. Після зупинки вона вийшла з машини та спілкувалася з поліцейськими. Чоловік в цей час сидів на передньому пасажирському сидінні. Після цього її відпустили, та вона викликала таксі і поїхала до дитини, а чоловік залишився на місці зупинки. Протокол про адміністративне правопорушення щодо неї не складався, постанова про накладення адміністративного стягнення щодо неї за порушення ПДР не виносилась. Свідок також пояснила, що водійських прав вона не отримувала, попросила чоловіка того дня поїхати за кермом.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_4 (працівник поліції) пояснив, що 17 квітня 2023 року о 20-10 год. за адресою: м.Запоріжжя, Прибережна автомагістраль (напроти Перемоги, 72Б) екіпажем 702 було зупинено транспортний засіб „ЗАЗ 110207, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 за порушення ПДР. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, екіпажем 203 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою Alcotest Drager 6820, а також у медичному закладі у лікаря нарколога, на що останній погодився пройти у лікаря нарколога - результат позитивний 1,92 проміле. Також зазначив, що водій був зупинений саме екіпажем 702, його екіпаж 203 не зупиняв авто, вони прибули за викликом екіпажу 702, оскільки у останніх закінчувався робочий час. Під час спілкування з водієм, останній не заперечував факт керування ним транспортним засобом. Також він впевнився, що водієм авто був саме ОСОБА_1 , оскільки оглядав відеозапис відеореєстратора патрульного автомобілю екіпажу 702.

При апеляційному розгляді захисник ОСОБА_1 адвокат Сеньків І.М. навела доводи, які є аналогічними тим, що містяться в апеляційній скарзі.

На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують та суперечать матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що відеозапис події не містить ані моменту зупинки, ані жодного підтвердження, що за кермом був саме ОСОБА_1 , не є слушними.

З вказаного відеозапису цілком зрозуміло, що водієм автомобіля на час його зупинки працівниками поліції був саме ОСОБА_1 , який знаходився за кермом транспортного засобу „ЗАЗ 110207, номерний знак НОМЕР_1 , надав поліцейським своє водійське посвідчення.

Факт керування транспортним засобом не заперечувався самим ОСОБА_1 як під час спілкування останнього з працівниками поліції так і під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 не вказував працівникам поліції про те, що транспортним засобом керувала інша особа, а навпаки погодився на проходження огляду в медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння.

Більш того, відеозаписом зафіксовано, що транспортний засіб ОСОБА_1 після зупинки стояв на узбіччі проїзної частини з увімкненим «аварійним» сигналом.

Жодних інших сторонніх осіб на місці зупинки транспортного засобу „ЗАЗ 110207 не було.

Сумнівів в тому, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом „ЗАЗ 110207, номерний знак НОМЕР_1 , на момент його зупинки працівниками поліції, у суду апеляційної інстанції немає, оскільки вказані обставини в повній мірі доведено сукупністю належних та допустимих доказів, які містяться в матеріалах справи.

Об`єктивних даних про те, що транспортним засобом керувала інша особа, в матеріалах немає.

До версії сторони захисту, відповідно, і до показань допитаної в суді першої інстанції свідка ОСОБА_2 , про те, що за кермом транспортного засобу була саме вона, суд апеляційної інстанції ставиться критично, оскільки така версія спростовується наявними доказами, вказаними вище.

Окрім того, свідок є дружиною ОСОБА_1 , відповідно є особою, яка зацікавлена у сприятливому для останнього вирішенні справи.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо відсутності безперервного відеозапису події, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Право поліцейського на фото та відео фіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України «Про Національну поліцію» (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.

З самого відеозапису є очевидним, що цей запис здійснювався працівниками поліції, які оформлювали адміністративний матеріал.

Ніким не заперечується того факту, що події за участю ОСОБА_1 , які зафіксовані вищевказаним відеозаписом, мали місце, та відносяться саме до цієї справи.

Більш того, вказаний відеозапис не є єдиним доказом у справі, цей запис узгоджується з іншими доказами, на які послався суд в своїй постанові.

Те, що відеозаписом не зафіксований момент зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , не вказує на недопустимість вказаного відеозапису як доказу.

Відповідно і твердження сторони захисту про те, що відеозапис події не містить і роз`яснення поліцейськими прав та обов`язків ОСОБА_1 , не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення.

У відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №392757 від 17 квітня 2023 року зазначено, що громадянину ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, і повідомлено про розгляд справи в суді першої інстанції, що підтверджується підписом останнього.

Відомостей про те, що відео фіксація здійснювалась за допомогою недозволеного технічного засобу чи з порушенням вимог закону, в матеріалах справи немає.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395.

З приводу доводів апеляційної скарги про те, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Вина ОСОБА_1 підтверджується перш за все вищевказаними відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду, направлення на огляд ОСОБА_1 , висновком лікаря №2618 від 17 квітня 2023 року, акту медичного огляду №2618 від 17 квітня 2023 та відеозаписом події.

В свою чергу, відомості з вищевказаного рапорту повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Згідно з п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

У зазначеному протоколі міститься підпис самого ОСОБА_1 без жодних зауважень.

З будь-якими скаргами на дії працівників поліції у встановленому законом порядку ОСОБА_1 не звертався.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про проведення токсикологічної експертизи зразка біологічного матеріалу та клопотанні про здійснення фіксування судового процесу, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Так, за змістом оскаржуваної постанови, суд дійшов висновку про те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи по суті, у зв`язку із чим було відмовлено в задоволенні клопотання захисника-адвоката Усенка А.В. про проведення токсикологічної експертизи зразка біологічного матеріалу.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що огляд ОСОБА_1 в медичному закладі проводився за допомогою сертифікованого технічного приладу, дозволеного до використання, що підтверджується відповідними документами, витребуваними з медичного закладу за клопотанням сторони захисту. Результати першого обстеження - 1,92 Проміле, результати повторного обстеження (через 20 хвили) - 1,83 Проміле.

Згідно з Актом медичного огляду, у ОСОБА_1 при візуальному огляді лікарем виявлені певні ознаки алкогольного сп`яніння, в т.ч. різкий запах алкоголю з рота, що відображено у Акті. Також, у Акті відображено, що при огляді ОСОБА_1 пояснив, що напередодні вживав спиртне.

Остаточний діагноз лікарем встановлений в т.ч. з урахуванням клінічної картини.

Відмовляючи в задоволенні вищевказаного клопотання, суд обґрунтовано зазначив, що клопотання сторони захисту не містило жодних обґрунтованих доводів, які б переконували у необхідності проведення такої експертизи та свідчили про недостатність наявних доказів у справі для встановлення фактичних обставин правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 .

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Те, що стороною захисту заявлено клопотання про проведення токсикологічної експертизи зразка біологічного матеріалу та у задоволенні вказаного клопотання судом відмовлено, не завадило суду повно і всебічно з`ясувати всі обставини справи.

Що стосується доводів апелянта про те, що судом першої інстанції відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про фіксування судового засідання, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Кодексом України про адміністративні правопорушення здійснення вказаного фіксування не передбачено.

Разом з цим, згідно зі ст.129 Конституції України (на яку посилається апелянт), повне фіксування судового процесу технічними засобами є однією з основних засад судочинства.

В матеріалах справи міститься клопотання захисника про здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У клопотанні та в самій апеляційній скарзі зазначено, що в одному із судових засідань, на стадії встановлення особи свідка ОСОБА_2 , суддя побачила в паспорті останньої грошові кошти, у зв`язку з чим була викликана судова охорона та свідка допитано не було.

Тому, з метою уникнення порушення принципу прозорості судового процесу захисником було заявлено вказане клопотання.

Згідно з матеріалами провадження, фіксування судового процесу технічними засобами в суді першої інстанції не здійснювалось.

Проте, вказана обставина сама по собі не є безумовною підставою для скасування постанови суду, винесеної за наслідком розгляду справи про адміністративне правопорушення, виходячи з положень Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В свою чергу, судовий розгляд цієї справи проводився у відкритому судовому засіданні.

Сторона захисту не була позбавлена можливості робити нотатки, використовувати портативні аудіо записуючі пристрої тощо.

Свідок ОСОБА_2 , на яку вказує захисник в апеляційній скарзі, була допитана в судовому засіданні та її показання відображені в оскаржуваній постанові та їм надана оцінка, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції.

Сторона захисту не заперечує того факту, що ці показання, як і показання інших учасників процесу, відображені в постанові вірно, та не ініціює питання про повторне дослідження доказів при апеляційному розгляді.

В свою чергу, висновки суду, викладені в оскаржуваній постанові, ґрунтуються на досліджених судом доказах, наявних в матеріалах справи, які суд належним чином проаналізував і надав цим доказам правильну оцінку.

Упередженості з боку суду першої інстанції (як про це зазначає апелянт) не убачається.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Порушень законодавства, що тягнуть за собою безумовну зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника-адвоката Усенка А.В. залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 липня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 335/3630/23