П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2023 року м. Київ

Справа № 362/2742/22

Провадження: № 33/824/290/2023

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Невідома Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Окари Івана Валерійовича в інтересах ОСОБА_1

на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2022 року, винесену під головуванням судді Дорошенко В. М.,

щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумівдоходів громадян, що становить 170 грн.

Не погодившись із таким судовим рішенням, 06 жовтня 2022 року адвокат Окара І. В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2022 року та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу такого правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що ОСОБА_1 жодного психологічного насильства по відношенню до своєї сестри не вчиняла і ніколи не бажала та не мала наміру завдати їй будь-якої шкоди. Вона лише прийшла до батьківського будинку та забрала свої речі. Докази, які б підтверджували вчинення нею насильства відносно сестри, в матеріалах справи відсутні. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено лише про прояви домашнього насильства, проте не зазначено наслідків такого насильства. Ні працівниками поліції, ні судом першої інстанції не було встановлено можливості настання фізичної чи психологічної шкоди.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також їх адвокатів, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд доходить висновку про задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 11.07.2022 близько 11:00 год. ОСОБА_1 прийшла до місця проживання своєї сестри ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 , спровокувала сварку та викидала особисті речі ОСОБА_2 з будинку, чим вчинила психологічне насильство в сім`ї.

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП , суд першої інстанції виходив із того, що надані докази на підтвердження її винуватості є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто, умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство ? це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 14 ст. 1 цього Закону, психологічне насильство ? це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Об?єктивна сторона ч. 1 ст.173-2 КУпАП передбачає існування обов?язкової ознаки, якою є можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Отже, законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Ці обставини (завдання шкоди фізичному здоров`ю або завдання шкоди психічному здоров`ю чи можливість спричинення якогось виду шкоди), як обов`язкові елементи складу правопорушення повинні бути зазначені у протоколі.

Однак, впротоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносновідносно ОСОБА_3 , не зазначено про настання наслідків вчинення нею адміністративного правопорушення, а саме, яка шкода була завдана чи могла бути заподіяна ОСОБА_2 діями ОСОБА_3 , хоча це прямо випливає з диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Тобто, фактично об`єктивна сторона правопорушення в протоколі не розкрита.

Відтак, конфліктна ситуація, яка склалась 11.07.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за відсутності доказів на підтвердження завдання або можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої ? не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов?язковою ознакою об?єктивної строни даного проступку.

Наявні в матеріалах справи пояснення свідків лише підтверджують існування між сестрами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 довготривалого конфлікту щодо поділу спадкового майна, проте, також не вказують про завдання діями ОСОБА_3 шкоди фізичному або психічному здоров`ю їх сестри або можливого спричинення такої шкоди.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтвердила, що ОСОБА_1 не погрожувала їй, неображала її та не принижувала. Окрім того, під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виявили намір примиритись між собою.

Згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому,суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, вважаю, що матеріали справи не доводять наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а відтак постановаВасильківського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2022 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката Окари Івана Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т. О. Невідома