Справа № 305/819/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
18.12.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну захисниці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвокатки Поштак Ю. С.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 21 вересня 2022 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, посвідчення водія НОМЕР_1 ,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.
Згідно з постановою, 05.05.2022, о 15 год 30 хв, у м. Рахів по вул. Миру, водій ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем марки «Gelly» MP-7151А, огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря приймального відділення Рахівської РЛ, за адресою: м. Рахів вул. Карпатська, 1.Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокатка Поштак Ю.С. вказує на те, що постанова є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню. Апелянт зазначає, що його підзахисний не був зупинений працівниками поліції, а стояв на узбіччі дороги поруч із супермаркетом, наміру керувати транспортним засобом не мав, причина направлення на освідування є безпідставною. Зазначає, що направлення ОСОБА_1 на огляд оформлене о 15 год 55 хв, і в направленні уже містяться відомості про серію та номер протоколу, година у якому вказана «16 год 10 хв», що свідчить про упередженість з боку поліцейських. Окремо апелянт звертає увагу на те, що право ОСОБА_1 на захист було порушено, оскільки копія протоколу є нечитабельною. Крім того, ОСОБА_1 не роз`яснено його право на захист, на отримання правової допомоги захисника. Відеозапис, який міститься у матеріалах справи не можна вважати належним доказом, оскільки момент проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння не зафіксовано. Постанову просить скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.
Дослідивши зібрані у справі докази, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
Апеляційним судом справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвокатів Поштак Ю. С. та Олаг О. М., які були належним чином повідомлені про розгляд справи, про що свідчать довідки про доставку SMS - повідомлення від 19.10.2023, жодних клопотань про відкладення розгляду справи на інший термін від вказаних осіб не надходило.
Окрім того, приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вищевказаних осіб, суд апеляційної інстанції бере до уваги і те, що розгляд справи неодноразово відкладався, а саме: 19.04.2023 (а. с. 47- 50), 25.07.2023 (а. с. 51-57), 18.10.2023 (а. с. 58-64), а також те, що ОСОБА_1 жодного разу не з`явився на розгляд справи. За таких обставин, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, сформованої у справі «Пономарьов проти України», де зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження та що заявник має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді та враховуючи те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, і його захисницею, адвокаткою Поштак Ю. С. подано апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, тому апеляційний суд, відповідно до ст. 294 КУпАП, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 та адвокатів Поштак Ю. С., Олага О. М.
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративного правопорушення, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №238924, 05.05.2022, о 15 год 30 хв, у м. Рахів по вул. Миру, водій ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем марки «Gelly» MP-7151А, огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря приймального відділення Рахівської РЛ, за адресою: м. Рахів вул. Карпатська, 1. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. З протоколу також убачається, що у водія ОСОБА_1 тимчасово вилучені документи: посвідчення водія НОМЕР_1 . Від підпису протоколу та від отримання його копії ОСОБА_1 відмовився, про що свідчать дані протоколу.
У направленні на огляд водія ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння зазначено, що ОСОБА_1 направлено на освідування до Рахівської РЛ о 15 год 55 хв (а. с. 2).
Висновком лікаря Рахівської РЛ №319 від 05.05.2022 ОСОБА_2 щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння підтверджено, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння 1, 56 % проміле (а. с. 3).
На відеозаписі, що міститься на DVD - диску відображена подія, яка мала місце 05.05.2022, яка фіксувалася на бодікамери поліцейських у хронологічній послідовності. Так, із відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили автомобіль марки «Gelly» MP-7151А, оскільки надійшло повідомлення про те, що водій імовірно перебуває у стані алкогольного сп`яніння, відтак при спілкуванні у водія ОСОБА_1 були виявлені очевидні ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота. На пропозицію поліцейських пройти освідування у медичному закладі водій погодився, заперечень чи незгоди не висловлював. Досліджений апеляційним судом відеозапис інформативний, позбавлений упередженості та суб`єктивного ставлення, є послідовним, містить у хронологічній послідовності необхідні відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи (а. с. 4).
Зібрані у справі докази у їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський Сомер Ф. був упереджений при направленні водія ОСОБА_1 на огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння та складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи.
Крім того, апеляційний суд бере до уваги і те, що до апеляційної скарги сторона захисту не приєднала жодного доказу, який може свідчити про те, що поліцейський діяв всупереч закону при перевірці особи водія, направленні його на освідування та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, і що апелянт оскаржував дії працівників поліції, що фактично дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_1 погодився із законністю дій працівників поліції.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейський Сомер Ф. при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
При цьому, не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та підпису наявних у матеріалах справи документів, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення та медичному висновку, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Також апеляційним судом не встановлено жодних даних і про те, що в лікаря Рахівської РЛ, яка проводила огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склала висновок про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння були підстави для фальсифікації вищевказаного документу щодо ОСОБА_1 , а також для його обмови у перебуванні у такому стані, у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.
З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена наявними у справі письмовими доказами, яким суд дав правильну об`єктивну оцінку.
Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційним судом відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що зупинка ОСОБА_1 була незаконною, оскільки ОСОБА_1 за кермом автомобіля не перебував, стояв на узбіччі дороги поруч із супермаркетом, наміру керувати транспортним засобом не мав, причина направлення на освідування є безпідставною.
Із відеозапису, який міститься на DVD-диску, вбачається, що на відеозаписі зафіксовано, що працівники поліції, отримавши повідомлення від осіб, які телефонували з АЗС про те, що водій автомобіля марки «Gelly» MP-7151А, імовірно перебуває у стані алкогольного сп`яніння, їхали позаду автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Надалі, після вимоги поліцейських зупинитись, ОСОБА_1 виконав вимоги, зупинив автомобіль, відтак, перебуваючи на водійському місці, вийшов з транспортного засобу та почав спілкування з поліцейськими. Жодних тверджень про те, що автомобілем кервав не він, а інша особа, ОСОБА_1 не висловлював, не заперечував факт керування ним автомобілем.
Сторона захисту посилається на те, що поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, однак ці доводи до уваги не беруться, оскільки матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 висловлював поліцейським намір скористатися правовою допомогою, і йому було відмовлено, або чинились певні перешкоди при намаганні реалізувати свої право на захист. З дослідженого апеляційним судом відеоматеріалу убачається, що працівники поліції в коректній формі спілкувалися з ОСОБА_1 , а сам ОСОБА_1 не виявляв жодних ознак стурбованості або категоричної незгоди з діями працівників поліції.
Дослідивши наявний у матеріалах справи відеозапис та надавши йому об`єктивну оцінку, апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відеоматеріал який міститься у матеріалах справи не можна вважати належним доказом у справі, оскільки момент проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння не зафіксовано.
На переконання апеляційного суду, у матеріалах справи немає жодних доказів, які дають підстави вважати, що особа, яка зафіксована на відеозаписі не є тією особою, відносно якої складено медичний висновок № 319 від 05.05.2022, а відтак протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №238924 обґрунтовано складено щодо ОСОБА_1 . Апеляційним судом береться до уваги те, що стороною захисту не надано жодних даних про факт оскарження медичного висновку, або оскарження дій медичних працівників, які проводили безпосередньо огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, чи дій поліцейських, які направляли водія на проходження огляду з метою визначення стану алкогольного сп`яніння та за його наслідками склали протокол.
Відхиляючи твердження апеляційної скарги в цій частині, апеляційним судом враховується зміст протоколу про адміністративне правопорушення, з яким, відповідно до даних протоколу, ОСОБА_1 відмовився ознайомлюватись. Так, у протоколі вказано, що особу водія встановлено за документом - посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 08.08.2008, копія якого також міститься у матеріалах справи, і свідчить про те, що вказане посвідчення належить не іншій особі, а саме ОСОБА_1 . Тому, будь-які доводи про те, що матеріалами справи не доведено, що саме ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у вказані у протоколі місці та в зазначений час у Рахівській РЛ, апеляційним судом розцінюються критично, як і твердження про те, що відеоматеріал, у розумінні ст. 251 КУпАП, не можна вважати належним доказом у справі.
Апеляційний суд вважає безпідставними твердження сторони захисту про те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом у справі, оскільки право ОСОБА_1 на захист було порушено, позаяк копія протоколу є нечитабельною. Так, відхиляючи доводи апелянтки в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що під час розгляду апеляційної скарги не встановлено фактів невідповідності складеного щодо ОСОБА_1 протоколу вимогам ст. 256 КУпАП, яка чітко регламентує, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Апеляційний суд визнає, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам вищевказаної статті. Так, з протоколу убачається, що доводи апелянта про нечитабельність процесуального документу, є необґрунтованими, розцінюються критично, оскільки такі свого підтвердження не знайшли, позаяк вказаний процесуальний документ є читабельним.
Апеляційний суд не вбачає жодних підстав для визнання необґрунтованими висновків місцевого суду про те, що направлення ОСОБА_1 на огляд оформлене о 15 год 55 хв, і в направленні уже містяться відомості про серію та номер протоколу, година у якому вказана «16 год 10 хв», що свідчить про упередженість з боку поліцейських.
Вказані твердження не спростовують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння у вказаному у протоколі місці та в зазначений час. Окрім того, апеляційний суд, відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, бере до уваги те, що направлення на огляд водія ОСОБА_1 до медичного закладу оформлене після його зупинки, яка мала місце о 15 год 30 хв, направлення на огляд оформлене о 15 год 55 хв, у день складання протоколу 05.05.2022.
Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення та в направленні та огляд - відсутні, у зв`язку з чим, апеляційний суд вбачає у діях ОСОБА_1 свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.
Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.
На інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, не зазначено й під час апеляційного перегляду справи такі не встановлено.
З урахуванням викладеного, місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки, позаяк правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП є грубим порушенням правил дорожнього руху, потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.
Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст. 33-35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його захисники, не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Поштак Ю. С. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 21 вересня 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН