СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/7875/23
пр. № 3/759/3762/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року cуддя Святошинського районного суду м. Києва Поплавська О.В., за участі захисника - адвоката Кухалейшвілі Л.Ю., розглянувши матеріали які надійшли з УПП в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №023842 від 23.04.2023 року, що 23.04.2023 року о 14 год. 10 хв. в м. Києві по вулиці Генерала Наумова, 27 А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ducati Hypermotard д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил Дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вказаному адміністративному правопорушенні не визнав, вказував на те, що адміністративний протокол відносно нього складений не вірно, він не керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння та не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, просив закрити провадження відносно нього за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Кухалейшвілі Л.Ю. в судовому засіданні також заперечував щодо складеного протоколу, просив закрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження освідування, це чітко видно на відео, яке працівники поліції надали в якості доказів. ОСОБА_1 разів десять сказа, що готовий пройти освідування, однак лише просив працівників поліції зачекати на його друга, щоб той забрав транспортний засіб. Натомість працівники поліції почали шантажувати ОСОБА_1 , що мотоцикл заберуть на штрафмайданчик. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 відмовлявся від проходження освідування, надані відеоматеріали до справи це підтверджують, хоча і вони не можуть розглядатися в якості доказів так як зібрані з порушенням діючого законодавства. Відповідно до п. 2 розділу 3 інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України віл 18.12.2018 року №1026, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення. Разом з тим в матеріалах справи містяться відеозаписи да DVD диску, який має декілька окремих коригованих частин, тобто не вівся безперервно і не у повному стані, як того вимагає інструкція.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи на підтвердження відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення правопорушника у суді, а також відеоматеріали з нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції суддя, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 23.04.2023 року, не підтверджені у судовому засіданні, а також спростовуються дослідженими судом належними та допустимими доказами.

Так, згідно відеозапису камер поліцеййських, ОСОБА_1 був зупинений на блок-посту, керував мотоциклом. Працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що він погодився. Разом із цим, працівники поліції не дозволили відкотити мотоцикл з проїжджої частини, після чого ОСОБА_1 почав викликати своїх знайомих, щоб вони приїхали за мотоциклом. В процесі очікування поліцейські кілька разів пропонували, і врешті-решт, наполягали, на проходженні огляду в лікарні, на що ОСОБА_1 не заперечував, зазначав, що він проїде в медичний заклад для огляду після того, як приїдуть його знайомі і заберуть мотоцикл. Через деякий час поліцейські склали протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Тому усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП повинні трактуватися судом на його користь.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з?ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При складанні протоколу та прийнятті постанови повинно бути з?ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно із п.1 ст. 247 КпАП України розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище, суддя приходить до висновку, що факт порушення п. 2.5 Правил Дорожнього руху ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, що зумовлює закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 247, 283, 284, 290, 291 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: О.В. Поплавська