Справа 556/3162/23
Номер провадження 3/556/1464/2023
П ОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2023 року Суддя Володимирецького районного суду Рівненської області Котик Л.О., розглянувши матеріали, що надійшли від Вараського РВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , ФОП ОСОБА_1 ,

За ч.1 ст. 164 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Згідно Протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №133260 від 19.10.2023 року, ОСОБА_1 приблизно о 13:45 год. в АДРЕСА_2 , в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », вів господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкт господарювання або без одержання ліцензії на проведення певного виду господарської діяльності, а саме слабоалкогольних напоїв, що підлягають ліцензуванню відповідно до Закону, здійснював їх продаж з метою одержання прибутку, чим порушив вимоги ст.ст 3, 19 Господарського кодексу України, вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.164 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП не визнав. До матеріалів справи не надано доказів, що він вів господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкт господарювання та здійснював продаж слабоалкогольних напоїв без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню. Просив суд закрити справу про притягнення до відповідальності у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали, які надіслані до суду, суд вважає, що справа підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, з наступних підстав.

Доказів, що б слугували підтвердженням обставин протоколу та містили б інформацію про обставини події, що мала чи могла мати місце 19.10.2023 року, в АДРЕСА_2 , в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », не зібрано.

Доводи особи, відносно якої складено протокол, породили у суду обґрунтовані сумніви у настанні події правопорушення. Узагальнивши інформацію про обставини, отриману в результаті дослідження доказів, суд констатує, що зібрані стороною обвинувачення докази не є достатніми для підтвердження факту торгівлі слабоалкогольними напоями у магазині за адресою «Вкусняшка» в с. Більська Воля.

В ст.7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Всупереч наведеному, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, яким чином ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність, а також не зазначено факту отримання прибутку або мети досягнення економічних і соціальних результатів, відсутні докази систематичності такої діяльності.

Крім того, оцінюючи долучені до протоколу докази, суд приходить до висновку, що вони є неналежними і в своїй сукупності неспроможні підтвердити вину ОСОБА_1 в правопорушенні. Зокрема, будь-яких пояснень в осіб, які придбали слабоалкогольні напої, до матеріалів не долучено, і хто ці особи, встановити не можливо. У матеріалах справи відсутній документ, який би фіксував факт продажу, відсутні пояснення покупців, а також їх прізвища та адреси. Таким чином у матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 164 ч. 1 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 42 Господарського кодексу України встановлено, що підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Частиною першою ст. 55 ГК України встановлено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. У відповідності до ч.2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Тобто, суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення порядку провадження господарської діяльності в даному випадку має виступати суб`єкт господарської діяльності.

Отже, для притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП належало встановити, чи ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання у розумінні закону та здійснював господарську діяльність із порушенням встановленого порядку. Разом з тим, такі докази у справі відсутні.

Згідно ч.1, ч.2 ст.3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Поняття господарської діяльності та суб"єкта господарювання визначені в ст.1 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності", згідно якої господарська діяльність - будь-яка діяльність, у тому числі підприємницька, юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців, пов"язана з виробництвом (виготовленням) продукції, торгівлею, наданням послуг, виконанням робіт.

Об"єктом правопорушення, передбаченого ст.164 ч.1 КУпАП, є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи, додані до нього не містять даних про те, що ОСОБА_1 здійснював регулярну, постійну діяльність по реалізації алкогольних напоїв, що є основою господарської діяльності, та виключає об`єкт даного правопорушення.

Крім того, для наявності складу правопорушення, передбаченого ст.164 КУпАП необхідне отримання саме прибутку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів справи, в діях ОСОБА_1 відсутня суб"єктивна сторона адміністративного правопорушення, а саме отримання прибутку від здійснення підприємницької діяльності, як суб"єкта господарювання.

Також, в протоколі про адміністративне правопорушення, не вказано, яку суму грошей, чи інший прибуток, було одержано ОСОБА_1 внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, а також факту їх вилучення, оскільки санкція ст.164 КУпАП передбачає конфіскацію виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.

З пояснень продавця магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - ОСОБА_2 , долучених до протоколу, вбачається, 19.10.2023 р. до магазину зайшли працівники поліції і вилучили слабоалкогольні напої.

Таким чином не доведено сам факт ведення господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на проведення певного виду господарської діяльності.

Частина 1 статті 164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт

підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі Кобець проти України (з відсиланням на п. 282 рішення у справі Авшар проти Туреччини (Avsar v. Turkey), згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах Малофєєва проти Росії (Malofeyevav. Russia, рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та Карелін проти Росії ( Karelin v. Russia , заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), де ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що …суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом) .

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Суд вважає, що поза розумними сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як таких що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Таку ж позицію висловив Верховний суд в постанові Касаційного кримінального суду від 09 квітня 2020 року у справі № 761/43930/17, де зазначив, що поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 №5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, не підтверджується матеріалами справи та належними доказами, тому провадження у справі підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення, оскільки суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення.

На підставі викладеного суд, керуючись ст.ст. 7, 221, 247, 251-252, 280, 283-285 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Суддя: