Справа № 357/5393/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.06.2023 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гавенко О.Л. розглянувши матеріали, що надійшли з Національної поліції України Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області полку патрульної поліції у м.Біла Церква та Білоцерківському районі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП, -

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 256933 від 24.04.2023 року, 24.04.2023 року о 10 год. 54 хв. в м. Біла Церква по вул.Сквирське шосе 220 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Hyundai Santa FE» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей які не реагують на світло, поведінка що не відповідає обстановці, неприродна блідість щкіряного покриву обличчя. Водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме у медичному закладі у лікаря нарколога, на що водій категорично відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил Дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ст.130 ч.1 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №066226 від 24.04.2023 о 10 год. 54 хв. вул.Гайок та вул.Сквирське шосе водій ОСОБА_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку було здійснено шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору та з увімкненням спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги п.2.4 та 8.9 б Правил Дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.122-2 КУпАП.

В судовому засіданні 09.06.2023 року правопорушник ОСОБА_1 суду пояснив наступне. Вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнає, оскільки він наркотичних засобів не вживає, те що йому поліція подавала за допомогою проблискових маячків та з увімкненням спеціального звукового сигналу про зупинку він також не чув, оскільки погано себе почував, в автомобілі грала гучно музика і він дуже поспішав до лікарні, оскільки працював на будівництві та надихався якогось хімічного компоненту, після чого йому стало зле і він швидко зібрався та поїхав до лікарні, не заперечував того факту, що перевищив швидкість. Зазначив, що від працівників поліції він не тікав, на питання чому не поїхав до лікарні, зазначив, що дуже розхвилювався, а тому відмовився від проходження огляду в медичному закладі. Просив складений протокол відносно нього закрити.

В судове засідання 28.06.2023 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлявся, до суду через електрону пошту направив листа в якому зазначив, що просить розгляд справи проводити без його участі, оскільки він не має можливості приїхати на слухання справи.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема, рішення "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року) наголошує, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження". Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. З аналізу постанови Верховного Суду від 15.05.2019 у справі N 0870/8014/12 вбачається, щосторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. У зв`язку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП та пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року N 14 суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

Суддя, оголосивши протоколи про адміністративні правопорушення, дослідивши приєднані до протоколів документи, дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ст.ст.ч.1ст. 122-2, 130 ч.1 КУпАП, до нього має бути застосоване адміністративне стягнення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію відеозапису, актом огляд, а також іншими документами.

Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України: «Кожен має право на справедливий … розгляд його справи …».

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд поєднуються з положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№475/97-ВР) та є частиною національного законодавства.

Вважаю, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, повністю доведена також письмовими матеріалами протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 356933 від 24.04.2023 року та серії ААБ № 066226 від 24.04.2023 року, постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії БАА № 482039 від 24.04.2023 року за ч.2 ст.122 КУпАП, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.04.2023 року; актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; розпискою від 24.04.2023 року, рапортом інспектора поліції Бондаренка Д. та рапортом інспектора поліції Литвина О. додатком до протоколу серії ААД № 356933 від 24.04.2023 року диском із нагрудної камери № 477048- із записами нагрудних бодікамер поліцейських, які оглянути учасниками під час судового засідання.

Суддею встановлено, що 24.04.2023 року о 10 год. 54 хв. в м.Біла Церква по вул.Сквирське шосе 220 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Hyundai Santa FE» д. н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей які не реагують на світло, поведінка що не відповідає обстановці, неприродна блідість щкіряного покриву обличчя. Водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме у медичному закладі у лікаря нарколога, на що водій категорично відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил Дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ст.130 ч.1 КУпАП.

Крім того , суддею встановлено, що 24.04.2023 о 10 год. 54 хв. вул.Гайок та вул.Сквирське шосе водій ОСОБА_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку було здійснено шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору та з увімкненням спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги п.2.4 та 8.9 б Правил Дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Згідно направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції Рокитнянська ЦРЛ від 24.04.2023 року медичний огляд не проводився.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суддя, дії ОСОБА_1 кваліфікує за ст.130 ч.1 КУпАП керування транспортним засобом особи в стані алкогольного сп`яніння та за ст. 122-2 ч. 1 КУпАП як невиконання вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

У п. п.2, 4 розділу 1 Інструкції вказано, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.6 розділу 1 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У п. 12 розділу 2 Інструкції говориться, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З огляду на вказане, протокол про адміністративне правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП та ч.1 ст.122-2 КУпАП, складені відповідно до положень вищезазначених Інструкції, порядку та вимог ст. 266 КУпАП.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд поєднуються з положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№475/97-ВР) та є частиною національного законодавства.

Суддя зазначає, що адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинено умисно та є грубим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами.

Зважаючи на викладене вище вважаю, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 та п.2.4 та 8.9 б ПДР України, є достовірними та допустимими доказами.

Отже, суддя вважає,що враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його винуватості, майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, дійшов висновку, що з метою виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, необхідним і достатнім буде застосування до останнього адміністративного стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції, передбаченої ст.122-2 ч.1 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції, передбаченої ст.130 ч.1 КУпАП, та з урахуванням ст. 36 КУпАП призначити остаточне стягнення.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, статтями 130 ч. 1, 9, 221, 245, 251-252, 266, 280, 284, 40-1 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-2 ч. 1, 130 ч. 1 КУпАП і застосувати до нього стягнення за:

ст. 122-2 ч. 1 КУпАП у виді позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці;

ст. 130 ч. 1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 36 КУпАП призначити ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп. в дохід держави.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та потерпілим, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяО.Л. ГАВЕНКО