Справа № 357/7545/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2023 м. Біла Церква

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Клепа Тетяна Володимирівна, розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення, які надійшли з Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, особи з ІІ групою інвалідності, РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий 11.07.1997 МВ № 2 Білоцерківським МУ ГУ МВС України,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Новогребельської І.М.,

У С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 742175 від 27.05.2023, 05.05.2023 близько 17:00 години на АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру щодо свого брата ОСОБА_2 , а саме словесно ображав та вдарив його в обличчя, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю та посягав на життя і здоров`я постраждалої особи, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що на АДРЕСА_2 проживає його мама, яка на даний час перенесла три інсульти, тому вони з меншим братом ОСОБА_2 домовилися, що починаючи з 10.03.2023 будуть доглядати її, чергуючись по 7 днів. Місяць до цього випадку, коли він доглядав свою матір, у неї піднявся тиск, тому він викликав ШМД. 05.05.2023 близько 17:00 год він прийшов до місця проживання їхньої мами, щоб замінити брата. Вони спілкувалися на ріщні теми і в ході розмови ОСОБА_2 сказав, що якщо їхній мамі знову буде погано, щоб він не викликав ШМД. Його це дуже обурило і він почав повчати брата, що так робити не можна. Біля брата стояв стільчик, він його взяв і замахнувся на нього. Він у свою чергу, захищаючись, підставив руку, об яку стільчик вдарився, оскільки активних дій не міг вчиняти, тому що переніс операційне втручання на серці. Потім ОСОБА_2 ніби заспокоївся, закурив і вже на цигарці побачивши кров, почав кричати і викликав працівників поліції. Така ситуація у них з братом сталася вперше, домашнього насильства стосовно брата він не вчиняв.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвокат Новогребельська І.М. в судовому засіданні просила закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, мотивуючи тим, що 05.05.2023 між братами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відбувся родинний конфлікт, який спровокував потерпілий. ОСОБА_1 діяв в стані необхідної оборони, оскільки ухилявся від удару табуретом та не наносив удари потерпілому, а лише ухилявся від ударів. Враховуючи обставини справи, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки притаманні домашньому насильству, а наявні ознаки конфліктної ситуації між ним та ОСОБА_2 з приводу догляду за недієздатною матір`ю. Окрім того в діях ОСОБА_1 відсутній умисел та відсутні ознаки суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення. Жодних із здобутих доказів у справі не підтверджено вчинення ОСОБА_1 такої форми домашнього насильства як завдання шкоди психічному та фізичному здоровю потерпілої особи, окрім цього не встановлено чи викликали дії ОСОБА_1 будь-які наслідки, передбачені Законом. Сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного та фізичного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП. В матеріалах справи, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні докази того, що потерпілому ОСОБА_2 могла бути завдана чи була завдана діями ОСОБА_1 психологічна, фізична шкода, тобто відсутні будь-які документи (докази) які б доводили факт заподіяння шкоди ОСОБА_2 . Звертає увагу, що особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну та повторювані в часі інциденти множинних видів насильства; системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися. Окрім того, за тих подій, які мали місце у травні 2023 року ОСОБА_1 захищав інтереси своєї недієздатної мами, що викликало незадоволення та негативні емоції збоку ОСОБА_2 , що в свою чергу спричинило побутовий конфлікт між ними, і в подальшому ОСОБА_1 змушений був захищатися від фізичного агресивного нападу із застосуванням сили ОСОБА_2 . Також акцентує увагу на тому, що потерпілий є конфліктною особою, постійно провокує конфлікти, що підтверджується постановою суду про притягнення його до адміністративної відповідальності. Окрім того, ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи, оскільки йому була проведена операція аорто-коронарного шунтування у кількості 4 шунтів та ОСОБА_1 постійно перебуває на лікуванні, що підтверджується випискою із медичної карти, вказані документи підтверджують той факт, що ОСОБА_1 не міг затіяти сварку, оскільки він має медичні протипоказання до стресових ситуацій.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його адвоката Новогребельську І.М., які просили закрити справу у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього докази, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2КУпАП настає в разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п.3 ч.1ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Домашнє насильство означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні (ст.3 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами).

Пунктами 4 та 7 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними братами, які разом доглядають за хворою матір`ю. 05.05.2023 між ними виникла сімейна сварка з приводу догляду за мамою, під час якої вони один одного ображали.

З протоколу та доданих доказів вбачається, що його складено у зв`язку зі сваркою в сім`ї, а не у зв`язку з вчиненням насильства в сім`ї з боку ОСОБА_1 , тоді як вчинення насильства в сім`ї передбачає активні дії однієї особи по відношенню до іншої. Взаємні образи під час сварки не можуть носити характер психологічного насильства.

Таким чином відповідно до змісту протоколу про адмінправопорушення та встановлених обставин справи має місце звичайна сімейна сварка, яка за своєю суттю не охоплюється диспозицією ст.173-2 КУпАП та не є об`єктивною стороною вказаного правопорушення, за яке особа може бути притягнутою до адміністративної відповідальності.

При цьому, конфліктна ситуація між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за відсутності доказів на підтвердження завдання або можливості завдати шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов 'язковою ознакою об`єктивної сторони даного правопорушення.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Звідси, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно закрити за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 221, п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284КУпАП та відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті7та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Тетяна КЛЕПА