Код суду 233 № 233/7165/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Леміщенко О.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нововасилівка Снігурівського району Миколаївської області, громадянина України, має вищу освіту, одружений, має двох неповнолітніх дітей, проходить військову служби на посаді командира 2 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , військове звання молодший лейтенант, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області 22.11.2023 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення А4667 №260 від 17.11.2023 року, складений командиром військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 .

Відповідно до відомостей, викладених у протоколі, ОСОБА_1 обвинувачується у наступному (дослівно): «Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст. ст. 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, молодший лейтенант ОСОБА_1 (далі - молодший лейтенант ОСОБА_1 ) був зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців. Так, 16.11.2023 року приблизно о 20:00 год. в районі виконання завдань військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 молодший лейтенант ОСОБА_1 , отримавши наказ від свого вищого командування, не довів належним чином даний наказ до підлеглого особового складу, що в подальшому призвело до невиконання його особовим складом поставленого завдання, яке полягало у зайнятті позицій відділення на лінії зіткнення 3 противником на визначеному напрямку. Своїми діями молодший лейтенант ОСОБА_1 міг підірвати боєздатність підрозділу, що в свою чергу могло призвести до прориву противником ділянки лінії оборони та негативно відобразитися на зміні оперативної обстановки на дорученій лінії оборони. Таким чином, за викладених вище обставин, молодший лейтенант ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем військової служби по мобілізації, займаючи посаду командир 2 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 16.09.2023 Ме2137, діючи протиправно, всупереч інтересам служби, в порушення своїх статутних обов`язків, вчинив недбале ставлення до військової служби в умовах воєнного стану».

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП як недбале ставлення до виконання обов`язків військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

ОСОБА_1 в судовому засіданні своєї вини у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 16.11.2023 року ввечері він знаходився на місці дислокації взводу, вечеряв з побратимами. Приблизно о 20-00 год. в нього задзвонив телефон, це був командир роти ОСОБА_3 . Він відповів на дзвінок і поставив телефон в на гучномовець. ОСОБА_3 наказав йому зібрати особовий склад і прибути за півгодини за координатами, які він йому скине у месенджері «WtatsApp». Після цього вони швидко зібрались і виїхали. По прибуттю за наданими координатами, до нього вийшов командир 3 роти 17 бригади та сказав, що за півгодини прийде машина, і їм усім необхідно на цій машині необхідно виїхати на виконання завдання. При цьому йому не було доведено місцевість, де буде виконувати бойове завдання його особовий склад, групі не були видані засоби нічного бачення. Він одразу зателефонував командиру роти ОСОБА_3 і повідомив, що особовий склад групи не може за таких умов виконувати постановлене завдання, після чого командир роти поклав слухавку. В подальшому вони чекали на тому самому місці близько двох годин подальших розпорядженні, і потім подзвонив ОСОБА_3 і наказав повернутися до місця дислокації. Враховуючи викладене, на його думку, в його діях відсутній склад інкримінованого правопорушення, оскільки він своєчасно довів наказ до підлеглого особового складу.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, суддя дійшов до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що необхідноюумовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Положеннями статей 251, 252 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні обставин справи у їх сукупності, керуючись законом, правосвідомістю.

Зважаючи на принципи змагальності та диспозитивності даного виду судочинства, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Судовий розгляд повинен провадитися в межах обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

В якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, до суду надано:

- інформацію, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення А4667 №260 від 17.11.2023 року, в якому зазначено;

- рапорт начальника розвідки-начальника відділення розвідки військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_4 від 17.11.2023 року, в якому зазначено, що 16.11.2023 року приблизно о 20-00 год. командиру 2 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_1 було доведено усний наказ, який полягав у тому, що його підлеглий особовий склад мав зайняти позиції відділення на лінії зіткнення з противником на визначеному напрямку. Але молодший лейтенант ОСОБА_1 не довів належним чином даний наказ до підлеглого особового складу, що в подальшому призвело до невиконання його особовим складом поставленого завдання, що в свою чергу могло призвести до прориву противником займаної лінії оборони;

- пояснення командира розвідувальної роти лейтенанта ОСОБА_5 від 17.11.2023 року, в якому зазначено, що 16.11.2023 року приблизно о 20-00 год. командиру 2 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 молодшому лейтенанту ОСОБА_1 ним було доведено усний наказ, який полягав у тому, що його підлеглий особовий склад мав зайняти позиції відділення на лінії зіткнення з противником на визначеному напрямку, для ведення спостереження за визначеним районом. Але молодший лейтенант ОСОБА_1 не довів належним чином даний наказ до підлеглого особового складу, що в подальшому призвело до невиконання його особовим складом поставленого завдання, що в свою чергу могло призвести до прориву противником займаної лінії оборони. Своїми діями молодший лейтенант ОСОБА_1 міг підірвати виконання бойового завдання покладеного на підрозділ, а також підірвати авторитет командування розвідувальної роти;

- пояснення командира взводу управління розвідувальної роти молодшого лейтенанта ОСОБА_6 від 17.11.2023 року, в якому зазначено, що 16.11.2023 року приблизно о 20-00 год. командир розвідувальної роти віддав усний бойовий наказ командиру 2 розвідувального взводу розвідувальної роти молодшому лейтенанту ОСОБА_1 , який полягав у тому, що його підлеглий особовий склад мав зайняти позиції відділення на лінії зіткнення з противником на визначеному напрямку, для ведення спостереження за визначеним районом. Але молодший лейтенант ОСОБА_1 не довів даний наказ до підлеглого особового складу, що призвело до невиходу на визначені позиції, що в подальшому призвело до невиконання його підлеглим особовим складом поставленого бойового завдання;

- копію витягу з наказу головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) №2137 від 16.09.2023 року, згідно з яким молодшого сержанта ОСОБА_1 призначено командиром розвідувального взводу розвідувальної роти 42 окремої механізованої бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » сухопутних військ Збройних Сил України, присвоєне первинне військове звання «молодший лейтенант»;

- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №90 від 31.03.2023 року, згідно з яким головного сержанта ОСОБА_7 , навідника зенітного кулеметного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 26.03.2023 року №34-РС командиром 2 зенітного артилерійського відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки, визнано таким, що з 31.03.2023 року справи та посаду здав.; його ж, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 26.03.2023 року №34-РС командиром 2 зенітного артилерійського відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки визнано таким, що з 31.03.2023 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за займаною посадою;

- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №142 від 22.05.2023 року, згідно з яким тимчасове виконання службових обов`язків за невакантною посадою командира зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки у зв`язку із прикомандируванням лейтенанта ОСОБА_8 , командира зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки, до командного пункту штабу, покладено на головного сержанта ОСОБА_7 , командиром 2 зенітного артилерійського відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки, визнано таким, що з 22.05.2023 року справи та посаду прийняв та приступив до тимчасового виконання службових обов`язків за посадою командира зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки;

- копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Частиною 2 статті 172-15 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

З об`єктивної сторони правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього.

Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_1 є його безпосереднім командиром, стосунки з ним службові. 16.11.2023 року ввечері він, ОСОБА_10 та інші військовослужбовці з їх підрозділу - Захарчук, ОСОБА_11 , Настів, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 (можливо був хтось ще, точно не пам`ятає) вечеряли за місцем своєї тимчасової дислокації. Приблизно о 20-й годині у ОСОБА_10 задзвонив телефон. Він відповів і увімкнув гучномовець. Дзвонив командир роти ОСОБА_15 , який сказав, щоб вони зібралися і за півгодини виїхали за координатами, які він надішле. Вони зібралися і поїхали. По приїзду до них вийшов командир роти 17 бригади, його прізвище він не пам`ятає, і сказав, що за півгодини за ними приїде машина, і їх повезуть на позицію. На яку саме позицію треба їхати, їм не повідомили, провідника, який знає місцевість, не дали, тепловізор не дали. ОСОБА_10 , як командир, порадився з ними, і вони ухвалили спільне рішення не їхати, бо для виконання завдання не було надано жодних вихідних даних. Приблизно через дві години командир роти наказав їм повернутися у місце тимчасової дислокації.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 пояснив, що ОСОБА_1 є його безпосереднім командиром, стосунки з ним службові. 16.11.2023 року у вечірній час він разом з іншими військовослужбовцями свого підрозділу вечеряв у місці тимчасової дислокації. Були присутні він, командир ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , військовослужбовець з позивним « ОСОБА_21 », ім`я якого не знає, інших не пам`ятає. Приблизно о 20-й годині ОСОБА_10 подзвонив хтось з вищих командирів, хто точно, не знає. ОСОБА_10 увімкнув телефон на гучномовець. Він чув, як чоловік, який дзвонив, наказав усій групі зібратись і виїхати до точки, координати якої він надішле. Після цього усі присутні швидко зібралися і виїхали. Коли вони прибули на місце, до них підійшов командир з 17 бригади і сказав, що зараз буде машина, і щоб вони перегружалися і їхали на бойову точку. Але вони не поїхали, бо не було надано конкретної інформації по позиціях, план відходу, план евакуації, розташування позицій ворога, тощо. ОСОБА_10 обговорив з ними усіма це, і це було спільне рішення. Приблизно за дві години ОСОБА_10 подзвонили і наказали повертатись до місця тимчасової дислокації.

Суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З показань ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_9 , які є логічними і послідовними, не суперечать однин одному, доповнюють один одного, встановлено, що після отримання усного наказу вищого командування в особі командира роти ОСОБА_3 19.11.2023 року приблизно о 20-00 год. ОСОБА_1 належним чином було доведено до підлеглого особового складу наказ прибути до вказаного ним місця, після чого особовий склад негайно приступив до виконання цього наказу, і, прибувши до місця, вказаного командиром роти ОСОБА_3 шляхом надіслання координат, фактично виконав його.

В подальшому цього ж дня ОСОБА_1 , отримавши новий усний наказ від командира 3 роти 17 бригади (П.І.П. не встановлені) вибути на бойові позиції, який також довів до підлеглого особового складу належним чином, обговорював з особовим складом реальну можливість його виконання.

Відповідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Виходячи із змісту ст. 8 Конституції України щодо визначення і дії в Україні верховенства права, положення ст. 62 цього Закону розповсюджуються і на обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , будучі командиром підрозділу, належним чином доводив до підлеглого особового складу отримані ним 19.11.2023 року накази вищого командування, і з`ясування причин, через які поставлене завдання не було виконане, виходить за межі судового розгляду, застосовуючи норми ст. 62 Конституції України, в якій зазначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, суддя доходить висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази недбалого ставлення ОСОБА_1 до військової служби.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 не встановлено складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, у зв`язку з чим провадження по справі необхідно закрити.

Керуючись ст.ст. 247, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя О.О. Леміщенко