ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/686/23 Справа № 712/4963/23 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Кончина О. І. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., при секретарі Бєлан О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №712/4963/23 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Соснівського районного суду м.Черкаси за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и л а:

Постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 10 листопада 2023 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік; постановлено стягнути на користь держави судовий збір у сумі 536 грн. 80 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 13.05.2023 року о 20 год. 39 хв. в м. Черкаси, по провул. Заводський, 55, керував автомобілем Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, за допомогою приладу Драгер та проведення огляду у медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, вважаючи, що постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив постанову Соснівського районного суду м Черкаси від 10.11.2023 у справі №712/4963/23 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційні вимоги обґрунтував тим, що у працівників поліції не було законних підстав вимагати у нього пред`явлення документів на право керування транспортним засобом, оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення ним Правил дорожнього руху.

Поліцейський вважав, що він скоїв ДТП і перебував при цьому у стані алкогольного сп`яніння, однак ні протокол за ст.124 КУпАП, ні постанова про адміністративне правопорушення за цією статтею відносно нього не складалися. Проте, суд першої інстанції проігнорував ці обставини, зазначивши, що складання протоколу за ст.124 КУпАП не тягне за собою наслідків розгляду матеріалів справи за ст.130 КУпАП.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази «поза розумним сумнівом» наявності факту керування ним автомобілем, а докази на які послався суд: протокол про адміністративне правопорушення, направлення на медичний огляд, письмові пояснення свідків, покази ОСОБА_2 та працівника поліції Перевалова О.Ю., рапорт інспектора поліції, довідку облікових даних та диск відеозапису не можна визнати належними доказами і такими, що доводять його вину, як правопорушника.

Кім того, вважає, що покази свідка ОСОБА_3 не є належним доказом, оскільки він не допитувався в судовому засіданні та не попереджувався про кримінальну відповідальність за дачу суду неправдивих показів.

Зазначає, що працівник поліції ОСОБА_4 діяв щодо нього упереджено, оскільки склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, не маючи достовірних доказів на момент його складання про вчинення адміністративного правопорушення. Диск з відеозаписом щодо обставин події за участю його та захисника не досліджувався в судовому засіданні, що є порушенням принципу змагальності, що закріплений у ст.129 Конституції України.

Вважає, що відеозапис з камер зовнішнього відео спостереження, що містяться на диску, є неналежним та недопустимим доказом, оскільки його доказове значення спростовується висновком експерта № СЕ-19/124-23/8810-ФП від 17.08.2023 Черкаського НДЕКЦ МВС України, який був наданий стороною захисту суду першої інстанції.

15.12.2023 до Черкаського апеляційного суду надійшли додаткові пояснення по справі ( доповнення до апеляційної скарги) представника ОСОБА_1 адвоката Черниша Є.А. з аналогічними з апеляційною скаргою ОСОБА_1 вимогами . При цьому, адвокат наголосив, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.280 КУпАП, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, не дослідив факт керування особою транспортним засобом, що є однією із кваліфікуючих ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Зауважує, що відеозапис, здійснений з нагрудної камери поліцейського, не відображає вчинення правопорушення ОСОБА_1 , а саме факту керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а лише містить процесуальну послідовність складання адміністративного протоколу, тому враховуючи позицію ВС , викладену в постанові у справі №216/5226/16а від 18.07.2019, його слід вважати неналежним доказом вини ОСОБА_1 .

Адвокат Черниш Є.А. зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення було складено з порушенням ст.266 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом №1373 від 06.11.2015 МВС України, оскільки до протоколу були внесені дописки вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме у графі «свідки чи потерпілі 1» було внесено записи: « ОСОБА_2 АДРЕСА_2 » та у графі «свідки чи потерпілі 2» було внесено записи : « ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 ».

Заслухавши думку представника ОСОБА_1 адвоката Черниша Є.А., який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, та підтримав вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , просив її задовльнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, яка настає у разі: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, згідно приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції належно встановлені обставини, які дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 , викладену в апеляційній скарзі, про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 457587 від 13.05.2023, направленням на медичний огляд; письмовими поясненнями свідків від 13.05.2023; показами свідка ОСОБА_2 та працівника поліції Перевалова О.Ю. наданими в судовому засіданні, які підтвердили факт відмови від проходження освідування на стан сп`яніння ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_4 зазначив, що прибувши на виклик по лінії «102», ним було виявлено транспортний засіб «Skoda Octavia» та двох очевидців події ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ). Поспілкувавшись з останніми було встановлено, що за кермом перебував ОСОБА_1 , який здійснив ДТП та продовжив рух, після чого вийшов з ТЗ та пересів на заднє сидіння автомобіля, що було встановлено під час перегляду відео з камер відео спостереження; рапортом інспектора поліції; довідкою облікових даних; диском з відеозаписом.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції постановив її з порушенням норм матеріального та процесуального права, є неспроможними, оскільки в суді апеляційної інстанції не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. №1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 (зі змінами) (далі Порядок), відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Так, згідно п.7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з диску з відеозаписом події від 13.05.2023 року за участі ОСОБА_1 , апелянт о 20 год. 39 хв. в м. Черкаси, по провул. Заводський, 55, керував автомобілем Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Не впоравшись з керуванням транспортного засобу, ОСОБА_1 здійснив ДТП та пошкодив власний автомобіль.

На місце ДТП, зокрема свідком ОСОБА_3 , були викликані працівники поліції, які по приїзду встановили, що автомобіль Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , з механічними пошкодженнями, спрацьованими подушками безпеки та на задньому сидінні цього автомобіля перебував чоловік, як з`ясували - це був ОСОБА_1 , його власник. У розмові з працівниками поліції він заперечував, що керував автомобілем, посилаючись на те, що ним керував інший чоловік, а він спав на задньому сидінні, хоча хто той чоловік і як його звати вказати не міг. Однак, ці доводи ОСОБА_1 були спростовані працівниками поліції переглянутим відео з камер зовнішнього відео спостереження буд.№66 провул. Заводський м.Черкаси господарем якого є ОСОБА_3 . На якому було зафіксовано, як ОСОБА_1 близько 20 год. 40 хв. керував автомобілем Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , і зупинившись, вийшов із водійського сидіння та пішов хитаючись спати на заднє сидіння.

У спілкуванні з ОСОБА_1 працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, виражене тремтіння пальців рук. На пропозицію працівників поліції пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 відмовився (clip-1 21:50:23). У зв`язку з відмовою ОСОБА_1 пройти освідування на алкогольне сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» йому було запропоновано пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі ЧОНД, проте ОСОБА_1 категорично відмовився їхати до медичного закладу для такого проходження (clip-1 21:50:37).

Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , що у зв`язку з його відмовою від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Йому були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП.

Слід зазначити, що у розмові з працівником поліції ОСОБА_1 розказував, про ДТП, що сталася у 2019 році за його участю на цьому ж автомобілі, в якій він збив людину, і це йому дорого коштувало, а на запитання чи його не вдарило подушкою безпеки так як вони спрацювали, сказав «ну вдарило» (clip-2 22:13:06), під час здійснення телефонного дзвінка до «тверезого водія» для евакуації свого автомобіля у розмові з працівником поліції зазначив, що він «розбив машину» (clip-13 23:27:17), що в свою чергу спростовує доводи останнього про те, що він не здійснював керування автомобілем.

Після складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був ознайомлений з його змістом, йому повідомлено про дату та місце розгляду адміністративних матеріалів про що він поставив свій підпис, однак надавати письмові поясення щодо обставин події ОСОБА_1 відмовився.

З переглянутого відеозапису вбачається, що процедура огляду ОСОБА_1 поліцейськими не була порушена, як на це наголошує апелянт, та його представник адвокат Черниш Є.А., тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що поліцейський правомірно склав протокол за порушення саме п. 2.5 Правил дорожнього руху України, як прописано в «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», з чим погоджується і апеляційний суд.

Враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави ставити під сумнів дані протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не протирічать один одному, що свідчить про їх об`єктивність.

Підстав вважати переглянуті диски з відеофіксацією події від 13.05.2023 за участю ОСОБА_1 неналежним та недопустимим доказом, як того вимагає, як апелянт, так і його представик адвокат Черниш Є.А., апеляційний суд не вбачає.

Твердження апелянта про упереджене ставлення щодо нього з боку працівників поліції, здійснення незаконних дій, є необгрунтованими, оскільки матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 чи його представником адвокатом Чернишем Є.А. оскаржувалися дії працівників поліції до відповідних державних органів, і з цього питання приймалися будь-які процесуальні рішення.

Доводи апелянта про те, що поясення свідка ОСОБА_3 не є належними доказами, оскільки він не допитувався в судовому засіданні та не попереджався про кримінальну відповідальність, є неспроможними, оскільки відповідно до ст.272 КУпАП суд може викликати свідка в судове засідання для дачі пояснень щодо обставин вчиненого адміністративного правопорушення, однак виклик в судове засідання свідка є правом суду, а не його обов`язком.

Як вбачається із письмових пояснень свідка ОСОБА_3 , 13.05.2023 о 21 год.18 хв. до нього зателефонував його сусід ОСОБА_2 і повідомив, що він виявив підозрілий транспортний засіб з механічними пошкодженнями біля свого подвір`я. Підійшовши до виявленого автомобіля, він побачив, що на задньому сидінні спав невідомий чоловік в спортивному костюмі синього кольору та чорних кросівках і білих шкарпетках. Вважаючи, що могло статися ДТП, ОСОБА_3 зателефонував до поліції. Потім він переглянув запис з камер відео спостереження буд.66 провул. Заводський, на якому було зафіксовано, як вказаний громадянин близько 20 год. 40 хв. керував цим автомобілем і, зупинившись навпроти будинку 64/2, виліз з водійського сидіння та пішов хитаючись спати на заднє сидіння. По прибуттю працівників поліції особу було встановлено та запропоновано йому пройти огляд на стан сп`яніння, однак той відмовився (а.3).

Аналогічні покази надав працівникам поліції і свідок ОСОБА_2 (а.с.4), який був безпосередньо допитаний в суді першої інстанції.

Покази свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 є повними, послідовними, логічними та такими, що підтверджуються відеозаписом з камер зовнішнього відео спостереження буд.№66 провул. Заводський м.Черкаси, та не викликають сумніву у їх правдивості, а тому є належними і допустимими доказами у справі.

Доводи апелянта ОСОБА_1 про те, що відеозапис з камер зовнішнього відео спостереження, що містяться на диску є неналежним та не допустимим доказом, оскільки його доказове значення спростовується висновком експерта № СЕ-19/124-23/8810-ФП від 17.08.2023 Черкаського НДЕКЦ МВС України, який був доданий стороною захисту суду першої інстанції, є неспроможними, оскільки відповідно до зазначеного висновку судового експерта ОСОБА_5 ідентифікувати особу не видалось можливим у зв`язку з непридатністю зображення особи у відео файлах, наданих на експертизу (а.с.76-79).

Твердження представника ОСОБА_1 - адвоката Черниша Є.А. про те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено з порушенням ст.266 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом №1373 від 06.11.2015 МВС України, оскільки до протоколу були внесені дописки вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме у графі «свідки чи потерпілі 1» було внесено записи: « ОСОБА_2 АДРЕСА_2 » та у графі «свідки чи потерпілі 2» було внесено записи : « ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 », є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування законного та справедливого рішення суду.

З урахуванням викладеного та встановленого судом, апеляційний суд не погоджується з апеляційними доводами апелянта, та його представника адвоката Черниша Є.А. про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки в такий спосіб вбачається спроба останнього уникнути адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Такий висновок суд робить згідно вимог ст.252 КУпАП України, де зазначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

При цьому, апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст.33, 34, 35 КУпАП, з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника, є розмірним до вчиненого і справедливим.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та притягнення за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що постанова Соснівського районного суду м.Черкаської від 10.11.2023 відносно ОСОБА_1 є законною, обгрунтованою та вмотивованою і її слід залишити без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 10 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка