ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2821/23 Справа № 932/7214/23 Суддя у 1-й інстанції - Татарчук Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Колбасенка О.О.

апеляційну скаргу, з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, захисникаКолбасенка О.О. на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто судові витрати у сумі 536 грн. 80 коп. -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2023 року, 30 липня 2023 року о 00:22 год. водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ЗАЗ» НОМЕР_1 , в м. Дніпро по вул. Альвінського, буд.3, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», результат склав 2,47 ‰. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив п.2.9а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження, оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Обгрунтовуючи необхідність поновлення строку апеляційного оскарження зазначає, що первинну апеляційну скаргу було направлено електронною поштою ним 18.11.2023 року, в межах строку апеляційного оскарження, втім вказане відправлення не було доставлено, про що він повідомив суд та після повернення скарги був змушений повторно звернути з апеляційною скаргою, а тому вважає, що строк апеляційного оскарження ним пропущено з поважної причини.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що оскаржувана постанова суду є незаконною та необгрунтованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку із чим постанова підлягає скасуванню.

Вказує на те, що фактично його підзахисний не керував автомобілем, відеозаписом не зафіксовано рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , як не відображено і процес зупинки цього транспортного засобу. Вважає, що відеозапис, наявний в матеріалах провадження, є недопустимим доказом, оскільки він є не послідовним та починається з моменту складання протоколу, що може свідчити про його монтаж.

Вважає, що є невстановленим точне місце складання протоколу а отже і місце вчинення правопорушення, що має суттєве значення та порушує вимоги Інструкції №1376 від 06.11.2015 року.

Зазначає, що наявний в матеріалах провадження акт огляду на стан сп`яніння є недопустимим доказом, оскільки він не містить підпису поліцейського, а тому є недійсним.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Вирішуючи клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки згідно оскаржуваної постанови суду розгляд справи відбувався 08.11.2023 року, та первинну апеляційну скаргу апелянтом було направлено 18.11.2023 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи роздруківкою електронного звіту, а отже є підстави для висновку, що строк апеляційного оскарження був пропущений з поважної причини.

Суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; результатом огляду із використанням алкотесту Драгер 6820, згідно із яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат вимірювання склав 2,47 проміле; актом огляду водія на стан сп`яніння; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського;

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.9. Правил дорожнього руху України, згідно яким водієві забороняється зокрема керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналізуючи матеріали справи, суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що наявність у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом належними доказами, зокрема результатом алкотесту Драгер 6820, згідно із яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат вимірювання склав 2,47 проміле, що значною мірою перевищує допустиму норму.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення істотних порушень порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановленого Інструкцією, затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Доводи апелянта стосовно того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки матеріали провадження не містять достовірного підтвердження цієї обставини, суд апеляційної інстанції оцінює як необгрунтовані, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами.

Так, з наявного в матеріалах провадження відеозапису вбачається, що працівники поліції підходять до автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_1 . В процесі спілкування з працівником поліції ОСОБА_1 на питання поліцейського, чому він рухається на автомобілі в комендантську годину, відповів, що він їде додому. В подальшому працівником поліції було виявлено, що ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння, і запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу драгер, на що останній погодився і пройшов огляд.

На думку суду апеляційної інстанції, вказані дані поза розумним сумнівом підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем та наявність підстав для висловлення працівниками поліції йому як водієві транспортного засобу пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння.

Крім того слід зазначити, що у суду відсутні підстави вважати недопустимим як доказу відеозапису, який складається із двох відеофайлів, які у своїй сукупності дають повну картину обставин, які відбувалися на місці зупинки транспортного засобу, та відображають процедуру як проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, так і складання протоколу, а доводи апелянта в частині розташування відеозаписів без дотримання хронологічного порядку не мають істотного значення з огляду на викладене.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах провадження акт огляду на стан сп`яніння є неналежно оформленим, оскільки в ньому відсутній підпис особи, яка його склала, а тому він не є належним доказом, не обгрунтовують апеляційні вимоги. Із вказаного акту огляду вбачається, що у відповідній графі він містить підпис ОСОБА_1 , який був належним чином ознайомлений з його змістом, при цьому у ньому зазначені відомості про поліцейського, який його склав, а відсутність підпису останнього, з урахуванням інших матеріалів, яким кореспондує вказаний акт, не свідчить про те, що останній містить неправдиві відомості.

Інші доводи апелянта апеляційний суд розцінює як формальні і такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

При розгляді справи судом істотних порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову місцевого суду залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу захисника Колбасенко О.О. залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року, щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця