Номер провадження: 33/813/841/23
Номер справи місцевого суду: 523/2959/23
Головуючий у першій інстанції Лупенко А. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря: Триколіч І.Б.,

за участі:

правопорушника ОСОБА_1 ,

адвоката Осьмініна С.Д.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2023 року, якою накладено на ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000 гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, із стягненням судового збору у розмірі 536,80грн.

В С Т А Н О В И В:

19 січня 2023 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №426925 від 19.01.2023р., згідно із якого останній, того ж дня, о 09год. 17хв., по вул. Одарія,7 в м. Одесі, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, почервоніння очей, запах алкоголю з ротової порожнини), керував автомобілем марки «ВАЗ», держномер НОМЕР_1 . На пропозицію співробітників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2023 рокунакладено на ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000 гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, із стягненням судового збору у розмірі 536,80грн.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді та провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального та матеріального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що:

1) з відеозапису не вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом;

2) у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, однак свідки не залучались;

3) ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, крім того самостійно пройшов такий медичний огляд того самого дня, про що в матеріалах справи міститься висновок щодо результатів огляду, в якому лікарем зазначено, що ознак сп`яніння не виявлено;

4) у самому протоколі зазначено прізвище особи правопорушника « ОСОБА_1 прізвище апелянта «ОСОБА_1 ».

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2023 року, мотивуючи тим, що копію оскаржуваної постанови отримано 20 квітня 2023 року.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за можливе задовольнити його з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п.8 ч.1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

На підставі матеріалів справи встановлено, що копію оскаржуваної постанови апелянт отримав 20 квітня 2023 року, що підтверджується розпискою на форзаці справи про адміністративне правопорушення, а з апеляційною скаргою звернувся 25 квітня 2023 року засобами поштового зв`язку.

Враховуючи матеріали справи, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2023 року.

Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №426925 від 19.01.2023р., згідно із якого останній, того ж дня, о 09год. 17хв., по вул. Одарія,7 в м. Одесі, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, почервоніння очей, запах алкоголю з ротової порожнини), керував автомобілем марки «ВАЗ», держномер НОМЕР_1 . На пропозицію співробітників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно із якого указаний правопорушник відмовився від проходження вище указаного огляду;

- направленням ОСОБА_1 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу до ООМЦПЗООР від 19.01.2023 року, згідно із якого указаний правопорушник відмовився від проходження вище указаного огляду,

- відеозаписами, долученими до матеріалів адміністративної справи.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, обставини правопорушення й вина правопорушника підтверджуються також зібраними в порядку ст. 251 КпАП України доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу.

Суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення правильно враховував: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно вважав, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушника буде штраф з позбавленням права керування транспортними засобами, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».

При накладенні стягнення суд першої інстанції правильно врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що на долучених до матеріалів справи відеозаписах не зафіксовано момент керування транспортним засобом ОСОБА_1 , то апеляційний суд звертає увагу на таке.

З відеозапису з портативного реєстратору чутно як працівник поліції, йдучи в патрульний автомобіль, включає спеціальний засіб (сирену) та через гучномовець пропонує водію ВАЗ зупинитись, після чого до зупиненого авто ВАЗ підходять працівники поліції.

Також з цього ж відеозапису (диск 1, назва файлу «ААД 426925 ОСОБА_1 ..mp4»), який є додатком до протоколу, з діалогу між працівником патрульної поліції та ОСОБА_1 вбачається, що останній зазначає напрямок руху з роботи додому (00:01:03 хв. відеозапису).

Таким чином, аргументи апелянта щодо сумнівів про доведеність факту керування ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом, повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений працівниками поліції з порушенням вимог ст. 251 КУпАП, а саме за відсутністю свідків, то апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення містить відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, а тому залучення свідків у даній ситуації не вбачається обов`язковим.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про наявність медичного висновку про відсутність ознак сп`яніння, то апеляційний суд зазначає таке.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №426925 від 19.01.2023р. був складений за порушення вимоги п.п. 2.5 ПДР.

Відповідно до вимоги п.п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною даного правопорушення є відмова від проходження огляду на стан алкогольного/наркотичного сп`яніння.

Таким чином, проходження медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 того ж самого дня не спростовує факт відмови про проходження такого огляду під час складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів апеляційної скарги про неправильне зазначення прізвища у протоколі, то апеляційний суд зазначає, що вказане є механічною опискою та особу правопорушника встановлено за ідентифікуючими документами (П/В НОМЕР_2 вид. 11.10.2011р.).

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2023 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік