КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 758/1798/23

номер провадження: 33/824/3026/2023

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Щетніцького Романа Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Щетніцького Романа Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Подільського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

Як зазначено в постанові судді, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №460736 встановлено, що 30 січня 2023 року о 20 год 00 хв. у місті Києві по проспекту Правди, 45-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Toyota Land Cruiser Prado 150», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Drager», проба позитивна: 2,36%. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, адвокат Щетніцький Р.В. в інтересах ОСОБА_1 через канцелярію суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Подільського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року, скасувати цю постанову та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на її незаконність через порушення суддею першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, адвокат Щетніцький Р.В. зазначає, що 18 квітня 2023 року ним було подано апеляційну скаргу в строки, передбачені КУпАП. Однак постановою Київського апеляційного суду від 08 травня 2023 року апеляційну скаргу було повернуто йому з тих підстав, що ним не було додано договір про надання правової допомоги. Цю постанову апеляційного суду він отримав 19 травня 2023 року. Вказує, що вдруге апеляційну скаргу він подав 25 травня 2023 року, тобто в строки, встановлені КУпАП, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження ним пропущений з поважних причин.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Щетніцький Р.В. вказує, що працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, диспозиція якої передбачає вчинення правопорушення повторно протягом року, однак перед направленням цього протоколу до суду до нього були внесені виправлення про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Проте у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито зміст ч.2 ст.130 КУпАП, а тому вважає, що цей протокол не є належним та допустимим доказом по справі, так як він не відповідає вимогами наказу МВС України №1376 від 06 листопада 2015 року «Про затвердження інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції».

Звертає увагу на те, що суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протокол про адміністративні правопорушення, витребовувати докази у справі, оскільки це свідчить про необ`єктивність та упередженість судді при розгляді справи, порушення права на захист, рівності сторін процесу. Зазначає, що до складеного протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не долучено відповідних доказів, що відображають об`єктивну сторону правопорушення, тому вважає, що фабула протоколу не відповідає обставинам справи, а усунення цих недоліків призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Вказує, що у порушення вимог п.11 вказаного вище наказу МВС України №1376 від 06 листопада 2015 року «Про затвердження інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» працівник поліції не роз`яснив ОСОБА_1 права, передбачені ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Також зазначає, що працівник поліції у встановленому законом порядку не направив ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, у матеріалах справи відсутнє таке направляння, а тому вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, вказує на те, що суддя місцевого суду під час розгляду справи не здійснював фіксування судового процесу технічними засобами відповідно до вимог п.6 ст.129 Конституції України, що призвело до не відображення позиції ОСОБА_1 та його захисника щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, про поважність причин неявки до суду не повідомив. В той же час захисник ОСОБА_1 - адвокат Щетніцький Р.В. вважав за можливе проводити розгляд поданої апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Щетніцького Р.В., який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження й просив їх задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що копія оскаржуваної постанови судді Подільського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року була отримана адвокатом Щетніцьким Р.В. в день її постановлення, що підтверджується наявною у справі розпискою (а.с.37).

28 квітня 2023 року, тобто у передбачений ч.2 ст.294 КУпАП десятиденний строк, адвокат Щетніцький Р.В. в інтересах ОСОБА_1 вперше направив апеляційну скаргу на постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року на офіційну електронну пошту Київського апеляційного суду із накладенням кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису (а.с.38-45).

Постановою Київського апеляційного суду від 08 травня 2023 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Щетніцького Р.В. на постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 рокуповернуто адвокату Щетніцькому Р.В. з тих підстав, що до вказаної апеляційної скарги ним не додано витягу з договору, засвідченого підписами сторін, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника (а.с.48-49).

Копію цієї постанови Київського апеляційного суду від 08 травня 2023 року адвокат Щетніцький Р.В. отримав у приміщенні суду першої інстанції 19 травня 2023 року, що підтверджується наявною у справі розпискою (а.с.52).

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 або його захисник отримали копію постанови Київського апеляційного суду від 08 травня 2023 року раніше ніж 19 травня 2023 року. Також у справі відсутні докази направлення судом копії цієї постанови Київського апеляційного суду від 08 травня 2023 року ОСОБА_1 або його захиснику у передбачений законом спосіб.

З матеріалів справи вбачається, що 25 травня 2023 року адвокат Щетніцький Р.В. вдруге через канцелярію суду першої інстанції подав належним чином оформлену апеляційну скаргу на постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року, в якій заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження (а.с.53-60).

За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п.1 ст.6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) п.1 ст.6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у ст.6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов`язків» (Рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

Однією з основних засад судочинства відповідно до пункту 8 ч.3 ст.129 Конституції України є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно з приписами ст.289 КУпАП, в разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що наведені адвокатом Щетніцьким Р.В. у клопотанні доводи про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді є обґрунтованими, а тому пропущений строк на оскарження постанови судді Подільського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 рокупідлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги про скасування постанови судді Подільського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 та закриття провадження у справі за ч.1 ст.130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП,то вони не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи по суті вказані вимоги закону виконав.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2.9 а) ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з керуванням транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, є правильним.

Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №460736, яким встановлено, що 30 січня 2023 року о 20 год 00 хв. у місті Києві по проспекту Правди, 45-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Toyota Land Cruiser Prado 150», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння й огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Drager»; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського 472003, 472083; відомостями, що містяться у тесті на алкоголь «Drager» стосовно ОСОБА_1 , з яких слідує, що результат тесту - 2,36 %, тобто, останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зафіксовано вказані вище результати алкотестера «Drager» - 2,36 %, а також факт згоди ОСОБА_1 з такими результатами (а.с.1-4).

У рішеннях ЄСПЛ «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, ЄСПЛ неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Виявлені працівником поліції 30 січня 2023 року у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння у розумінні підпунктів 1, 4 пункту 3 Розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України), Міністерства охорони здоров`я України (далі - МОЗ України) 09 листопада 2015 року №1452/735, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд враховує, що обставини фабули адміністративного правопорушення, зазначені в протоколі, повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому достатньо повно відображені події, які відбувалися 30 січня 2023 року за участю ОСОБА_1 .

З переглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що після зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , інспектор поліції запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Drager», на що ОСОБА_1 погодився.

Після проходження огляду на місці зупинки за допомогою технічного засобу ОСОБА_1 не заперечував результатів проведеного дослідження, якими підтверджено, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить його підпис в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Відеозапис свідчить про дотримання працівником поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозапис з нагрудної камери поліцейського є одним із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення, на якому зафіксована подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що висновок судді першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є правильним і таким, що ґрунтується на матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції був складений протоколсерії ААД №460736від 30 січня 2023 року про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, диспозиція якої передбачає вчинення правопорушення повторно протягом року, однак перед направленням цього протоколу до суду до нього були внесені виправлення про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, в якому не розкрито зміст ч.2 ст.130 КУпАП, а тому захисник вважає, що цей протокол не є належним та допустимим доказом у справі, так як він не відповідає вимогами наказу МВС України №1376 від 06 листопада 2015 року «Про затвердження інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», апеляційний суд відхиляє з таких підстав.

Суддею першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №460736від 30 січня 2023 року дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.130 КУпАП.

Відповідно до даних довідки щодо проведених заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення, складеної 31 січня 2023 року старшим інспектором з о/д відділу адміністративної практики УПП у м. Києві ДПП (а.с.7), яка долучена до справи перед направленням протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 до суду першої інстанції, проведеною перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 протягом року не притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП

З оскаржуваної постанови вбачається, що суддею першої інстанції перевірено вказані у довідці обставини та встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 червня 2022 року, згідно з якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасовано, провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Указана постанова розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Отже, на момент розгляду суддею першої інстанції даної справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку із скасуванням судового рішення, яке було підставою для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, не існувало кваліфікуючої ознаки - повторність.

Водночас, фактичні обставини справи щодо керування ОСОБА_1 30 січня 2023 року транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення та підтверджені в судовому засіданні суду першої інстанції належними і допустимими доказами та свідчать про вчинення ним дій, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що дії ОСОБА_1 , які проявились у тому, що в порушення вимог п. 2.9 а) ПДР він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким, чином доводи захисника про те, що до складеного протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не долучено відповідних доказів, що відображають об`єктивну сторону правопорушення, а тому вважає, що фабула протоколу не відповідає обставинам справи, а усунення цих недоліків призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не ґрунтуються на матеріалах справи.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови судді з тих підстав, що протоколсерії ААД №460736від 30 січня 2023 року про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був складений за ч.2 ст.130 КУпАП, однак перед направленням цього протоколу до суду до нього були внесені виправлення про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що працівник поліції не роз`яснив ОСОБА_1 його права, передбачені Конституцією України та КУпАП, апеляційний суд не приймає до уваги, виходячи з такого.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №460736 від 30 січня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. Вказаний протокол підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол, про неправомірність дій працівників поліції він у протоколі не вказав.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівник поліції у встановленому законом порядку не направив ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння і в матеріалах справи відсутнє відповідне направляння, апеляційний суд відхиляє з таких підстав.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст.266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС і МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до частин 2 і 3 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, перелік яких затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Згідно з положеннями пунктів 3 та 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Аналогічні положення містять пункти 6 та 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС і МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, згідно яких огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Отже за змістом наведених вище нормативних актів, у випадку відмови від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловленої чіткої незгоди з його результатами, водій підлягає обов`язковому направленню поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Оскільки під час огляду на стан сп`яніння на місці зупинки ОСОБА_1 не висловлював працівникам поліції свою не згоду із результатами проходження огляду та не наполягав на проходженні такого огляду в закладі охорони здоров`я, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та підписаним ОСОБА_1 актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зафіксовано вказані результати алкотестера та факт згоди ОСОБА_1 з такими результатами, то апеляційний суд вважає, що у поліцейських не було правових підстав для обов`язкового направлення ОСОБА_1 для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

В даному випадку позицію захисту про те, що ОСОБА_1 ставилась вимога пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, яка була проігнорована працівниками поліції, суд розцінює як таку, яка не підтверджується матеріалами справи та спрямована на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З цих же підстав апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, положення ст.ст. 256, 266 КУпАП не передбачають обов`язок уповноваженої особи долучати до протоколу про адміністративне правопорушення направлення особи для проходження медичного огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я,

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суддя місцевого суду під час розгляду справи не здійснював фіксування судового процесу технічними засобами відповідно до вимог п.6 ст.129 Конституції України, що призвело до невідображення позиції ОСОБА_1 та його захисника щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення, то вказані обставини відповідно до норм КУпАП не є підставою для скасування постанови судді Голосіївського районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року.

Також апеляційний суд враховує, що захисник, користуючись своїми процесуальними правами, в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року, в якій детально виклав доводи щодо її незаконності та необґрунтованості. З метою реалізації права ОСОБА_1 та його захисника на доступ до правосуддя, апеляційний суд поновив строк на апеляційне оскарження постанови і поновив ОСОБА_1 в правах. Під час апеляційного розгляду справи захисник ОСОБА_1 - адвокат Щетніцький Р.В. користувався своїми процесуальним правами, зокрема, захисник брав участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, де повно та детально виклав свою позицію захисту.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суддею першої інстанції прийняте законне і обґрунтоване судове рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, захисником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обраний суддею першої інстанції ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. Крім того, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Подільського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 рокує законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргуадвоката Щетніцького Романа Володимировича, подану в інтересахОСОБА_1 , на постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року - залишити без задоволення.

Постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов