Справа № 643/3190/22
Провадження № 3/643/117/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2023 м.Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ

Опис обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 297468 від 15.11.2022, 15.11.2022 о 21-20 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan Primera», державний номерний знак НОМЕР_1 , по пр-т Тракторобудівників, буд. 130 в м. Харкові з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився під відеофіксацію на службовий бодікам № 472770.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, як порушення вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позиція учасників справи

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Надав пояснення, згідно яких під час подій, з приводу яких складений протокол про адміністративне правопорушення, транспортним засобом керувала його дружина ОСОБА_2 . Він вказаним вище транспортним засобом не керував та за його кермом не перебував. Згідно пояснень ОСОБА_1 , їх автомобіль стояв у дворі, і він попросив дружину перегнати автомобіль на стоянку. Коли працівники поліції зупинили їх автомобіль на стоянці, із-за керма автомобіля вийшла його дружина. Також ОСОБА_1 визнав, що перебував у стані алкогольного сп`яніння та агресивно себе поводив відносно працівників поліції.

ОСОБА_2 , допитана за клопотанням сторони захисту в якості свідка, показала, що є дружиною ОСОБА_1 . Під час подій, з приводу яких складений протокол про адміністративне правопорушення, транспортним засобом керувала вона, а не ОСОБА_1 . Останній за кермо автомобіля не сідав. Згідно пояснень ОСОБА_2 , вона, керуючи автомобілем, побачила, що поліція увімкнула проблискові маячки, та зупинила транспортний засіб. Її чоловік перебував у стані алкогольного сп`яніння, вона алкогольні напої не вживала. Співробітники поліції звинуватили їх в обмані та у тому, що за кермом автомобіля перебував її чоловік ОСОБА_1 . Її чоловік поводився з працівниками поліції неадекватно, вона намагалась його заспокоїти.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Садовський М.М. подав письмове клопотання, згідно якого просив закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування клопотання посилався на дані відеозапису, показання ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , інші матеріали справи, а також численну практику Європейського суду з прав людини, Конституційного Суду України, Верховного Суду. Зазначив, що для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності поліцейський мав зафіксувати на службову відеокамеру безпосередньо рух транспортного засобу та його зупинку. Також зазначив, що відсутні жодні належні докази того, що ОСОБА_1 керував вказаним вище транспортним засобом. Крім того, посилався, що згідно даних відеозапису ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а навпаки надав згоду на проведення вказаного огляду.

Прокурор у судове засідання 12.06.2023 не з`явився, викликався до суду належним чином.

Таким чином, судом було вжито передбачених законодавством України заходів щодо повідомлення прокурора про дату і місце розгляду справи та реалізації його права приймати участь у розгляді справи в суді.

У постанові Верховного Суду від 07.11.2022 у справі № 361/1017/20 зазначено, що здійснюючи судове тлумачення норми права, суд не повинен ухвалювати рішення, які б змінювали закон або суперечили йому, не повинен переходити межі своїх повноважень й не перетворюватися на творця права (див.: ухвала ЄСПЛ від 27 квітня 2004 року щодо прийнятності заяви № 65518/01 «Салов проти України»; рішення ЄСПЛ від 29 березня 2006 року у справі «Скордіно проти Італії» (№ 1), заява № 36813/97).

Оскільки, виходячи з положень ст. 250 КУпАП, участь прокурора в даній категорії справ не є обов`язковою, у суду відсутні процесуальні механізми зобов`язувати прокурора брати участь у розгляді справи та відкладати судове засідання у зв`язку з його неявкою.

Ураховуючи наведене та обов`язок суду розглянути справу про адміністративне правопорушення протягом встановлених законодавством строків, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для розгляду справи за відсутності прокурора.

Досліджені докази

Крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 297468 від 15.11.2022, складеного співробітником поліції Плетинським А.В., пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , судом досліджені наступні докази, надані працівниками поліції:

- довідка про отримання посвідчення водія ОСОБА_1 , складена працівником поліції В.Демченко;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції від 15.11.2022, складене співробітником поліції Дахно М.С., згідно якого ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер» не доставлявся;

- рапорт співробітника поліції Соланенка І.М. від 15.11.2022, згідно якого, зупинивши вказаний вище транспортний засіб, було встановлено особу водія, ним виявився ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на вказаний стан ОСОБА_1 відмовився;

- розпорядження Харківської обласної військової адміністрації № 14В від 21.03.2022 про заборону на період дії правового режиму воєнного стану використання відеореєстраторів;

- розпорядження голови Верховного Суду № 65 від 17.11.2022 про відновлення територіальної підсудності судових справ;

- СД-диск із відеозаписом.

Будь-яких інших доказів суду не надано.

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантований розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 у справі «Михайлова проти України» зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами (п. 26, 27 постанови Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17).

В ситуаціях, коли нормами КУпАП чітко не врегульовано ті чи інші питання, суди відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 263/10894/2020).

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з критеріїв Енгеля (Engel and Others v. the Netherlands, рішення 8 червня 1976 року, заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), відноситься до «кримінальних» у розумінні ЄСПЛ.

У справах про адміністративні правопорушення застосовується принцип презумпції невинуватості, згідно якого всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (рішення Європейського суду з прав людини від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України»; ст. 62 Конституції України; рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 у справі № 1/34/2010; п. 39 постанови Верховного Суду 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Зміст стандарту доказування «поза розумним сумнівом» розкритий у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к, від 08.10.2019 у справі № 195/1563/16-к, від 21.01.2020 у справі № 754/17019/17, від 16.09.2020 у справі № 760/23459/17, від 02.12.2022 у справі № 758/1780/17, від 29.11.2022 у справі № 693/1546/14-к, згідно яких такий стандарт доведення означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння врегульовано ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015, та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008. Згідно вказаних положень законодавства, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 «Про судову практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває в стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим із того моменту, коли він почав рухатись.

У постанові Верхового Суду від 20.02.2019 у справі № 404/4467/16-а зазначено, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в простірі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Згідно висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 27.06.2019 року по справі № 560/751/17, пояснення осіб, які у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, не можуть бути беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення та не є належними доказами, якими може обґрунтовуватись притягнення до адміністративної відповідальності.

Харківський апеляційний суд в постанові від 01.03.2023 у справі № 638/3043/22 виснував, що під час здійснення своїх повноважень поліцейськими повинен використовуватися портативний відеореєстратор, отриманий за підписом у відповідному підрозділі поліції, та закріплений на форменому одязі працівника поліції, та відеозапис саме з такого реєстратору є допустимим доказом наявності тих чи інших подій зафіксованих на ньому, оскільки саме з відеозапису, здійсненого на відеореєстраторі вбачається час та дата фіксації тих чи інших подій. Оскільки у вказаній справі відеофіксація здійснена епізодично, та сам факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не зафіксовано, відеозапис не відтворює подій перед зупинкою автомобіля та саму зупинку, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо недоведеності «поза розумним сумнівом» факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, в змісті визначення цього терміну, у зв`язку з чим зазначене не породжувало обов`язку проходити огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

Позиція суду

З вказаних вище положень законодавства та судової практики убачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, є встановлення факту виконання нею функцій водія під час руху транспортного засобу.

Обов`язок доведення вказаної обставини покладається на працівників поліції, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Зазначена обставина, а саме факт виконання відповідною особою функцій водія автомобіля під час його руху, повинна бути доведена поза розумним сумнівом. Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, повинен бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Вирішуючи питання, чи доведено поза розумним сумнівом факт виконання ОСОБА_1 функцій водія автомобіля під час його руху, суд керується таким.

На підтвердження вказаної обставини працівниками поліції надано два докази - протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого ОСОБА_1 керував автомобілем, та рапорт співробітника поліції, згідно якого під час зупинки автомобіля було виявлено, що його водієм був ОСОБА_1 .

Стороною захисту надано два докази, які спростовують факт виконання ОСОБА_1 функцій водія автомобіля показання ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 .

Суд ураховує, що ОСОБА_2 надавала суду пояснення за процедурою допиту свідка, тобто з попередженням про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

Судом був досліджений відеозапис, наданий працівниками поліції.

Згідно відеозапису, свідок ОСОБА_2 повідомляла працівників поліції, що ОСОБА_1 не сідав за кермо (файл «export-ksjbm.mp4», час запису 57:08-57:15).

В подальшому працівник поліції, спілкуючись із ОСОБА_2 , зазначив, що спочатку за кермом їхав ОСОБА_3 , потім вони помінялись місцями, за кермо пересіла ОСОБА_2 та проїхала за кермом певну відстань (файл «export-ksjbm.mp4», час запису 57:25-58:00).

З наведених пояснень працівника поліції, які зафіксовані на відеозапису, вбачається, що на момент зупинки транспортного засобу за його кермом перебувала та виконувала функції водія автомобіля свідок ОСОБА_2 .

Таким чином, пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 відносно того, що транспортним засобом керувала ОСОБА_2 , підтверджуються об`єктивними даними відеозапису, а саме поясненнями працівника поліції, які зафіксовані на ньому.

Відповідно, зазначеними поясненнями працівника поліції, які зафіксовані на відеозапису, спростовуються дані протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту працівника поліції, згідно яких був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 .

Ураховуючи наявні суперечності між даними, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті, з одного боку, поясненнях працівника поліції, зафіксованих на відеозапису, з другого боку, а також поясненнях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з третього боку, суд, керуючись завданням всебічного та повного з`ясування обставин справи, у судовому засіданні 25.01.2023 постановив викликати у судове засідання всіх працівників поліції, які згідно матеріалів справи приймали участь в оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення.

Таким чином, судом було викликано для допиту в якості свідків чотирьох співробітників поліції, а саме: співробітника поліції ОСОБА_4 , який склав протокол про адміністративне правопорушення; співробітника поліції ОСОБА_5 , який оформлював направлення на огляд водія транспортного засобу; співробітника поліції ОСОБА_6 , який склав рапорт; співробітника поліції В.Демченка, який склав довідку про отримання посвідчення водія.

Викликаючи вказаних осіб до суду для допиту в якості свідків, суд виходив з необхідності з`ясувати у вказаних свідків, чи підтверджують вони або спростовують пояснення їх колеги, згідно яких в момент зупинки автомобілю ним керувала ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 , як було зазначено в протоколі та рапорті. Якщо підтверджують, то чи спостерігали вони особисто, як ОСОБА_1 помінявся місцями з ОСОБА_2 , тобто чи підтверджують вони факт виконання ОСОБА_1 функцій водія автомобіля перед тим, як ними був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_2 .

Ураховуючи необхідність виклику свідків, судове засідання було відкладено на 21.02.2023.

Судові повістки про виклик в судове засідання на 21.02.2023 були завчасно отримані всіма чотирма працівниками поліції, що підтверджується матеріалами справи.

Незважаючи на отримання судових повісток, працівники поліції у судове засідання 21.02.2023 не з`явились.

Співробітник поліції Дахно М.С. надав суду письмові пояснення від 08.02.2023, згідно яких ним у складі екіпажу разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_6 був зупинений вказаний вище автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Також у вказаних поясненнях ОСОБА_5 зазначив, що з`явитись у судове засідання 21.02.2023 не має можливості у зв`язку із відрядженням.

Ураховуючи неявку працівників поліції, розгляд справи було відкладено на 28.03.2023.

Судові повістки про виклик в судове засідання на 28.03.2023 були завчасно отримані всіма чотирма працівниками поліції, що підтверджується матеріалами справи.

Незважаючи на отримання судових повісток, працівники поліції у судове засідання 28.03.2023 не з`явились.

Ураховуючи неявку працівників поліції, розгляд справи було відкладено на 08.05.2023.

Судові повістки про виклик в судове засідання на 08.05.2023 були завчасно отримані всіма чотирма працівниками поліції, що підтверджується матеріалами справи.

Незважаючи на отримання судових повісток, працівники поліції у судове засідання 08.05.2023 не з`явились.

Розгляд справи було відкладено на 12.06.2023.

Судові повістки про виклик в судове засідання на 12.06.2023 були завчасно отримані всіма чотирма працівниками поліції, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, співробітнику поліції ОСОБА_5 було направлено смс-повідомлення про виклик до суду.

Незважаючи на отримання судових повісток, працівники поліції у судове засідання 12.06.2023 не з`явились.

Ураховуючи необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, неодноразову неявку співробітників поліції в судове засідання, а також позицію сторони захисту, яка заперечувала проти відкладення розгляду справи, суд у судовому засіданні 12.06.2023 дійшов висновку щодо відсутності підстав для подальшого відкладення розгляду справи та необхідності її розгляду на підставі наявних доказів.

Таким чином, судом було вжито всіх можливих заходів для забезпечення повного та всебічного з`ясування обставин справи та перевірки достовірності пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та співробітника поліції, які були зафіксовані на відеозапису.

З вказаною метою суд багаторазово відкладав розгляд справи та викликав співробітників поліції в судове засідання для отримання їх пояснень щодо обставин зупинки автомобіля та особи, яка виконувала функції його водія, у тому числі для з`ясування того, чи підтверджують вказані працівники поліції ту обставину, що водій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 помінялись місцями незадовго до того, як вказаний автомобіль був зупинений.

Незважаючи на отримання співробітниками поліції судових повісток про виклик до суду, вказані особи у судові засідання не з`явились.

За таких обставин, розглядаючи справу на підставі наявних доказів, суд керується таким.

На отриманому судом відеозапису не зафіксовано особу, яка перебувала за кермом автомобіля під час його зупинки працівниками поліції. Також на відеозапису не зафіксовано обмін місцями між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що зазначав працівник поліції на відеозапису.

Дані протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту працівника поліції, а також пояснень співробітника поліції Дахно М.С. від 08.02.2023, згідно яких в момент зупинки автомобіля функції його водія виконував ОСОБА_1 , спростовуються не тільки поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а і поясненнями працівника поліції, які надавались безпосередньо в момент оформлення матеріалу про адміністративне правопорушення та зафіксовані на відеозапису.

Ураховуючи наведене, факт виконання ОСОБА_1 функцій водія автомобіля за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, суд не може визнати доведеним поза розумним сумнівом.

Виниклі сумніви щодо виконання ОСОБА_1 функцій водія автомобіля за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь ОСОБА_1 та приходить до висновку щодо недоведеності факту керування ним транспортним засобом.

Крім того, виходячи з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Харківського апеляційного суду від 01.03.2023 у справі № 638/3043/22, саме об`єктивними даними відеозапису має підтверджуватись факт виконання особою функцій водія автомобіля. Між тим на відеозапису вказана обставина не зафіксована.

Вирішуючи питання щодо можливості притягнення ОСОБА_1 до відповідальності у зв`язку з тим, що він згідно пояснень працівника поліції, зафіксованих на відеозапису, незадовго до зупинки автомобіля керував останнім, а після цього помінявся місцями з ОСОБА_2 , яка продовжила рух і після цього була зупинена співробітниками поліції, суд керується таким.

Крім вказаних пояснень працівника поліції, зазначена обставина не підтверджена будь-якими іншими доказами.

Ба більше, на наданому суду відеозапису зафіксований момент руху вказаного вище автомобіля та його зупинки працівниками поліції. При цьому на відеозапису не зафіксовано будь-яких зупинок вказаного автомобіля та подальшого відновлення його руху.

Таким чином, пояснення працівника поліції, зафіксовані на відеозапису, відносно того, що ОСОБА_2 під час зупинки автомобіля помінялась місцями з ОСОБА_1 та в якості водія автомобіля продовжила рух, після чого була зупинена співробітниками поліції, не підтверджуються об`єктивними даними відеозапису.

Працівники поліції не з`явились до суду та, таким, чином, не скористались можливістю підтвердити вказану обставину в ході їх допиту в якості свідків.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 27.06.2019 року по справі № 560/751/17, пояснення осіб, які у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, не можуть бути беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення та не є належними доказами, якими може обґрунтовуватись притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, вказана обставина спростовується не тільки поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка надала пояснення за процедурою допиту свідка, тобто з попередженням про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, а й даними протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту працівника поліції та письмових пояснень ОСОБА_5 від 08.02.2023, в яких зазначено на виконанні ОСОБА_1 функцій водія автомобіля саме в момент його зупинки працівниками поліції, при цьому не зазначено на факті обміну місцями між водієм ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та зупинці автомобіля під керуванням останньої.

Також суд вважає за необхідне зауважити, що зобов`язаний розглянути справу в межах пред`явленого обвинувачення (у автономному значенні цього терміну, оскільки Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на кримінальний характер адміністративних правопорушень), тобто в межах доказування тих фактичних обставин, які зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що в момент зупинки автомобіля працівниками поліції виконував функції водія автомобіля та відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Виходячи з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не пред`являлось обвинувачення в тому, що він виконував функції водія автомобіля перед тим, як останній був зупинений під керуванням ОСОБА_2 .

Ураховуючи наведене, у суду відсутні підстави вважати доведеним поза розумним сумнівом факт виконання ОСОБА_1 функцій водія автомобіля за обставин, зазначених в поясненнях працівника поліції, зафіксованих на відеозапису, та притягати ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вказаних обставин.

Окремо суд вважає за необхідне надати оцінку аргументам захисника відносно того, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляд на стан алкогольного сп`яніння, а навпаки погодився пройти вказаний огляд, що за доводами захисника підтверджується об`єктивними даними відеозапису.

Згідно відеозапису, працівники поліції зазначали, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. У відповідь ОСОБА_2 наголошувала, що ОСОБА_1 вказаний огляд проходити не буде (файл «export-ksjbm.mp4», час запису 44:15-45:15). Після слів ОСОБА_2 відносно того, що її чоловік ОСОБА_1 огляд проходити не буде, співробітники поліції зазначили, що фіксують відмову від проходження вказаного огляду. При цьому вказане спілкування фактично відбувалось між працівниками поліції та ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_1 перебував в автомобілі.

На відеозапису також зафіксовано, як безпосередньо ОСОБА_1 на запитання співробітника поліції, чи буде він проходити освідування, відповів: «звичайно» (файл «export-ksjbm.mp4», час запису 47:50-48:00).

Будь-які інші події, які стосуються проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, на відеозапису не зафіксовані.

Ураховуючи наведені обставини, зафіксовані на відеозапису, суд не може визнати доведеним поза розумним сумнівом факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, з відеозапису суд позбавлений можливості встановити дотримання співробітниками поліції встановленої процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння, згідно якої водієві спочатку має бути запропоновано пройти огляд на вказаний стан на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора, а у разі відмови запропоновано пройти вказаний огляд в закладі охорони здоров`я.

Ураховуючи наведене вище, суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закриває провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Ураховуючи підстави, з яких суд закриває провадження у справі, та практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України», суд не вбачає необхідності надавати оцінку по суті іншим доводам і аргументам захисника, викладеним в клопотанні про закриття провадження у справі.

Керуючись ст. 130, 247, 251-252, 279, 283-285 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов