КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/5361/2023 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 грудня 2023 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року накладено на ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 9 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 грн.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року та прийняти нову, якою провадження у даній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції не було дано всебічну та повну оцінку матеріалам справи, не розглянуто його доводи щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Звертає увагу на те, що доказів, підтверджуючих обставини, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять.

Крім того, ОСОБА_1 вказує на те, що у працівників поліції були відсутні підстави для зупинки його транспортного засобу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити її.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. До основних засад правосуддя відноситься змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суддя місцевого суду, розглядаючи справу, не дотримався.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, суд першої інстанції вважав доведеними обставини, зафіксовані протоколом про адміністративні правопорушення серії ААД № 531692 від 03.10.2023 року.

При апеляційному розгляді ОСОБА_1 пояснив, що здійснював рух по проспекту Степана Бандери в м. Києві в напрямку Північного мосту по другій смузі руху, Правил дорожнього руху не порушував, жодних вимог працівників поліції про зупинку, здійснених жезлом, не бачив, зупинився на вимогу звукового сигналу патрульного автомобіля у місці, де була дозволена зупинка.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №531692 вбачається, що ОСОБА_1 03 жовтня 2023 року о 07 год. 40 хв. керуючи автомобілем «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , по Північному мосту (в бік станції метро «Почайна») в м. Києві, порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху України, при цьому, рухаючись по смузі маршрутних транспортних засобів, не виконав вимогу поліцейського про зупинку, яку поліцейський здійснив жезлом, вказуючи на подальше місце його зупинки, чим ОСОБА_1 скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України №1306 від 10.10.2001, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1, дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу, дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав.

У відповідності до вимог пункту 8.9 ПДРвимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; в) гучномовного пристрою; г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу.

В ч. 1 ст. 122-2 КУпАП передбачено відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

З наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського не вбачається, що поліцейським висувалася вимога про зупинку транспортного засобу будь-яким із способів, визначених пунктом 8.9 ПДР.

Зокрема, з відеозапису вбачається, що інспектор патрульної поліції подає сигнал жезлом, однак у зв`язку із щільним дорожнім рухом та великою кількістю автомобілів, що їдуть з невеликою дистанцією між ним, неможливо встановити, до якого саме автомобіля звернуто вимогу.

В подальшому, на вимогу працівників поліції, що почали переслідування транспортного засобу «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 - останній зупинився та відразу повідомив працівників поліції про те, що не бачив звернену до нього вимогу про зупинку.

Інших доказів, як б могли стверджувати вчинення працівником поліції дій, спрямованих на зупинку транспортного засобу «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 визначеним пунктом 8.9 ПДР способом особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не надано.

Таким чином доводи апелянта щодо відсутності доказів, які підтверджують наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого положеннями ч. 1 статті 122-2 КУпАП, знайшли своє підтвердження.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП за обставин, установлених у постанові Деснянського районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року, не можна визнати обґрунтованим, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Презумпція невинуватості розповсюджується також при доведенні винуватості у справах про адміністративні правопорушення.

Не врахування цих обставин призвело до необґрунтованих висновків судді місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

У зв`язку із цим постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року щодо ОСОБА_1 не може визнаватись законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню. Оскільки у справі не зібрано достатньої кількості доказів наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, провадження у цій справі підлягає закриттю із підстав, передбачених п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року скасувати.

Провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Д.О. Таргоній