Справа № 461/3506/23 Головуючий у 1 інстанції: Мироненко Л.Д.
Провадження № 33/811/800/23 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Левченка Ігоря Сергійовича, представника Львівської митниці Зирянова Олега Юрійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Левченка Ігоря Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), на постанову Галицького районного суду м. Львова від 25 травня 2023 року, щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ),

встановив:

цією постановою, Sobets V. ( ОСОБА_2 ) визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 грн.

Стягнуто з Sobets V. ( ОСОБА_2 ) на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Згідно постанови, 21 квітня 2023 року, о 15 годині 22 хвилин, в зону митного контролю по смузі руху «зелений коридор» пункту пропуску «Грушів-Будомєж» митного поста «Яворів» Львівської митниці, в напрямку «в`їзд на митну територію України» прибув транспортний засіб особистого користування марки «VOLKSWAGEN», модель «PASSAT» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , країна реєстрації Україна під керуванням громадянина України ОСОБА_3 та пасажира Sobets V. ( ОСОБА_2 ).

Під час проведення митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення даних про нього, спрацювала АСАУР (коди: 401-1, 801-1) Шляхом здійснення оперативного запиту до єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) та на підставі аналізу переміщень за даними "Диспетчера зони митного контролю", "Пасажирського пункту пропуску" та "Журналу пункту пропуску»" АСМО «Інспектор» встановлено, що громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) з паспортом НОМЕР_3 , 10 лютого 2022 року, о 20:28:33 через пункт пропуску «UA205060» Волинської митниці в`їхав на митну територію України транспортним засобом особистого користування реєстраційний номер 4507МА4 марки «MERCEDES-BENZ» модель «МАТІС», VIN-код НОМЕР_4 , країна реєстрації Білорусь, в режимі «Тимчасове ввезення до 1 року».

Враховуючи строки тимчасового ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування, встановлені ч. 1 ст. 380 Митного кодексу України, транспортний засіб з реєстраційним номером НОМЕР_5 , VIN-код НОМЕР_6 , країна реєстрації Білорусь, підлягав вивезенню з митної території України в термін до 10 лютого 2023 року. Однак, згідно із інформацією з ЄАІС Держмитслужби станом на 21 квітня 2023 року транспортний засіб з реєстраційним номером НОМЕР_5 , VIN-код НОМЕР_4 , країна реєстрації Білорусь, громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) з митної території України вивезений не був та у інший митний режим, згідно законодавства не поміщений.

На момент перетину кордону, у відповідності до ст. 460 Митного кодексу України, громадянин ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, не надав та з повідомленням, у відповідності до ст. 192 МКУ до найближчого митного органу про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу не звертався.

Таким чином, Sobets V. ( ОСОБА_2 ) перевищив строк тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування - автомобіля з реєстраційним номером 4507МА4, VIN-код НОМЕР_6 , країна реєстрації Республіка Білорусь на митну територію України більше, ніж на тридцять діб.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Левченко І.С., в інтересах ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 )подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у даній справі, у зв`язку із відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою.

Наголошує, що автомобіль Sobets V. ( ОСОБА_2 ) знаходився в районі наступу на м. Київ, внаслідок чого власник мав підстави вважати, що авто знищено, проте через деякий час автомобіль було віднайдено та встановлено, що транспортний засіб не підлягає ремонту та потребує заміні двигуна. Окрім того зазначає, що перебуваючи за кордоном Sobets V. ( ОСОБА_2 ) змушений був пройти курс лікування, що підтверджується документами долученими до матеріалів справи. Sobets V. ( ОСОБА_2 ) діяв в стані крайньої необхідності у зв`язку із військовими діями.

Повідомляє, що з довідки №2024/02.0-7.1 Торгово-промислової палати України, вбачається, що збройна агресія РФ проти України є форс-мажорною обставиною.

Зазначені обставини свідчать про неможливість вивезення транспортного засобу за межі території України.

Звертає увагу, що довідку про технічний стан транспортного засобу було долучено в суді першої інстанції, окрім того жодних звернень до митних органів не було подано у зв`язку із станом здоров`я Sobets V. ( ОСОБА_2 )

Sobets V. ( ОСОБА_2 ) в судове засідання апеляційного суду не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання, та думки адвоката Левченка І.С., який просив проводити розгляд справи у відсутності ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) та думки представника митниці, який не заперечував проти розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Левченка І.С. на підтримку поданої апеляційної скарги, виступ представника митниці Зирянова О.Ю. на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Статтею 487 МК України, передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законута положень ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність

Зі змісту ст. 283 КУпАП вбачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, висновки суду, що викладаються у постанові, в силу вимог ст. 283 КУпАП повинні ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, та підтверджуватися не лише належними, допустимими доказами, але й у своїй сукупності та взаємозв`язку незаперечними та достатніми доказами.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні «Надточій проти України» Європейський Суд з прав людини у справі зазначив, що «положення Митного кодексу безпосередньо поширюються на всіх громадян, які перетинають кордон та регулюють їх поведінку шляхом застосування стягнень (штраф та конфіскація), які є як покаранням, так і стримуванням від порушення. Таким чином, митні правопорушення, які розглядаються, мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції».

Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Авшар проти Туреччини» в оцінці доказів Суд встановив стандарт доказування «поза розумним сумнівом». Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином, в справі про порушення митних правил винуватість особи має бути також доведена поза розумним сумнівом.

Частиною 6 статті 481 МК України, передбачена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

Згідно зі ст. 103 МК України, тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, не дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно не з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, Sobets V. ( ОСОБА_2 ) митним органом ставиться у провину порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 МК України, а саме перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб

Відповідно до ч. 1 ст. 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, зазначені норми чітко визначають умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Згідно Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року №1118 до обставин непереборної сили відносяться смерть власника транспортного засобу, стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, зокрема замерзання моря тощо, закриття шляхів тощо), військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується транспортний засіб, страйк, злочинні дії третіх осіб, спрямованих проти власника транспортного засобу, дорожня пригода за участю транспортного засобу, яка спричинила повне або часткове його пошкодження, неможливість подальшого руху транспортного засобу, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожнього руху, життю чи здоров`ю людей або навколишньому середовищу, інші схожі за характером обставини події.

Окрім цього, відповідно до п. 2 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31 травня 2012 року N 657, обставин непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема, стихійне лихо (землетрус, пожежа, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Указом Президента України Зеленського В.О. №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан. У подальшому період воєнного стану в Україні було неодноразово продовжено.

Відповідно до Листа Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 (надалі ТПП України) (а.с. 25) засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб , відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

У зв`язку із чим заслуговують на увагу апеляційного суду, аргументи апелянта, що автомобіль Sobets V. ( ОСОБА_2 ) знаходився в районі наступу РФ на м. Київ, внаслідок чого автомобіль був пошкоджений та не підлягав ремонту, потребував заміни двигуна (а.с. 7).

Як вбачається з матеріалів справи, Sobets V. ( ОСОБА_2 ) в своїх письмових поясненнях не заперечував, що автомобіль не вивезено з території України, зазначав, що не зміг цього зробити у зв`язку із військову агресію російської федерації проти України.

Окрім того, з довідки від 7 травня 2023 року (а.с. 26) вбачається, що доставлений автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» модель «МАТІС» реєстраційний знак НОМЕР_5 , рік випуску 2017, ремонту не підлягає, потребує заміни двигуна.

Також із звіту про лікування в центральні лікарні швидкої допомого вбачається, що Sobets V. ( ОСОБА_2 ) перебував на амбулаторному лікуванні з 24 лютого 2022 року з діагнозом «неангінальний біль у грудній клітці», у зв`язку із чим проходить курс лікування, окрім того до матеріалів справи долучено фактури, які підтверджують, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності проходив лікування з 24 лютого 2022 року до 7 липня 2022 року.

Зазначені обставини свідчать про неможливість вивезення транспортного засобу за межі території України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп / 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, у тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідна позиція Конституційного Суду України узгоджується з правовими позиціями Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ». Зокрема, у рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», Європейський Суд зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Аналізуючи досліджені під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) складу правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, не підтверджуються зібраними у справі доказами.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищенаведені обставини, апеляційний суд вважає, що постанова місцевого суду підлягає скасуванню, апеляційна скарга задоволенню, а провадження в справі - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу в діях ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу адвоката Левченка Ігоря Сергійовича задоволити.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від від 25 травня 2023 року, якою притягнуто ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст.481 МК України скасувати.

Провадження у справі про порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 МК України, щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.