Номер провадження: 33/813/1726/23
Справа № 501/73/23
Головуючий у першій інстанції Семенов О. А.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Ганущак І.Г. на постанову судді Іллічівського міського суду Одеської області від 02.05.2023 року, щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , директора ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

оскарженою постановою закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Згідно з оскарженою постановою, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА», вчинив порушення п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.п.«а» п.198.1, 198.2, 198.3 ст.198, п.200.1, 200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ із змінами та доповненнями, у зв`язку з чим завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за липень 2022 року на 354038 грн. та за серпень 2022 року на 2097062 грн., а також завищено суму ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 2938180 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду захисник Ганущак І.Г. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу через суд першої інстанції (вх.№10778/23 від 04.07.2023 року), в якій просив змінити мотивувальну частину постанови шляхом виключення з неї висновків суду про встановлення вини ОСОБА_1 . Крім того, в апеляційній скарзі захисник просив поновити строк на апеляційне оскарження (а.с.23-56).

01.08.2023 року матеріали справи щодо ОСОБА_1 разом із апеляційною скаргою захисника надійшли до апеляційного суду.

01.08.2023 року автоматизованим розподілом судової справи між суддями Одеського апеляційного суду матеріали за апеляційною скаргою захисника Ганущак І.Г. передано для розгляду судді Карташову О.Ю. (а.с.58).

03.08.2023 року постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ганущак І.Г., повернуто особі, яка її подала, у зв`язку із не наданням належних документів на підтвердження повноважень про надання правової правничої допомоги адвокатом Ганущак І.Г. Мінову Д.О. Копію постанови для відома направлено на адреси вказаних адресатів (а.с.59, 60).

14.08.2023 року захисником Ганущак І.Г. через суд першої інстанції повторно подано апеляційну скаргу, в якій апелянт заявляє аналогічні вимоги, що й попередні, а саме просить змінити мотивувальну частину постанови від 02.05.2023 року шляхом виключення з неї висновків суду про встановлення вини ОСОБА_1 (а.с.62-68).

Апелянт вказує про незаконність та необґрунтованість постанови, не врахування судом першої інстанції того, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст.256 КУпАП. складений з грубими порушеннями нормативно правових актів, матеріали справи не містять належних доказів, тому вважає, що висновок суду про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення є необґрунтованими.

Крім того, апелянт зазначає, що ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» оскаржило податкові повідомлення-рішення до Одеського окружного адміністративного суду, ухвалою від 16.05.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №420/10767/23, за результатами якого буде встановлено законність податкових повідомлень-рішень.

Також в апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційний розгляд проведено без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Ганущак І.Г., які будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи до суду апеляційної інстанції не з`явились, з клопотаннями про перенесення розгляду справи не звертались.

Захисник Ганущак І.Г. подав до суду заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі.

За таких обставин суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженої постанови, судом були створені всі можливі та необхідні умови для реалізації права учасників процесу на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучені докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; суд приходить до висновку про таке.

Що стосується доводів про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційним судом встановлено таке.

Згідно положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Як вбачається з матеріалів судової справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник участі в судовому засіданні суду першої інстанції не приймали. Матеріали справи не містять відомостей, що постанова направлялась ОСОБА_1 хоч на електронну адресу, яка повідомлена в супровідному листі.

З матеріалів судової справи не вбачається, що ОСОБА_1 взагалі викликався до суду чи повідомлявся про дату розгляду.

Перший раз захисником Ганущак І.Г. апеляційну скаргу від 26.06.2023 року подано через суд першої інстанції, яка зареєстрована судом 04.07.2023 року.

З урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що останньому була вручена або надіслана судом першої інстанції копія оскарженої постанови в передбачений десятиденний термін. Матеріали справи доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження не спростовують.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, визначені статтями 247 і 280 КУпАП, з урахуванням положень ст.251 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону при розгляді справи суддею місцевого суду не були виконані, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи та прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Так, зі змісту оскарженої постанови вбачається, що судом не перевірено чи відповідає складений протокол про адміністративне правопорушення вимогам законодавства, зокрема ст.256 КУпАП.

Відповідно до приписів вказаної норми закону, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Однак, вказаним вимогам протокол про адміністративне правопорушення №299/34-00-07-01 від 26.12.2022 року не відповідає, оскільки в протоколі відсутні відповідні відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме ОСОБА_1 , зокрема дата його народження та місце проживання, протокол не містить підпису вказаної особи.

Апеляційний суд звертає увагу, що зазначення в протоколі «паспортні дані, місце проживання, сімейний стан дані відсутні», є недопустимим.

Крім того, в протоколі зазначений неповний виклад суті адміністративного правопорушення, що позбавляє можливості повно встановити обставини порушення.

Щодо складаного акту неявки та підписання адміністративного протоколу та ненадання документів до нього №257/34/00-07-01 від 26.12.2022 року, то апеляційним судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів про належне сповіщення ОСОБА_1 про його виклик до податкової служби та надання документів, оскільки відсутнє підтвердження про отримання ним листа податкової служби про його виклик від 19.12.2022 року (рекомендованого повідомлення із підписом про отримання, чи розписки адресата про вручення).

Крім того, не доведено належними доказами, що вказаний лист направлявся на адресу ОСОБА_1 або ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА», оскільки згідно звіту «Укрпошти» від 20.12.2022 року лист направлено в м. Чорноморськ, без чіткої конкретизації адреси, що позбавляє можливості пересвідчитись про вірне визначення його отримувача.

За наведених підстав факт повідомлення ОСОБА_1 про необхідність прибуття до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП листом від 19.12.20222 року №2418/6/34-00-07-01, є не доведеним.

Тобто податковим органом, не маючи підтвердження про належне сповіщення особи про виклик, не володіючи всіма даними, необхідними для складення протоколу, без участі ОСОБА_1 , складено протокол та направлено для розгляду до суду, при цьому не ознайомивши особу з його змістом та відповідними правами, чим позбавлено право надавати свої пояснення та зауваження щодо змісту протоколу, та реалізувати свої права визначені ст.268 КУпАП.

Також в підтвердження скоєння адміністративного правопорушення, до протоколу податковим органом долучено копію акта №332/34-00-07-01/41041279 від 18.11.2022 року «Про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень, липень, серпень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету».

Однак, апеляційним судом встановлено, що із визначених 17 (сімнадцяти) аркушів вказаного акта до справи фактично долучено лише перші дві та останніх дві його сторінки, що перешкоджає ознайомитись із змістом акту та перевірити всі встановлені обставини.

Отримавши для розгляду матеріали справи, місцевим судом було встановлено невідповідність вимогам законодавства протоколу, та 30.01.2023 року суд виніс постанову про повернення матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до Південного МУ ДПС по роботі з ВПП для належного оформлення (а.с.15-16).

Однак, не зважаючи на постанову суду, без здійснення належного оформлення та виправлення вказаних місцем судом недоліків, податковий орган повторно направив матеріали справи відносно ОСОБА_1 , з посиланням на ті ж лист-виклик особи від 19.12.2022 року та акт неявки від 26.12.2022 року.

Апеляційний суд наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, в якому формулюється суть скоєного адміністративного правопорушення особою, на підставі якого, з урахуванням сукупності доказів, встановлюється наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення.

В подальшому, не зважаючи на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення та долучених до нього документів, не виконання податковим органом постанови суду про належне оформлення матеріалів, місцем судом 02.05.2023 року винесено оскаржену постанову про закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

При цьому, матеріалами справи не підтверджується, що ОСОБА_1 викликався до суду та повідомлявся про розгляд справи.

Апеляційний суд вважає, що місцевим судом не надано належного значення невідповідності протоколу вимогам законодавства, не перевірено викладених в ньому обставин щодо суті адміністративного правопорушення, доведеність чи не доведеність його вчинення, не досліджено належним чином долучених до нього доказів, не проведено їх аналізу та передчасно здійснено висновок про вчинення ОСОБА_1 порушень п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.п.«а» п.198.1, 198.2, 198.3 ст.198, п.200.1, 200.4 ст.200 Податкового кодексу України, та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Тобто всупереч вимогам ст.280 КУпАП місцевим судом не встановлені обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема те, чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи є в діях ОСОБА_1 , відносно якого складено протокол про адміністративне правопорушення склад адміністративного правопорушення.

Далі, не виконавши вимоги ст.280 КУпАП, обмежившись посиланням в мотивувальній частині оскарженої постанови на положення ст.38 КУпАП, суддя прийняв рішення про закриття провадження в справі в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Апеляційний суд звертає увагу, що положеннями ст. 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і те, чи є в діях особи склад адміністративного правопорушення. При цьому, норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні, у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, вказаний Кодекс не містить.

Водночас, зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.

Тобто, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та прийняття рішення про закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом обов`язковим є, поміж іншого, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Таким чином, закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП можливе лише за умови визначення вини особи для встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що у разі недоведеності наявності події або складу адміністративного правопорушення в діях особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, та не підтвердження його належними та допустимими доказами, виключається можливість закрити провадження у справі саме за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У цьому разі законодавець передбачив іншу підставу для закриття провадження у справі - за відсутності події, або складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).

Апеляційний суд вважає, що суддею першої інстанції допущено неповноту судового розгляду, не досліджено належним чином докази по справі, не перевірено винуватість чи невинуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, та передчасно прийнято рішення про закриття провадження в справі в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Апеляційним судом встановлено, що під час закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП, всупереч положенням ст.280 КУпАП, суддя першої інстанції в мотивувальній частині постанови не дослідив належним чином та не встановив існування факту наявності або відсутності в діях особи, відносно якої складений протокол про адміністративні правопорушення, складу адміністративного правопорушення (вини).

За таких підстав, враховуючи положення ч.8 ст.294 КУпАП, постанова судді першої інстанції підлягає безумовному скасуванню та прийняття нового рішення судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, при викладених в протоколі обставинах, є не доведеним, з огляду на таке.

З матеріалів судової справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.163-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 як директора ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» складено за порушення п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.п.«а» п.198.1, 198.2, 198.3 ст.198, п.200.1, 200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ із змінами та доповненнями, у зв`язку з чим завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за липень 2022 року на 354038 грн. та за серпень 2022 року на 2097062 грн., завищено суму ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 2938180 грн.

На підтвердження вказаних обставин податковим органом долучено акт (неповний) №332/34-00-07-01/41041279 від 18.11.2022 року «Про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень, липень, серпень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету» та два податкові повідомлення-рішення від 19.12.2022 року №01 та від 19.12.2022 року №01 (а.с.2-8).

Відповідно до ч.1 ст.163-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення порядку ведення податкового обліку, надання аудиторських висновків, а саме відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

В ході апеляційного перегляду встановлені обставини, які вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Так, відповідно до вимог ст.56 Податкового кодексу України, рішення прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

При цьому п.56.18 цієї статті визнано, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Як зазначено в апеляційній скарзі стороною захисту, ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» не погодилось із податковими повідомленнями-рішеннями та оскаржило їх до Одеського окружного адміністративного суду (справа №420/10767/23).

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.08.2023 року в повному обсязі задоволено позовну заяву ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податку про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, визнано протиправними та скасовані:

-податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податку форми «В1» від 19.12.2022 року №01;

-податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податку форми «В4» від 19.12.2022 року №01 (справа №420/10767/23).

Одеським окружним адміністративним судом встановлено, що контролюючий орган дійшов помилкового висновку щодо завищення суми бюджетного відшкодування за липень 2022 року на суму 354038 грн., та за серпень 2022 року на суму 2097062 грн., а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення форми «В1» від 19.12.2022 року № 01, відповідно до якого завищено суму бюджетного відшкодування за липень 2022 року на суму 354038 грн., та застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 177019 грн., та завищено суму бюджетного відшкодування за серпень 2022 року на суму 2097062 грн., та застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 1048531 грн., є правомірними та належать задоволенню.

Також Одеський окружний адміністративний суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «В4» від 19.12.2022 року №01, яким завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за серпень 2022 року на суму 2938180 грн., є правомірними та належать задоволенню.

Зважаючи на те, що податкові повідомлення-рішення від 19.12.2022 року №01 та від 19.12.2022 року №01 щодо ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» судом скасовані, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.163-1 КУпАП, якою встановлено адміністративну відповідальність за порушення керівниками підприємств встановленого законом порядку ведення податкового обліку.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставини та положень п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, оскаржена постанова підлягає скасуванню, а провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Клопотання захисника Ганущака І.Г. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Іллічівського міського суду Одеської області від 02.05.2023 року задовольнити та поновити строк.

Апеляційну скаргу захисника Ганущака І.Г. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Іллічівського міського суду Одеської області від 02.05.2023 року, якою закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський