Справа № 445/2931/23
провадження № 3/445/1284/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2023року Суддя Золочівського районного суду Львівської області Сивак В.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону та Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, проживаючого у АДРЕСА_1 , начальника відділення офіцерів запасу і кадрів Золочівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки,

за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

в с т а н о в и в:

військовослужбовець за мобілізацією, майор ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою - начальником відділення офіцерів запасу та кадрів ІНФОРМАЦІЯ_2 , в умовах особливого періоду, 14.10.2022 під час проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_3 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , у порушення вимог ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, своїх функціональних обов`язків, п. 2.5.3. мобілізаційної директиви № 10дск від 20.06.2018 ОК "Захід" виданої на підставі мобілізаційної директиви ГШ № 321/1168ОКТ від 18.06.2018, внаслідок недбалого ставлення до виконання обов`язків військової служби, належний військовий облік та повноту відпрацювання документів по обліку офіцерів запасу не забезпечив, без оформленого та затвердженого 16 Регіональною ВЛК свідоцтва про хворобу, поставив відмітки про виключення з військового обліку у військовому квитку офіцера запасу, в розділі "Проходження військової служби" особової справи і послужній картці офіцера запасу молодшого лейтенанта ОСОБА_2 та у подальшому подав вищевказані документи з відмітками для скріплення підписом та гербовою печаткою начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 полковнику ОСОБА_3 , що в свою чергу призвело до безпідставного виключення з військового обліку за станом здоров`я вказаного офіцера запасу та надало останньому право безперешкодного виїзду за кордон, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Подав до суду заяву, якою просить справу розглядати без його участі, вину визнає.

Відповідно до ст.268 КУпАП, суддя розглядає справу у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КпАП України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 148 від 05.12.2023, в якому викладено обставини вчиненого правопорушення та визнання порушником своєї вини, постановою від старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові Скрекля В.В. від 08.12.2023 про часткове закриття кримінального провадження № 0000018 від 18.04.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 5 ст. 426-1 КК України, а також іншими доказами, які наявні в матеріалах справи.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст.251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-15КУпАП.

Згідно з ч.7 ст. 38 КУпАП, у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Оскільки постановою старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові Скрекля В.В. від 08.12.2023 кримінальне провадження за даними фактами закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, строк накладення адміністративного стягнення відповідно до ч.7 ст. 38 КУпАП не закінчився.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При призначенні адміністративного ОСОБА_4 суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу винного, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність та вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Водночас, суддя вважає за доцільне, визначаючи розмір стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 2 ст.172-15 КУпАП, застосувати санкцію зазначеного закону в редакції до змін, внесених, згідно із Законом України за №2839-ІХ від 13 грудня 2022 року, що набрав законної сили 27.01.2023, яким посилено відповідальність за вчинення військових правопорушень, в тому числі передбачених ст.172-15 КУпАП.

Оскільки, у відповідності до положень ст.8 КУпАП, що визначає чинність закону про відповідальність за адміністративні правопорушення, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення, при цьому, закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто, поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів, і, разом з тим, закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають, а Закон України за №2839-ІХ від 13 грудня 2022 року, саме яким внесено зміни, посилює відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Враховуючи викладене, суддя дійшов до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в межах санкції, яка діяла на час вчинення ним правопорушення.

Відповідно до ч. 7 ст. 283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Згідно з п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір встановлюється у 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 536,80 грн. Отже, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 221, 283, 284 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 145 (сто сорока п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 536,80 (п`ятсот тридцять шість грн. 80 коп.) гривень.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:В. М. Сивак