ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/8376/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" грудня 2023 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Рудюк О.Ю., за участю захисника Шмагаревської Г.О., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КпАП України,

в с т а н о в и в:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 531868 від 15 вересня 2023 року, ОСОБА_1 15 вересня 2023 року о 23 год. 05 хв. керував автомобілем Toyota д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. А.Ахматової, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, не виразна мова. Від огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку на місці зупинки, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні захисник Шмагаревська Г.О. надала пояснення ОСОБА_1 , в яких зазначено, що останній свою вину не визнав, оскільки не керував транспортним засобом, а сидів в автомобілі разом з дівчиною ОСОБА_2 та розмовляли. До того як автомобіль зупинився на узбіччі дороги, за кермом перебувала ОСОБА_2 , потім вони зупинились щоб остаточно вирішити, куди їхати далі. Потім побачили, що до них рухається автомобіль патрульної поліції, увімкнули аварійний сигнал і почали виходити з машини. ОСОБА_1 разом з дівчиною намагалися пояснити, що він не керував даним тз, проте вони сказали, що за кермом був саме він і почали пропонувати пройти огляд на стан сп`яніння. Він неодноразово намагався додзвонитися до адвоката з метою отримання консультації, після чого з ОСОБА_2 сів до авто та почали чекати поки поліцейські з`ясують кому належить авто. При чому ОСОБА_1 сів на місце водія, а ОСОБА_2 на місце пасажира. Також, захисник зазначила, що намагалися зв`язатися з дівчиною ОСОБА_2 , яка перебувала за кермом, проте це виявилося неможливим через те, що остання виїхала за кордон через ситуацію в країні.

Суд, заслухавши пояснення, дослідивши адміністративний матеріал, аналізуючи зібрані по справі докази, приходить до наступного висновку.

Статтею 245 КпАП України визначено, що серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до положень ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КпАП України висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 130 КУпАП, суб`єктом даного адміністративного правопорушення є особа, яка керує транспортним засобом.

Згідно пояснень ОСОБА_1 , він не керував транспортним засобом, а за кермом була дівчина ОСОБА_2 , про що повідомляв працівникам поліції, у зв`язку з чим відмовився проходити огляд, думаючи, що їх спілкування фіксується на бодікамеру.

Тобто, за таких обставин окремому з`ясуванню з обґрунтуванням належними доказами підлягає обставина «керування» ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, що є складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Також в рішенні «Коробов проти України» від 21 липня 2011 ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджуються зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Однак, адміністративні матеріали не містять жодного доказу на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі.

Досліджений у судовому засіданні відеозапис із нагрудної бодікамери не містить будь-яких даних на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Водночас, як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував тз з ознаками алкогольного сп`яніння 15 вересня 2023 року о 23 год. 05 хв., однак, саме відео з нагрудних капер працівників поліції розпочинається лише о 23 год. 20 хв., коли один з них зазначає, що повторно пропонує останньому пройти огляд. При цьому, в авто знаходиться як ОСОБА_1 так і дівчина. Між тим, перед тим як повторно запропонувати пройти огляд, о 23:20:53 один з працівників поліції вказує: « ну це ж не він був», на що інший відповідає: «ні, ні». Тобто, запис вівся вибірково, що, у свою чергу, викликає об`єктивні сумніви щодо достовірності фактичних обставин, викладених у протоколі, оскільки свідчить про самовільне видалення частини файлів або примусове відключення бодікамери.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає правовим позиції ЄСПЛ.

У рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998, ЄСПЛ визначив кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Також у рішенні ЄСПЛ «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 року зазначено, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширша, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, суд приходить до висновку, що доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та які б спростовували його доводи про невинуватість, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, висновок про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення поза розумним сумнівом зробити неможливо, відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 України.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського Апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя О.Ю. Рудюк.