ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/1652/23 Номер провадження 33/814/1654/23Головуючий у 1-й інстанції Косик С. М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Владімірову Р.В., за участі особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Бойченко В.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Машівського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Машівського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнана винною у тому, що 13.08.2023 о 21:49 год по вул. Незалежності, 106, в смт Машівка Полтавського (Машівського) району Полтавської області вона керувала автомобілем Chevrolet Aveo днз НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на який проводився зі згоди водійки на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу «Alcotest 6810 ARBL 0726», чим порушила п. 2.9 а Правил дорожнього руху.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову судді Машівського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2023 року, та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що із матеріалів справи не вбачається, що вона допустила будь-які порушення ПДР України, за які її слід було зупиняти, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції не є законними.

Крім того, посилається на те, що вона не керувала автомобілем, на кермо силоміць її посадив ОСОБА_2 , а тому долучені до матеріалів справи докази не свідчать про беззаперечну вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 13.08.2023 о 21:49 год по вул. Незалежності, 106, в смт Машівка Полтавського (Машівського) району Полтавської області ОСОБА_1 керувала автомобілем Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на який проводився зі згоди водійки на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу «Alcotest 6810 ARBL 0726», чим порушила п. 2.9 а Правил дорожнього руху.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, яким встановлений факт вчинення правопорушення та письмовими поясненнями порушниці, викладеними у протоколі (а.с. 1), направленням на огляд водія, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та результатами тестування на алкоголь, у яких зафіксовано у ОСОБА_1 13.08.2023 о 21:53 год 1,57 %о (а.с. 2, 3, 4); відеозаписом з місця пригоди, на якому зафіксовано подію адміністратвиного правопорушення (а.с. 10).

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.9а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконала вимоги п.2.9а ПДР України.

Доводи апелянта про те, що із матеріалів справи не вбачається, що вона допустила будь-які порушення ПДР України, за які її слід було зупиняти, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції не є законними, суд відхиляє з огляду на те, що стосовно ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕАТ №7522518 від 13.08.2023 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП за порушення п.15.9ґ ПДР України.

Посилання апелянта на те, що долучені до матеріалів справи докази не свідчать про беззаперечну вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, від також відхиляє з огляду на наступне.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівники поліції наближаються до транспортного засобу Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_1 , який зупинився, і водій даного транспортного засобу, одяг якого був в горошок, перелізши через переднє пасажирське сидіння, вийшов і обійшов автомобіль та сів за кермо. Спочатку ОСОБА_1 стверджувала, що вона не керувала даним транспортним засобом, а керував її знайомий ОСОБА_3 . Коли працівники поліції його спитали, чи керував він, останній утримався від відповіді, і зазначив, що не має права на керування, тільки складає іспити. Відтак, такі дії ОСОБА_1 слід розцінювати, як такі, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.

Твердження апелянта щодо того, що долучені до матеріалів справи докази не свідчать про беззаперечну вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю спростовуються вказаними вище матеріалами справи, адже для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП необхідна наявність одночасно двох умов: 1) зафіксований факт керування транспортним засобом; 2) зафіксований належним чином факт перебування водія цього транспортного засобу в стані сп`яніння.

Відтак, доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є, зокрема, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та результатами тестування на алкоголь, у яких зафіксовано у ОСОБА_1 13.08.2023 о 21:53 год 1,57 %о, відеозапис з нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Машівського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин