Справа № 442/1998/23 Головуючий у 1 інстанції: Бодров О.П.
Провадження № 33/811/640/23 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ст. 173-2 КУпАП за апеляційною скаргою на постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 квітня 2023 року,

встановив :

Постановою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської областівід 06.04.2023 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано виннним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн (сто сімдесят грн 00 к.). Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в сумі 536,80 (п`ятсот тридцять шість гривень 80 к.) гривень.

ОСОБА_1 , визнанано винним у тому, що 08.01.2023 року о 18:00 в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив насильство в сім`ї, а саме: перебуваючи в п`яному вигляді, вчинив із особою, з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах ОСОБА_2 конфлікт, під час якого ображав її нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана психологічна шкода здоров`ю потерпілої чи дітям. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру (застосування погроз, образи), внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

На постанову судді Сидоренко Д.М. подав апеляційну скаргу в якій просить: постанову скасувати та провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що не згодний із зазначеною постановою у зв?язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права. У зв?язку з цим оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю в діях апелянта складу адміністративного правопорушення. Крім того за даною постановою вичерпались строки давності притягнення особи до відповідальності. Вказує, що докази на яких грунтується постанова суду першої інстанції є недопустимими; апелянт був неналежно повідомлений судом про розгляд справи; розгляд справи було здійснено без ОСОБА_1 . Відтак, це порушує п.п. 2,3 ст. 278 КУпАП. Вказує, що згідно до Постанови Дрогобицького міськрайонного суду від 28 лютого 2023 року дані матеріали були повернуті Дрогобицькому РВП ГУНП в Львівські області для належного до оформлення,однак, його не відбулося.

Вказує, що у протоколі серії ВАВ № 134825 від 08.01.2023 року відсутні його пояснення, а тому при складені протоколу було порушеного його право, передбачене ч. 3, ч.4 ст. 256 КУпАП, аб. 3,4 п.2 роздулі ll Інструкції № 1395, та не роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП. Також, не надано переліку свідків та учасників події, що є порушенням вимог оформлення протоколу.

Зазначає, що судом не дотримано вимоги ст.ст. 245, 280 КУпАП щодо всебічного, повного, об?єктивного з?ясування обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи. Відтак на підставі зібраних доказів у справі неможливо встановити, при яких обставинах відбулась правопорушення, наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, та винність у його вчиненні.

ОСОБА_1 , представник - адвокат Галишин А.В., потерпіла ОСОБА_2 , будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду, в судове засідання для участі у справі не з`явилися. До суду надійшла заява від представника-адвоката Галишин А.В., в якій він просить апеляційну скаргу розглядати без його участі на основі доказів наявних в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що вказана апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний був з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року (далі Закон) визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно зі ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін..

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Так, висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підтверджується сукупністю доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 134825 від 08.01.2023 року за ст. 124 КУпАП, складений уповноваженою особою, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, а саме: перебуваючи в п`яному вигляді, вчинив із особою, з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах ОСОБА_2 конфлікт, під час якого ображав її нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана психологічна шкода здоров`ю потерпілої чи дітям(а.с. 2);

- заявою потерпілої ОСОБА_2 від 08.01.2023 року, якою встановлено, що ОСОБА_1 вчинив із нею конфлікт під час якого ображав її нецензурними словами та погрожував фізичною розправою в присутності їхніх спільних малолітніх дітей (а.с. 4);

- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 08.01.2023 року ( а.с. 5);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 08.01.2023 року ( а.с. 6);

- формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 08.01.2023 року ( а.с. 8).

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Суддя відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП повно та всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті. ОСОБА_1 вчинив правопорушення 08.01.2023 року, а постанова судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області була винесена 06.04.2023 року, відтак строки давності притягнення особи до відповідальності за оскаржуваною постановою не сплили. А отже, твердження апелянта про те, що строки притягнення особи до відповідальності вичерпались, не знаходять свого підтвердження.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 квітня 2023 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА