Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/8165/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі - головуючий - суддя Кашуба А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли із відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , громадянин України, інформація про притягнення до адмінвідповідальності відсутня, водій Гарант Буд,

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

На розгляд суду передано справу про адмінправопорушення за протоколом ААД№341799 від 23.11.2023.

За змістом протоколу ОСОБА_1 звинувачується у тому, що 23.11.2023 о 13-00 год в смт.Вилок урочище Тиса Берегівського району Закарпатської області керував вантажним автомобілем Форд, р.н. НОМЕР_1 , та під час роз`їзду із зустрічним транспортним засобом порушив п.13.3 ПДР України, не дотримався безпечного бокового інтервалу, не врахував дорожні умови «мокре покриття» та узбіччя, виїхав на ґрунтове узбіччя, не впорався з керуванням та з`їхав в кювет. Тілесних ушкоджень ніхто не отримав. Автомобіль отримав механічні пошкодження.

ОСОБА_1 подав письмове клопотання,у якому просив розглядати справу без його участі, просить закрити провадження у справі у зв`язку із вчиненням ним дій у стані крайньої необхідності.

Клопотання обґрунтовує тим, що 23.11.2023 о 13-00 год керував автомобілем Форд, р.н. НОМЕР_1 , в смт.Вилок урочище Тиса Берегівського району Закарпатської області по грунтово-щебневій дорозі, яка не є широкою, при роз`їзді із зустрічним транспортним засобом прийняв вправо, щоб уникнути більш серйозних наслідків, а саме зіткнення з зустрічним транспортним засобом. Тому вирішив його пропустити, прийняв вправо і зупинився. І саме в цей час його автомобіль похилився на правий бік. Через декілька хвилин обочина під автомобілем провалилася і автомобіль впав на правий бік. У разі неприйняття ним такого рішення могли настати більш серйозні наслідки.

Вивчивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення, Схему місця ДТП, рапорт, письмові пояснення, інші матеріали справи, вивчивши доводи клопотання ОСОБА_1 , суд вирішив наступне.

Статтею ст.124 КУпАП передбачено адмінвідповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

ОСОБА_1 звинувачено у порушенні п.13.3 ПДР України.

Пунктом 13.3 ПДР України встановлено правило: під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Обставини, які повідомив ОСОБА_1 , підтверджують обставини зазначені у протоколі: 23.11.2023 о 13-00 год він керував автомобілем Форд, р.н. НОМЕР_1 , в смт.Вилок урочище Тиса Берегівського району Закарпатської області, і потрапив у обстановку зустрічного роз`їзду із іншим транспортним засобом на ґрунтовій дорозі. Як пояснює ОСОБА_1 , і що суд вважає цілком вірогідним, якраз із метою дотримання безпечного бокового інтервалу на вузькій ґрунтовій дорозі із зустрічним автомобілем водій прийняв вправо. Узагальнивши інформацію, що міститься у доданих до справи доказах, суд прийшов до висновку, що перекидання вантажного автомобіля сталося через з`їзд на узбіччя ґрунтової дороги, який був вимушеним з огляду на зміст протоколу.

Це підтверджується обставинами, зазначеними у протоколі, який є джерелом доказів, фотозображенням, доданим до протоколу, Схемою ДТП, письмовими поясненнями, протоколом технічного стану т/з.

Суд констатує, що водію не висунуте звинувачення у порушенні інших правил дорожнього руху, зокрема, презюмується, що він рухався із дозволеною та оптимальною у встановлених межах швидкістю руху, та дотримався інших правил.

Тому, суд переконався, що водій ОСОБА_1 за такої дорожньої обстановки прийняв рішення зайняти крайнє праве положення якнайближче до ґрунтового узбіччя ґрунтової дороги з метою усунення небезпеки бокового зіткнення автомобілів, які рухаються назустріч, а ця небезпека за таких обставин не могла бути усунута іншими засобами. Є достатні підстави припускати з високим ступенем ймовірності, що заподіяна шкода (механічні пошкодження одного автомобіля) є менш значною, ніж відвернена шкода (зустрічне зіткнення двох транспортних засобів).

Згідно з статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до статті 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Таким чином, з урахуванням обставин цієї справи, суд встановив, що дії, вчинені водієм ОСОБА_1 були вчинені у стані крайньої необхідності.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.247 КУпАП, вчинення дії особою в стані крайньої необхідності виключає подальше провадження у справі, розпочате провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 18, 23 ,33, 36, 247, 268, 280, 283-285 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, запровадженій відносно ОСОБА_1 за ознаками ст.124 КУпАП за протоколом серії ААД№341799 від 23.11.2023 закрити у зв`язку із вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду.

СуддяА. В. Кашуба