Справа №759/1904/23 Головуючий в суді І інстанції - Васильєва К.О.
Провадження № 33/824/1651/2023 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Конопат М.І, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 21 лютого 2023 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 21 лютого 2023 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 01.01.2023, керував автомобілем «Chery», номерний знак НОМЕР_1 , на проспекті А. Палладіна, буд. 18/30 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, не чітка мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці та у спеціалізованому медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування вимог апеляційної скарги указав, що транспортний засіб під його керуванням був незаконно зупинений працівниками поліції, а саме за відсутності законодавчо наведених в ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» підстав, що на його переконання, указує про те, що всі подальші дії, зокрема і пред`явлення вимоги про необхідність проходження медичного огляду на стан сп`яніння є незаконними, а зібрані докази недопустимими. Разом з тим, апелянт зазначив про те, що він на пропозицію працівників поліції погодився пройти огляд за допомогою приладу Драгер, проте через сильне душевне хвилювання, похилий вік, втому та біль у суглобах, а також враховуючи стресову ситуацію, не зміг пройти його на місці. Однак, при винесенні оскаржуваної постанови місцевим судом не було взято до уваги вказані доводи та прийнято помилкове рішення про необхідність притягнення його до адміністративної відповідальності. Крім того, на переконання апелянта, місцевим судом не враховано те, що на відеозапису з нагрудної камери працівника поліції відсутнє підтвердження керування ним транспортним засобом, а лише зафіксований факт знаходження його біля автомобіля, а тому, на думку апелянта, місцевий суд був позбавлений можливості засвідчити факт керуванням ним транспортним засобом. Також апелянт зазначив про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, однак просив зачекати на Олю, що було проігноровано працівниками поліції. Внаслідок чого, останній самостійно звернувся до спеціалізованого медичного закладу «Соціотерапія», та пройшов огляд на стан сп`яніння, за результатами якого у нього відсутні ознаки та наявність алкогольного сп`яніння. Однак, вказаний висновок також залишився поза увагою місцевого суду. При цьому, апелянт зауважив, що йому працівниками поліції не було доведено до відома зміст направлення на огляд в заклад охорони здоров`я, а також не було вручено його під підпис, що на переконання останнього, указує про відсутність у його діях об`єктивної сторони адміністративного правопорушення. За наведених обставин просив постанову скасувати та закрити провадження на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення:

ОСОБА_1 та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо неповноти дослідження обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що усі обставини справи суддею були досліджені всебічно, повно і об`єктивно, висновки судді ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону.

Так, суддею вірно встановлено та наведено в постанові, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, оскільки водій повинен на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, працівниками поліції неодноразово було запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння внаслідок виявлення таких ознак як різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, не чітка мова.

Відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому суд зважає на те, що мотиви відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не мають значення для висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Крім того, суд звертає увагу на те, що під час з`ясування працівником поліції обставин вчинення правопорушення ОСОБА_1 не заперечував того факту, що він вживав алкогольні напої, а саме, вино, що зафіксовано відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Також з вказаного відеозапису вбачається, що на запитання працівників поліції ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним транспортним засобом. При цьому ОСОБА_1 вказував, що він їхав від подруги, а тому доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження керування ним транспортним засобом, а лише зафіксований факт знаходження його біля автомобіля, є безпідставними. Також суд звертає увагу на те, що одним із доводів апеляційної скарги є посилання ОСОБА_1 на факт його безпідставної зупинки працівниками поліції, що також вказує на те, що ОСОБА_1 не заперечує факту керування ним транспортним засобом.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність вимоги поліцейських та відсутність у нього ознак алкогольного сп`яніння, то вони не ґрунтуються на матеріалах справи. Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд при цьому зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи ознак алкогольного сп`яніння, перелік яких визначений у п.3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У зв`язку із викладеним суд вважає, що зазначена обставина не є такою, яка дає підстави для скасування постанови судді щодо ОСОБА_1 .

Посилання у апеляційній скарзі на ту обставину, що ОСОБА_1 зі змістом направлення на огляд водія транспортного засобу не ознайомили та під розписку не вручили, не є підставою для визнання незаконними дій поліцейських, пов`язаних із виявленням та фіксуванням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Як зазначалось вище, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. За умови відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що було зафіксовано поліцейським за допомогою нагрудної відеокамери, поліцейські взагалі позбавлялися обов`язку видавати відповідне направлення. Це узгоджується з Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого або сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 р. № 1103 з наступними змінами. Так, аналіз положень пунктів 6 та 8 Порядку дає підстави стверджувати те, що направлення на проведення огляду видається водію, який виявив згоду на проведення такого огляду.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він самостійно звернувся до медичного закладу, де пройшов огляд на стан сп`яніння і що в стані алкогольного сп`яніння він не перебував не спростовує висновків судді про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній притягнутий до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а для вимоги поліцейського про необхідність проходження такого огляду необхідна не наявність доведеного стану сп`яніння, а наявність ознак, які вказують на те, що особа перебуває у такому стані.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували правильність висновків суду першої інстанції щодо необхідності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що розгляд цієї справи суддею місцевого суду проведений відповідно до вимог закону, при її розгляді та ухваленні рішення суддею дотримані вимоги ст. 23, 245, 280 КУпАП, рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення є обґрунтованим і належним чином мотивоване. Підстав для скасування чи зміни постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 21 лютого 2023 року щодо ОСОБА_1 суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючисьст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 21 лютого 2023 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька