КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №33/824/4831/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поліщук Н.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 30 серпня 2023 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

встановив:

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №273623 від 10 серпня 2023 року, ОСОБА_1 29 липня 2023 року о 14 годині 30 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , що виражалось у переслідуванні, залякуванні, внаслідок чого могла б бути спричинена шкода психологічному здоров`ю особи, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 1732 КУпАП.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 30 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 1732 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Не погодившись з прийнятою постановою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, що містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на упередженість суду першої інстанції, неповне з`ясування обставин справи.

Зазначає, що матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження дій ОСОБА_1 , що підпадають під ознаки, визначені Законом України "Про запобігання та протидію домашнього насильства".

Звертає увагу, що суд першої інстанції вказав, що при перегляді судом відеозапису спростовується посилання в протоколі та в поясненнях потерпілої щодо залякування з боку ОСОБА_1 в бік потерпілої. Тобто суд встановив відсутність складу адміністративного правопорушення, проте помилково визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Мотивуючи наведеним, просить суд скасувати постанову Дарницького районного суду м.Київ від 30 серпня 2023 року, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні 13 грудня 2023 року потерпіла ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечувала. З посиланням на дані відеозапису підтвердила обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скаржник вказує, що копію оскаржуваної постанови отримав 15 вересня 2023 року. При цьому, 19 вересня 2023 року звернувся до суду із апеляційною скаргою, що була повернута Київським апеляційним судом.

Установлено, що оскаржувана постанова прийнята 30 серпня 2023 року.

Згідно даних супровідного листа №753/14449/23 від 04 вересня 2023 року постанову Дарницького районного суду міста Києва від 30 серпня 2023 року направлено на адресу ОСОБА_1 (а.с.56).

Згідно даних розписки ОСОБА_2 , остання отримала копію оскаржуваної постанови 13 вересня 2023 року (а.с. 58).

При цьому, матеріали справи не містять відомостей про отримання оскаржуваної постанови ОСОБА_1 .

Згідно даних супровідного листа №05-02/1957/2023 від 25 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернута особі, що її подала.

Згідно відтиску ТОВ "Укрпошта" установлено, що апеляційну скаргу засобами поштового зв`язку подано 29 вересня 2023 року.

За установлених обставин, з метою доступу до правосуддя, апеляційний суд уважає за можливе поновити строк на апеляційне оскарження.

Вирішуючи питання за апеляційною скаргою, апеляційний суд зазначає про таке.

Статтею 1 КУпАП визначено:

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено:

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КУпАП визначено:

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 23 КУпАП визначено:

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до статті 251 КУпАП:

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 251 КУпАП не встановлює переваг одних доказів над іншими. Докази можуть доповнювати один одного або спростовувати.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, у тому числі, за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому, насильству» від 07.12.2017 року №2229-VIII, домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно пункту 14 статті 1 вказаного Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Пунктом 2 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється зокрема на колишнє подружжя.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Установлено, що 03 серпня 2023 року ОСОБА_2 звернулась до Дарницького управління поліції із заявою про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, у якій вказала, що з 2017 році по теперішній час ОСОБА_1 систематично проявляє щодо ОСОБА_2 та спільної доньки ОСОБА_3 домашнє насильство (а.с.4-8).

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення ВАВ №273623 від 10 серпня 2023 року, ОСОБА_1 29 липня 2023 року о 14 годині 30 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , що виражалось у переслідуванні, залякуванні, внаслідок чого могла б бути спричинена шкода психологічному здоров`ю особи, чим вчинив правопорушення передбачене частиною 1 статті 1732 КУпАП (а.с. 1).

Згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення установлено наступне.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 02 червня 2016 року задоволено позов ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини. Визначено спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні дитини - ОСОБА_3 (а.с. 12-13).

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 19 вересня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 1732 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51,00 гривня. Стягнуто судовий збір у розмірі 320,00 гривень (а.с.11).

Згідно актів державного виконавця від 17 жовтня 2019 року, 19 листопада 2019 року, 30 жовтня 2022 року, убачається, що дитина відмовляється спілкуватися та проводити час з батьком.

Згідно даних розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 06 березня 2023 року ОСОБА_1 станом на 28 лютого 2023 року має заборгованість із сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 104 101,29 гривень (а.с. 25-26).

Відповідно до даних висновку психологічного обстеження №2 від 10 червня 2023 року, складеного практичним психологом ОСОБА_4 дитина ОСОБА_3 не виявляє зацікавленості до тата. Хоче обмежити їх спілкування. Нав`язливість батька ще більше відштовхує дитину та створює напруження в повсякденному житті. Батько наполегливо намагається нав`язати своє спілкування, натомість дитина спілкуватись та проводити час не хоче. Дитина виснажена тим, що батько намагається змусити спілкуватися з ним.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 10 серпня 2023 року останній вказав, що 29 липня 2023 року близько 14 години 30 хвилин зустрів колишню дружину із спільною донькою. Намагався налагодити стосунки. Колишня дружина поводилась неадекватно, відштовхувала ОСОБА_1 та намагалась обмежити право на спілкування із спільною донькою. Побачивши, що колишня дружина веде себе неадекватно при дитині ОСОБА_1 прийняв рішення піти (а.с. 30).

На відеофайлах, що містяться у матеріалах справи зафіксовано спілкування ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_3 , з даних яких убачається, що дитина не виявляє бажання спілкуватися із ОСОБА_1 .

При цьому, на відеофайлах "8686", "8687" зафіксована фраза ОСОБА_1 "далі буде гірше". Зокрема на відеофайлі "IMG_8686" на відрізку часу 01:36 хвилин.

На відеофайлі "IMG_8688" зафіксовано подальші спроби ОСОБА_1 поспілкуватися з донькою. При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що дитина неодноразово вказувала ОСОБА_1 про те, що вона з ним спілкуватись не хоче.

Разом з цим, ОСОБА_1 ігноруючи слова дитини, а також матері, яка повторювала що дитина з ОСОБА_1 не хоче спілкуватись, продовжує йти за ОСОБА_2 та дитиною ОСОБА_3 .

Аналізуючи поняття «переслідування», слід зазначити, що одне з його негативних трактувань розкривається як «утиски, гноблення». Поняття «переслідувати» розкривають через декілька значень, які можуть мати ознаки психологічного насильства: гнатися з метою захопити, знищити; висліджувати з метою покарати; ходити невідступно, супроводжувати скрізь із певною метою; не давати спокою (про думки, почуття, відчуття); піддавати утискам, пригноблювати; забороняти щось, не дозволяти чогось.

У цій справі установлено факт того, що ОСОБА_1 невідступно слідував за ОСОБА_2 та дитиною ОСОБА_3 , що в поєднанні із змістом висловлювань ОСОБА_1 є психологічним насильством. Вказані дії спрямовані на завдання емоційної шкоди тим, на кого вони направлені та не можуть уважатися спробою вирішити конфліктну ситуацію.

Доводи скаржника про те, що суд першої інстанції встановив відсутність складу адміністративного правопорушення, проте помилково визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відхиляються апеляційним судом, оскільки суд вказав на відсутність залякування потерпілої, проте установив інші ознаки адміністративного правопорушення та зробив правильний висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

З огляду на наведене, апеляційний суд не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 30 серпня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 30 серпня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Поліщук