КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2023 року

справа № 759/20782/23

провадження № 33/824/5394/2023

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Музичко С.Г., розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2023 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 (вісімдесят) коп.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, стосовно ОСОБА_2 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2023 року, постановити нове рішення, яким визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накласти на нього адміністративне стягнення та стягнути судовий збір.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що з постанови суду не зрозуміло який характер пошкоджень транспортних засобів свідчить про порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху та не зрозумілі підстави звільнення від відповідальності ОСОБА_2 за порушення ПДР.

Вказує, що ОСОБА_2 , рухаючись по вул. Мельниченка, бачив, що водій ОСОБА_1 виконує виїзд зі стоянки в напрямку ділянки дороги по якій рухався останній, однак ОСОБА_2 не здійснив ніяких спроб задля уникнення зіткнення. Таким чином вважає, що не було дотримано вказаних пунктів правил дорожнього року.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисник Охман О.В. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Апелянт в судове засідання не з`явився про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 525090 від 13 жовтня 2023 року о 12 год 35 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Мельниченка, в м. Києві, рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався позаду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД ААД № 525091 від 13 жовтня 2023 року о 12 год 35 хв. ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Мельниченка, в м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП вказано, що провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

З матеріалів справи та судового рішення встановлено, що при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_2 передбаченого ст. 124 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Статтею 124 КУпАП передбачається відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Відповідно до п.13.1 Правил дорожнього руху України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відсутність вини ОСОБА_2 у вчиненні вказаного правопорушення, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними матеріалами справи, а саме:

- схемою місця ДТП, складеної старшим лейтенантом поліції Іванюком О.В. від 13 жовтня 2023 року.

- письмовими поясненнями водіїв ОСОБА_2 , ОСОБА_1 від 13 жовтня 2023 року;

- наявними фотознімками пошкоджень автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 .

З пояснень ОСОБА_1 слідує, що останній, керуючи автомобілем Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 , почав паркуватись біля території суду, завершивши свій маневр та запаркувавшись відчув удар в задню частину свого авто. Вийшовши на вулицю побачив авто «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , яке здійснило удар.

З пояснень ОСОБА_2 слідує, що останній рухаючись зі швидкістю 25-30 км/год проїжджаючи припарковані автомобілі з правого боку, автомобіль Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 , не впевнившись в безпеці маневру та чи вільна смуга різко здав назад, що призвело до зіткнення з автомобілем Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 .

З долучених до матеріалів справи фотознімків автомобіля Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , вбачається, що у вказаного автомобіля пошкоджені передні праві двері, дзеркало на дверях, задні праві двері та заднє праве крило. Враховуючи наявні пошкодження та відсутність пошкоджень на передньому правому бампері автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , можна дійти висновку, що зіткнення відбулось внаслідок руху заднім ходом припаркованого автомобіля Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 .

Закриваючи провадження по справі суд першої інстанції виходив з того, що в діях ОСОБА_2 не вбачає складу зазначеного вище адміністративного правопорушення із наслідками у вигляді адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками.

Доводи апеляційної скарги про те, що з постанови суду не зрозуміло який характер пошкоджень транспортних засобів свідчить про порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху та не зрозумілі підстави звільнення від відповідальності ОСОБА_2 за порушення ПДР - відхиляються апеляційним судом, оскільки вказаний довід не спростовує правильний висновок суду першої інстанції.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є безумовним та беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, якщо відсутні інші належні і допустимі докази.

Відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

При цьому суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки у такому разі суд бере на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Доводів, які б спростовували висновки, викладені в оскаржуваній постанові, або свідчили б про порушення норм КУпАП при прийнятті оскаржуваної постанови судом першої інстанції, а також відповідних додаткових доказів в апеляційній скарзі не наведено і до апеляційного суду не надано. Досліджені судом першої інстанції докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про відсутність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя