Справа № 299/3723/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/488/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12.06.2023.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , непрацюючий, визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536 грн 80 коп. судового збору.

З протоколу про адміністративні правопорушення серії ЗхРУ № 005538 від 03.06.2023 та постанови судді від 12.06.2023 вбачається, що 02.06.2023 близько 22 год 35 хв прикордонним нарядом «Секрет» від підрозділу оперативно-розшукового відділу та відділом прикордонної служби (тип С) на напрямку 16 прикордонного знаку (територія Пийтерфолівської територіальної громади Берегівського району Закарпатської області) на відстані близько 800 метрів від лінії державного кордону України було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , який здійснював полювання без належного на те дозволу в заборонених місцях у заборонений час та мав при собі рушницю «BLASER - R8». При спробі затримання неодноразову повторювану законну вимогу прикордонного наряду «Секрет» молодшого сержанта ОСОБА_3 , під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону України, зупинитися та надати документи для перевірки з метою контролю за дотриманням прикордонного режиму (обов`язок пред`явлення таких документів громадянами встановлена п. 10 «Положення про прикордонний режим» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 № 1147, право здійснювати контроль за дотриманням прикордонного режиму в контрольованому прикордонному надано п. 5 цього Положення), проігнорував вимогу та вдався до втечі, під час переслідування було здійснено чотири попереджувальних постріли вгору з «Форт», після чого був затриманий військовослужбовцями ДПСУ.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги розділу III cт. 12 п. 3 та cт. 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» від 22.02.2000, тобто вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 1 cт. 85 КУпАП, а також порушив вимоги cт. 23 Закону України «Про державну прикордонну службу України» від 19.06.2003, а саме здійснив злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця ДПСУ під час безпосереднього - виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону України, відповідальність за яке передбачено ч. 1 cт. 185-10 КУпАП.

-2-

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді від 12.06.2023 скасувати, закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказує на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про його конкретні дії, спрямовані на злісну непокору працівникам ДПСУ, тим більше будь-яких незаконних дій по їх відношенню він не здійснював. Його пояснення з цього приводу не спростовані жодним належним і допустимим доказом. Окрім того, судом в порушення ст. 268 КУпАП, справу розглянуто за його відсутності.

Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Попович В. І. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Поповича В. І., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з таких підстав.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата ця особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, відповідно до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 -10 КУпАП є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

-3-

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 005538 від 03.06.2023 підтверджується, що 02.06.2023 близько 22 год 35 хв, прикордонним нарядом «Секрет» від підрозділу оперативно-розшукового відділу та відділом прикордонної служби (тип С) на напрямку 16 прикордонного знаку (територія Пийтерфолівської територіальної громади Берегівського району Закарпатської області) на відстані близько 800 метрів від лінії державного кордону України було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , який здійснював полювання без належного на те дозволу в заборонених місцях у заборонений час та мав при собі рушницю «BLASER - R8». При спробі затримання неодноразову повторювану законну вимогу прикордонного наряду «Секрет» молодшого сержанта ОСОБА_3 , під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону України, зупинитися та надати документи для перевірки з метою контролю за дотриманням прикордонного режиму (обов`язок пред`явлення таких документів громадянами встановлена п. 10 «Положення про прикордонний режим» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 № 1147, право здійснювати контроль за дотриманням прикордонного режиму в контрольованому прикордонному надано п. 5 цього Положення), проігнорував вимогу та вдався до втечі, під час переслідування було здійснено чотири попереджувальних постріли вгору з пістолета «Форт», після чого ОСОБА_1 був затриманий військовослужбовцями ДПСУ.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги розділу III cт. 12 п. 3 та cт. 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» від 22.02.2000, тобто вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 1 cт. 85 КУпАП, а також порушив вимоги cт. 23 Закону України «Про державну прикордонну службу України» від 19.06.2003, а саме здійснив злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця ДПСУ під час безпосереднього - виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону України, відповідальність за яке передбачено ч. 1 cт. 185-10 КУпАП.

З протоколу також вбачається, що ОСОБА_1 своїми підписам підтвердив, що зміст протоколу йому відомий, права, передбачені ст. 63 Конституції України йому роз`яснені, копію документу отримав, послуг перекладача не потребує та потребує захисника, у зв`язку з чим був залучений адвокат Попович В. І.

Вказані у протоколі обставини підтверджуються протоколом про адміністративне затримання від 02.06.2023 (а. с. 1), особистими поясненнями ОСОБА_1 від 02.06.2023 (а.с. 3); протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 02.06.2023 (а. с. 6), рапортом інспектора прикордонної служби 2 категорії 2 групи інспекторів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 (а. с. 5) та іншими матеріалами справи.

Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки сумнівів у їх достовірності чи порушень під час їх підготовки та збирання у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які би давали підстави вважати, що інспектор прикордонної служби 2 категорії 2 групи інспекторів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 та в.о. помічника начальника відділу з адміністративно-юрисдикційної діяльності Абрамець Л. В. були упереджені під час затримання та складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, що у них

-4-

були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилається сторона захисту в апеляційній скарзі.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість представників прикордонної служби, які затримали ОСОБА_1 за порушення ним вимог п. 10 постанови Кабінету Міністрів України № 1147 від 27.07.2008, відтак склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, у результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , у підтвердження цього немає жодних доказів не лише у матеріалах справи, такі не додано до апеляційної скарги й на такі не посилається сторона захисту в апеляційній скарзі.

Доводи ОСОБА_1 про те, що наявні у матеріалах справи докази є недостатніми для підтвердження наявності у його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, апеляційний суд відхиляє, оскільки вважає, що такі спростовуються сукупністю вищенаведених доказів і є такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

При оцінці тверджень ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся надати документи, які посвідчують його особу та взагалі не вчиняв будь-яких протиправних дій, в тому числі по відношенню до працівників прикордонної служби, апеляційний суд враховує те, що доводи в цій частині свого підтвердження не знайшли. Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , останній погодився, що неправомірно відреагував на численні законні вимоги прикордонників надати документи та всіляко намагався уникнути виконання вимог прикордонників, обґрунтовуючи своє небажання надати документи різними причинами.

Водночас, апеляційним судом не встановлено й будь-яких фактів про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, які би призвели до визнання ним вини та підписання протоколів про адміністративне правопорушення та інших документів, які містяться у матеріалах справи.

При оцінці доводів апеляційної скарги щодо того, що протокол складено безпідставно, позаяк жодної підстави для перевірки його документів у прикордонників не було, апеляційний суд бере до уваги таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, адміністративним правопорушенням вважається злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею, полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторюваних законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку

-5-

чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, оскільки наявними доказами безумовно підтверджується те, що на законні вимоги прикордонників зупинитися та надати документи для перевірки з метою контролю за дотриманням прикордонного режиму, проігнорував таку вимогу та вдався до втечі, чим вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення прав ОСОБА_1 на захист через розгляд справи у його відсутності, то апеляційний суд також вважає їх необґрунтованими, оскільки ст. 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 185 -10 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. 33-35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Тому, на думку апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану апеляційна скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12.06.2023 щодо нього,- без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя