ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3176/23 Номер провадження 33/814/1657/23Головуючий у 1-й інстанції Кіндяк І. С. Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,

з секретарем Гнітько А.М.,

з участюзахисника Литовченка Р.В.,

потерпілої ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Литовченка Р.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , на постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 06 вересня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , зареєстрована в АДРЕСА_2 , громадянка України, з середньою освітою, заміжня, маюча неповнолітню дитину, непрацююча,

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Постановлено стягнути зОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 визнана винуватою в тому, що вона 20 серпня 2023 року о 10 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , ображала та штовхала сестру свого чоловіка ОСОБА_1 , внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психологічному здоров`ю потерпілої, тобто вчинила насильство в сім`ї.

В апеляційній скарзі адвокат Литовченко Р.В. просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України.

При цьому зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не містить опису дій, які б свідчили про домашнє насильство зі сторони ОСОБА_2 .

Зазначає, що сам по собі факт звернення ОСОБА_1 до органів поліції без належних та допустимих доказів не може бути достатнім підтвердженням вчинення насильства в сімї.

Звертає увагу, що ОСОБА_2 не перебуває з ОСОБА_1 в родинних відносинах, не пов`язана з нею спільним побутом, а сварки і непорозуміння між ними на побутовому ґрунті не є домашнім насильством.

Заслухавши думку захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення потерпілої ОСОБА_1 щодо обставин сварки, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та докази, приходжу до такого.

Відповідно до вимог ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з оскаржуваної постанови судді, вона не відповідає наведеним вимогам закону.

Диспозиція частини 1 статті 173-2 КпАП України передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу наведених норм закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частини 1 статті 173-2 КпАП України, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

В той же час, під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Так, потерпіла ОСОБА_1 в засіданні апеляційного суду повідомила, що дійсно 20 серпня 2023 року о 10 год. мала місце сварка з ОСОБА_2 , яка є дружиною її брата, за адресою: АДРЕСА_3 .

При цьому ОСОБА_1 пояснила, що не підтримує з ОСОБА_2 родинних відносин, не пов`язана з нею спільним побутом, а конфлікт виник, оскільки ОСОБА_2 мала намір забрати деякі речі свого чоловіка, яких у помешканні не було.

Такі показання ОСОБА_1 узгоджуються з письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ніким не оспорюються.

Водночас, ОСОБА_1 не вказувала про будь-яке насильство зі сторони дружини свого брата, лише зазначала про словесний конфлікт, під час якого вона виштовхала ОСОБА_2 з подвір`я, а та висловлювався на її адресу нецензурною лайкою.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №787581 від 20 серпня 2023 року також не містить вказівки про вчинення в даному випадку домашнього насильства, а запис про спричинення психологічного та фізичного насильства з боку ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 суперечить дослідженим апеляційним судом доказам, в тому числі і показанням потерпілої.

При цьому протокол про адміністративне правопорушення в даному не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, яке ставиться їй в вину, оскільки не узгоджується з іншими доказами та суперечить стандарту доказування «поза розумним сумнівом», визначеним у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України».

Інших доказів винуватості ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

За таких обставин, сама по собі нецензурна лайка під час конфлікту в даному випадку, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди фізичного, психологічного чи економічного характеру щодо потерпілої, не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КпАП України.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що суддя місцевого суду обмежився лише висновком про те, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частини 1 статті 173-2 КпАП України, проте не навів жодних мотивів того, на підставі чого він прийшов до такого висновку.

А право на отримання мотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд (ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Згідно з вимогами ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суддею під час розгляду справи наведеним обставинам не дано належної оцінки, а тому постанова судді підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Литовченка Романа Вікторовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , задовольнити.

Постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 06 вересня 2023 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду В.Г. Костенко