КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2023 року

справа № 752/19122/23

провадження № 33/824/5339/2023

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Музичко С.Г., розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - Сіренка Максима Юрійовича на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від18 жовтня 2023 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що складає - 17 000 грн (сімнадцять тисяч) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 536 (п'ятсот тридцять шість) грн 80 (вісімдесят) коп.

Не погоджуючись із постановою суду захисник ОСОБА_1 - Сіренко М.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що відповідно до ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» визначено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. В даному випадку автомобіль ОСОБА_1 працівниками поліції був зупинений безпідставно, про що свідчить відсутність в матеріалах справи постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення правил дорожнього руху.

Вказує, що із матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, у зв`язку із чим вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами щодо вчинення ним адміністративного правопорушення.

Крім того, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, які нібито були виявлені у ОСОБА_1 , працівниками поліції виявлено та перевірено не було. З відеозапису не вбачається зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння вказаних у протоколі, а тому підстав пропонувати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у працівників поліції не було.

Також зазначає, що згідно з довідковою таблицею, якою розрахована концентрація етанолу в організмі (проміле алкоголю в крові) вважається природній рівень алкоголю в організмі становить менше 0,3 проміле. Посилається на п. 5 ст. 8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року та вказує, що згідно норм міжнародного права мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння становить 0,25 мг на літр повітря, що у перерахунку одиниць виміру становить 0,5 проміле.

Звертає увагу, що після проходження огляду на приладі «Драгер» до початку складання протоколу, останній не погодився із результатами. Враховуючи незгоду ОСОБА_1 із результатами огляду до медичного закладу не направлявся, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 525685 від 27 серпня 2023 року о 11 год 10 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Trensit», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Промислова, 1, м. Київ, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», результат 0,31 % проміле, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.9 а водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно пункту 2, пункту 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Статтею 266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні підтверджується наявними матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 27 серпня 2023 року;

- результатом тесту на виявлення алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат якого становить 0,31 % проміле;

- відеозаписом із нагрудної камери працівника поліції, на якому зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння;

- чеком «Драгер» від 27 серпня 2023 року;

- даними рапорту, складеного рядовим ОПБ УПП м. Києва Преподобною Д.О.;

- поясненнями ОСОБА_1 в яких зазначено, що він зобов`язується більше не вживати спиртні напої.

На відеозаписі нагрудної камери працівника поліції зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на виявлення стану сп`яніння.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.9 а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 7 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Скаржник посилається на Віденську конвенцію «Про дорожній рух», якою визначено, що мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння становить 0,25 мг на літр повітря, що у перерахунку одиниць виміру становить 0,5 проміле.

Водночас, вказана норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень.

При цьому, Конвенція «Про дорожній рух» не забороняє національним органам влади встановлювати інші допустимі показники рівня алкоголю в особи.

Доводи апеляційної скарги про те, що автомобіль ОСОБА_1 працівниками поліції був зупинений безпідставно не заслуговують на увагу, оскільки наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами підтверджено, що останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, міститься згода ОСОБА_1 з результатами огляду.

Крім того, у судовому засіданні Голосіївського районного суду м. Києва 18 жовтня 2023 року останній свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Сіренка Максима Юрійовича - залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя