ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2783/23 Справа № 199/9683/23 Суддя у 1-й інстанції - ДЯЧЕНКО І. В. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2023 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 03.11.2023 о 22:25 годині у м. Дніпрі по вул. Шолохова, 26 керував, транспортним засобом «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Посилається на те, що у нього були відсутні ознаки будь-якого сп`яніння, він пояснював працівникам поліції, що не має при собі наркотичних речовин, а тим більше не вживав їх вказує, що працівники поліції не складали направлення на проведення огляду в закладі охорони здоров`я, яке є обов`язковим у випадку відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушено порядок проведення відповідного огляду, передбаченого ст. 266 КУпАП, відповідними інструкцією та положенням. Зазначає, що відеозаписом не зафіксовані ознаки наркотичного сп`яніння, які зазначені в протоколі, а протокол не може бути беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення. На його думку, протокол складений за керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а не у стані наркотичного сп`яніння, як це передбаченого законом.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Ільїн О. М. не з`явились, про час і дату апеляційного розгляду повідомлені належним чином. Захисник подав до суду заяву в якій зазначив, що підтримує апеляційну скаргу в повному обсязі, просить її задовольнити проводити апеляційний розгляд у його відсутність.

За змістом положень ч. 1, 2 ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП під час розгляду справи є необов`язковою коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Мотиви апеляційного суду.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , які зводяться до порушення порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння та порушення судом першої інстанції вимог матеріального права, апеляційний суд, доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції правильно поклав в основу судового рішення відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 553856 від 03.11.2023, складеного у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, підписаний ОСОБА_1 без зауважень. З протоколу слідує, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ), роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, а також положень ст. 268 КУпАП.

Відомостями з відеозаписів з нагрудних камер патрульних поліцейських № 473316, № 470705, досліджених в суді першої інстанції та перевірені апеляційним судом на яких зафіксовані ознаки наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , зокрема зіниці очей не реагують на світло (час запису 0:03:20) та зафіксовано факт відмови останнього проїхати разом із працівниками поліції до медичного закладу (час запису 0:18:48) на що останній відповідає чи є в цьому сенс та роз`яснено йому процедуру, що у випадку якщо він погоджується пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння його буде доставлено в лікарню, у випадку відмови на нього буде складено протокол за відмову від проходження такого огляду. При цьому ОСОБА_1 неодноразово пропонував патрульним поліцейським вирішити дане питання на місці, у зв`язку з чим був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 369 КК України (час запису 0:19:46). Відеозаписом також зафіксовано, що під час проведення поліцейським поверхневої перевірки у ОСОБА_1 був виявлений сліп-пакет з речовиною схожою на наркотичну або психотропну, у зв`язку з чим на місце події була викликана слідчо-оперативна група.

Відповідно до рапорту працівника поліції Сорокіна С. від 03.11.2023, згідно якого 03.11.2023 у вечірній час по вул. Шолохова, 26, м. Дніпро у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння останній відмовився.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису...

Перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Позиція ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зводиться до твердження про відсутність у нього ознак наркотичного сп`яніння та порушення порядку проведення огляду, оскільки поліцейські не складали направлення на проходження медичного огляду у стані наркотичного сп`яніння, яке на його думку є обов`язковим, у разі відмови водія пройти такий огляд, проте з такими доводами апеляційний суд погодитись не може і вважає їх такими, що ґрунтуються на власному помилковому тлумаченні положень закону, з огляду на наступне.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху).

За частиною 1 статті 130 КУпАП адміністративно-караним є діяння, яке полягає, в тому числі у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан наркотичного сп`яніння.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП окреслює обставини, які підлягають доказування в межах даної категорії справ, зокрема, що особа керувала транспортним засобом (виконувала функції воді), мала ознаки відповідного сп`яніння та в порушення обов`язку, передбаченого п. 2.5 ПДР відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку на стан наркотичного сп`яніння.

За порушення водієм обов`язку, передбаченого п. 2.5 ПДР, за таку відмову настає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто правові наслідки у виді складення протоколу, оскільки як вже було зазначено вище, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП охоплює відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан наркотичного сп`яніння і за такі дії настає адміністративна відповідальність.

Згідно з п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення..., що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи ОСОБА_1 щодо порушення поліцейськими порядку проведення огляду, передбаченого ст. 266 КУпАП, з огляду на наступне.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що працівники поліції не мали підстав висувати вимогу про проходження медичного огляду, то апеляційний суд зазначає таке.

Відеозаписом зафіксовано, що працівник поліції виявив ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема світив ліхтариком в очі останньому та повідомив, що вони не реагують на світло.

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду» з наступними змінами і доповненнями (Далі Порядок), зазначено, що огляд проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

За правилами пункту 12 Розділу ІІ, пунктів 7, 8 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1 452/735 від 09 листопада 2015 року (Далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Таким чином, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове, у зв`язку з чим посилання в апеляційній скарзі, що не проводився огляд на місці зупинки транспортного засобу є неприйнятними.

На файлі відеозапису зафіксовано, що після виявлення відповідних ознак наркотичного сп`яніння працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду, на що останній відмовився.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відтак, встановлення наявності ознак сп`яніння відноситься до компетенції поліцейського при спілкування з водієм, який наділяється такими повноваженнями, зокрема і вказаною Інструкцією, а спростувати такі дії водій може у встановленому законом порядку (проходженням медичного огляду), тому ставити під сумнів правильність підозри працівника поліції щодо наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу наразі немає підстав. Працівники поліції не проводять огляд, а тим більше медичний огляд водіїв, оскільки вони не є медичними працівниками, не відбирають біологічні зразки та тим більше не проводять лабораторні дослідження, а лише встановлюють наявність ознак сп`яніння, передбачених відповідної інструкцією, що є підставою для направлення (доставки) водія до закладу охорони здоров`я саме для проведення медичного огляду, а у випадку із підозрою про перебування у стані наркотичного сп`яніння, також для проведення лабораторних досліджень.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції за статтею 130 КУпАП.

Відповідно до п. 8 Порядку із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 57 (57-2023-п) від 20.01.2023, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відтак, оскільки матеріали справи містять відеозапис, на якому зафіксовано як відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння, так і процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення, будь-які невідповідності вимогам Порядку в діях працівників поліції відсутні.

Доводи апеляційної скарги про не складення працівниками поліції направлення водія на проведення огляду в медичному закладі, що на думку апелянта є істотним порушенням порядку проведення огляду, передбаченого ст. 266 КупАП, апеляційний суд вважає безпідставними і не можуть бути розцінені апеляційним судом як істотне порушення порядку проведення медичного огляду.

Нормативні положення ст. 266 КУпАП, Порядку та Інструкції не містять вимоги щодо складання працівниками поліції такого направлення на проходження медичного огляду на стан сп`яніння у випадку відмови водія від його проходження.

Направлення водія на проведення медичного огляду, яке складає поліцейський є підставою для лікаря провести відповідний медичний огляд і, відповідно, таке направлення складається у випадку коли водій погоджується пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, в той же час у цій справі ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у медичному закладі, тому не складення такого направлення узгоджується з положеннями ст. 266 КУпАП, Порядку та Інструкції і не тягне правових наслідків у виді визнання протоколу недопустимим доказом.

При цьому, ОСОБА_1 не навів достатнього обґрунтування, яким чином не складення направлення на проходження медичного огляду та невручення йому примірника такого направлення, виключає його винуватість за відмову від проходження такого огляду на стан сп`яніння, оскільки за змістом ч. 4 ст. 266 КУпАП, медичний огляд водія у закладі охорони здоров`я проводиться за обов`язкової участі поліцейського, а самостійне проходження водієм такого огляду, є недійсним, відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що протокол складений за керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а не у стані наркотичного сп`яніння, як це передбаченого законом, є безпідставними.

Як слідує з протоколу протокол складений за відмову пройти медичний огляд водієм, який керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, тобто за порушення вимог п. 2.5 ПДР, про що і зазначено в протоколі.

Вказане діяння є формою об`єктивної сторони і охоплюється диспозицією, ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно до якої, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції, огляду підлягають не усі водії, а огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Таким чином, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду водія на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, чим порушив вимогу 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Диспозиція вказаної статті окреслює обставини, які підлягають доведенню в межах справи про адміністративне правопорушення і в даній справі такі обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівника поліції та поясненнями на місці події самого ОСОБА_1 , тому будь-яких сумнівів у правильності та обґрунтованості висновку суду першої інстанції немає.

Стосовно доводів апеляційної скарги про перевищення працівниками поліції своїх повноважень, у зв`язку з тим, що вони наділи кайданки на ОСОБА_1 , то апеляційний суд вважає, їх необґрунтованими, оскільки, як видно з відеозапису, працівник поліції застосував цей захід після того, як виявив у ОСОБА_1 сліп-пакет з речовиною, схожою на наркотичну або психотропну і викликав слідчо-оперативну групу, що узгоджується з положеннями підпункту (1) частини 2 статті 262 КУпАП, відповідно до яких адміністративне затримання провадиться органами внутрішніх справ (Національною поліцією) - при порушенні правил обігу наркотичних засобів або психотропних речовин та підпункту а пункту 1 частини 3 статті 45 Закону України Про національну поліцію згідно з якими кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Щодо доводів апелянта про порядок виклику та дати судового засідання, то згідно з матеріалами справи і це визнає ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, він був повідомленим про час та дату судового засідання на 23.11.2023, згідно з текстом постанови від 24.11.2023 він був присутній в судовому засіданні та надавав пояснення, вказане підтверджується і його розпискою про отримання копії оскарженої постанови в день її проголошення 24.11.2023. З викладеного слідує, що в судовому засіданні від 23.11.2023 оголошена перерва до 24.11.2023 коли й була винесена оскаржена постанова та вручена її копія ОСОБА_1 (а.с. 9).

Враховуючи, що технічна фіксація судових засідань в суді першої інстанції не проводилась, то доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо того, що він не надавав пояснень у суді першої інстанції є необґрунтованими, а вважати, що суд першої інстанції виклав їх у постанові при цьому не допитавши останнього, немає підстав.

Крім того, в судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, був повідомлений про час та дату судового засідання належним чином, тим самим йому була забезпечена можливість особисто реалізувати свої процесуальні права, в тому числі і дати пояснення, від якої він відмовився.

Згідно з законодавством України керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння є адміністративним правопорушенням. Відтак процедура розгляду відповідних судових справ належить до сфери регулювання не Кримінального процесуального кодексу України, а КУпАП (п. 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 серпня 2023 року у справі № 208/712/19).

Велика Палата Верховного Суду в п. 38 вищезазначеної постанови дійшла такого висновку: Що стосується судді апеляційного суду, то заявника та його захисника було належним чином повідомлено про час і місце апеляційного розгляду. Однак у судове засідання вони не з`явилися і не повідомили суд про причини свого неприбуття. Оскільки сторона захисту своєю процесуальною поведінкою продемонструвала відмову від участі в апеляційному розгляді, суд з дотриманням вимог частини шостої статті 294 КУпАП розглянув справу за її відсутності фактично у порядку письмового провадження.

Таким чином, при розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції, з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішення, власної оцінки доказів у справі та положень КУпАП, які він тлумачать на свій розсуд, ігноруючи їх сукупність та об`єктивність відеозапису.

В апеляційній скарзі містяться також інші доводи, які зводяться до дослівного викладу положень КУпАП, відомчих інструкцій МВС, МОЗ та судової практики Європейського суду з прав людини, без їх належного співвідношення до доказів та фактичних обставин цієї справи, тому не потребують детального аналізу апеляційним судом, оскільки не мають вирішального значення у цьому провадженні, виходячи із предмету та меж доказування у даній категорії справ, а правова оцінка та мотиви апеляційного суду за всіма ключовими доводам сторони захисту, на які апелянт акцентував увагу в апеляційній скарзі, викладені вище.

Застосовуючи такий підхід, апеляційний суд виходить з усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо мотивування судового рішення. І хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 р., заява № 4909/04, § 58). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про залишення оскарженої постанови суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун