Справа № 461/9653/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2023 року суддя Галицького районного суду м. Львова Кітов О.В., за участі представника Львівської митниці Держмитслужби України Лубоцького Б.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Львівської митниці Держмитслужби України про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм ФОП ОСОБА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України,

встановив:

згідно протоколу про порушення митних правил №1500/20900/23 від 26.10.2023 року, 18.01.2023, на митну територію України з території Республіки Польща через пункт пропуску «Краківець-Корчова» митного поста «Краковець» Львівської митниці транспортним засобом р.н. НОМЕР_2 на адресу Благодійного фонду «Безмежність і Віра» (вул. Руданського Степана, 4Б офіс 89А, м. Київ, 04112 ) в якості гуманітарної допомоги, відповідно до Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, переміщувався товар «Вживані генератори, Подушки, Гігієнічні засоби» загальною вагою 23 986 кг.

Пропуск зазначеного вантажу на митну територію України здійснено у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 1 березня 2022 р. № 174 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану» (далі - Постанова) шляхом надання до митного оформлення водієм транспортного засобу р.н. НОМЕР_2 гр. України ОСОБА_1 Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, заповненої за формою згідно з додатком 1 Постанови.

Також до митного оформлення подано лист отримувача гуманітарної допомоги Благодійного фонду «Безмежність і Віра» від 13.01.2023 та транспортну накладну CMR від 13.01.2023 без номера.

Відповідно до поданих до митного контролю документів відправником товару виступає компанія Fundacija Aprobata Rzeszow.

З метою перевірки законності ввезення товарів на митну територію України 16.06.2023 Львівською митницею направлено проект запиту до митних органів Республіки Польща (вих. № 7.4-4/20-06/4/15081).

31.08.2023 до Львівської митниці надійшла відповідь від митних органів Республіки Польща (лист Департаменту міжнародної взаємодії Держмитслужби від 29.08.2023 № 26/26-04/7.4/2244) на запит про надання взаємної адміністративної допомоги у проведенні перевірки дотримання законодавства України з питань митної справи при ввезенні на митну територію України гуманітарної допомоги на адресу БО Благодійний фонд «Безмежність і Віра» ().

Від митних органів Польщі отримано копію документу, з транзитної митної системи, а саме MRN 23PL402010NU5MJBG3 документ, відповідно до якого товари вивозились з території Республіки Польща на територію України.

Вказаний документ містить відомості щодо відправника товарів (гр. 2) «DTA BROKER Sp.z.o.o Magazyn Czaso» (Bakonnczycka 7, Przemysl), отримувача (гр. 8) «INFINITY AND FAITH» ( АДРЕСА_2 ), країни відправлення (гр. 15) - PL, країни призначення (гр. 17) UA. Також у ньому зазначений реєстраційний номер транспортного засобу (гр. 18) BC4023MH/BC1828XF, яким переміщувались товари за межі території Євросоюзу, та вага брутто (гр. 35) 23 985,90 кг.

Згідно з додатком до зазначеної декларації на митну територію України переміщувались товари, а саме: блейзери, бюстгальтери, футболки, блискавки, світильники, куртки бавовняні, штани, блузки, трикотажний одяг, ліхтарі, аксесуари до телефонів, люстри, лампи, пальта, куртки, аксесуари до одягу, взуття.

Також, за інформацією із зазначених додатків згадані товари переміщувались на підставі транспортних накладних (CMR) та фактур.

Загальна вартість вказаних товарів згідно інформації наявної в наданих митними органами Республіки Польща документів становить 21361,77 USD, що станом на 18.01.2023, відповідно до курсу гривні встановленого Національним банком України становить 781 170,02 грн.

Враховуючи наведене переміщувані товари надійшли на територію Республіки Польща і в подальшому переміщувались на територію України маючи статус товарів комерційного призначення і ні якого відношення до вантажу «гуманітарна допомога» не мають.

Також відомості щодо відправників та статусу товарів у документах, отриманих від митних органів Республіки Польща, не відповідають даним, вказаним гр. України ОСОБА_1 у Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, заповненої за формою згідно з додатком 1 Постанови при переміщені через митний кордон України та їх митному оформленні.

29.09.2023 за наявною в митниці адресою БО Благодійний фонд «Безмежність і Віра» (вул. Руданського Степана, 4б офіс 89А, м. Київ, 04112 ) митницею направлено рекомендований лист № 7.4-5/20-06/14/24965 з проханням підтвердити надходження гуманітарної допомоги, яка відповідно до поданої до митного контролю Декларації слідувала в адресу БО Благодійний фонд «Безмежність і Віра» ). Однак, від зазначеної організації до митного органу ніхто не прибув та жодних документів та інформації, що стосуються переміщення зазначеного товару, не надав.

Листами Львівської митниці від 28.09.2023 № 7.4-5/20-06/10/24884 та від 18.10.2023 № .4-5/20-01/10/26922 гр. ОСОБА_1 запрошувався до митниці.

Однак гр. ОСОБА_1 у встановлені терміни до митного органу не прибув та жодних документів та інформації, що стосуються переміщення зазначеного товару, не надав.

Таким чином, дії гр. України ОСОБА_1 призвели до переміщення товарів загальною вартістю 716 902,54 грн. через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги та відправника.

Дії ОСОБА_1 митним органом кваліфіковані за ч. 1 ст. 483 МК України.

Представник ОСОБА_1 адвокат Авраменко О.В. подав клопотання про закриття провадження у справі. Наведене клопотання захисник обґрунтовує тим, що, на його думку, протокол щодо ОСОБА_1 складено безпідставно. Зокрема, захисник не заперечує факт перетину ОСОБА_1 митного кордону у час і місці наведених у протоколі, але захисник вказує на те, що для переміщення товару ОСОБА_1 подав декларацію де зазначив, що перевозиться: вживані генератори, подушки, гігієнічні засоби. Стверджує, що у ОСОБА_1 не було жодного наміру протиправного ввезення товару на територію України, а товар був доставлений отримувачу - Благодійному фонду «Безмежність і Віра».

Представник Львівської митниці Державної митної служби протокол підтримав.

Заслухавши доводи представника митниці, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч. 1 ст. 486 МК України).

Згідно ч. 1 ст. 483 МК України, відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

З матеріалів справи встановлено, що 18.01.2023 на митну територію України з території Республіки Польща через пункт пропуску «Краківець-Корчова» митного поста «Краковець» Львівської митниці транспортним засобом р.н. НОМЕР_2 на адресу Благодійного фонду «Безмежність і Віра» (вул. Руданського Степана, 4Б офіс 89А, м. Київ, 04112 ) в якості гуманітарної допомоги, відповідно до Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, переміщувався товар «Вживані генератори, Подушки, Гігієнічні засоби» загальною вагою 23 986 кг.

Пропуск зазначеного вантажу на митну територію України здійснено у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 1 березня 2022 р. № 174 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану» (далі - Постанова) шляхом надання до митного оформлення водієм транспортного засобу р.н. НОМЕР_2 гр. України ОСОБА_1 Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, заповненої за формою згідно з додатком 1 Постанови, у якій було зазначено товар, що ввозиться, а саме: вживані генератори, подушки, гігієнічні засоби.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 при переміщенні вказаний товару виконував послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом як водій, що підтверджується договором-заявкою про організацію автомобільних перевезень вантажу №16/01 від 16.01.2023 укладеним між ФОП ОСОБА_2 та Благодійним фондом «Безмежність і Віра».

Згідно акту надання послуг на підставі заявки на транспортних перевезення гуманітарної допомоги №16/01 від 16.01.2023 виконавцем ФОП ОСОБА_2 були надані послуг по перевезенню вантажу маршрутом: Жешув м. Київ, автомобілем Mercedes-Benz НОМЕР_3 , водієм ОСОБА_3 , а саме: вживаних генераторів, подушок, гігієнічних засобів, загальною вагою 23 986 кг.

Таким чином, вищенаведеними доказами підтверджується те, що товар ввезений 18.01.2023 на митну територію України з території Республіки Польща через пункт пропуску «Краківець-Корчова» митного поста «Краковець» Львівської митниці ОСОБА_1 було ввезено на територію України саме як гуманітарну допомогу та передано Благодійному фонду «Безмежність і Віра».

При цьому, суду не надано жодних достатніх доказів про те, що переміщуваний ОСОБА_1 товар не відповідав критеріям гуманітарної допомоги.

В свою чергу долучені до протоколу документ з транзитної митної системи, а саме MRN 23PL402010NU5MJBG3 з додатками, які надійшли від митних органів Республіки Польща, на переконання суду не можуть поза розумним сумнівом доводити, що на митну територію України ввозились зазначені у даних документах товари, оскільки митним органом не проводився фізичний огляд переміщуваних ОСОБА_1 товарів

Згідно ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Безпосереднім об`єктом посягання при вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України, є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною даного адміністративного правопорушення, зокрема, є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з поданням органу доходів до митного оформлення документів, що одержані незаконним шляхом та містять неправдиві відомості стосовно одержувача товару.

Переміщення товарів з приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон: з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 483 МК України, склад вищевказаного правопорушення полягає саме в умисному переміщенні товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо одержувача товарів.

Згідно положень ст. 488 МКУ, провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 486 МКУ, провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

В силу вимог ст. 508 МК України, у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи, зокрема, опитуються особи, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, інші особи; витребовуються документи, необхідні для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірені їх копії чи витяги з них; вчиняються інші процесуальні дії, під час яких складаються протоколи, форми яких встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі -Конвенція), притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Надточій проти України" від 15.05.2008.

Згідно ст.6 даної Конвенції:

«Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:

а) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;

b)мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту;

c)захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагати інтереси правосуддя;

d)допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення;

е) якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею-одержувати безоплатну допомогу перекладача».

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосуванні практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Крім цього, суд зауважує наступне.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог Закону.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ст.486 МК України).

У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Стаття 6 Конвенції також встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Разом з тим, розглядаючи справи про адміністративні правопорушення, виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, враховую те, що хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй фактично пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання.

Так, Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Зокрема, у справі "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції "з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням".

Процес у справі про адміністративне правопорушення цілком ув`язаний з вищезазначеними презумпціями процесу кримінального, оскільки Європейський суд уже визнавав кримінально-правовий характер норм українського законодавства, якими передбачена відповідальність за адміністративні правопорушення, зокрема, і за порушення митних правил (рішення по справах «Надточій проти України» та «Гурепка проти України»).

Отже, адміністративне стягнення у даній категорії справ, мають каральний і стримуючий характер.

Водночас, розмір та вид стягнення у даній категорії справ інколи перевищує розмір покарань, зокрема штрафів, визначених санкцією окремих статей Кримінального кодексу України.

Таким чином, адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 статті 483 МК України може бути віднесене до «кримінального обвинувачення», в розумінні статті 6 Конвенції, із поширенням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудній (в даному випадку особа відносно якої складено протокол) вчинив правопорушення, яке йому ставиться у провину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні (в даному випадку на відповідних особах митного органу), і будь який сумнів має тлумачитись на користь особи стосовно якої вирішується питання про притягнення до відповідальності.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і вчинене саме особою стосовно якої складено протокол про правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (в даному випадку митного органу) має пояснювати усі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії відображеній у протоколі, як суть правопорушення. Наявність таких обставин, яким версія митного органу не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення (в даному випадку митний орган), був спростований фактами, встановленими на підставі належних та допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною у інкримінованих діях.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень, у даному випадку митний орган в особі уповноважених на це осіб.

Згідно ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на те, що стороною захисту надано належні та допустимі докази, які підтверджують, що товар ввезений 18.01.2023 на митну територію України з території Республіки Польща через пункт пропуску «Краківець-Корчова» митного поста «Краковець» Львівської митниці ОСОБА_1 , як водієм транспортного засобу реєстраційний НОМЕР_4 , було ввезено на територію України саме як гуманітарну допомогу та передано Благодійному фонду «Безмежність і Віра», враховуючи вимоги закону щодо того, що усі сумніви мають трактуватись на користь особи, яка притягається до відповідальності, приходжу до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Наведені вище встановлені в ході розгляду справи обставини вказують на те, що ОСОБА_1 не вчиняв дій спрямованих на переміщення через митний кордон України товарів з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги та відправника.

Відповідно до ст.527 МК України, у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.

З урахуванням наведених вище доводів та мотивів, приходжу до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.458, 459, 461, 483, 486, 527, 528 МК України, -

постановив:

Провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України закрити.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя Олександр КІТОВ