ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1288/23 Справа № 185/3504/23 Суддя у 1-й інстанції - Мельник Ю. А. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - Мелешка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2023 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП),-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді місцевого суду визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 років. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.

У постанові суду зазначено, що 10.03.2023 року о 22:30 годині на автошляху М-30 гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавлений права керування транспортними засобами терміном на 1 рік, згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.08.2022 року, вчинене особою, яка повторно протягом року піддавалася адміністративному стягненню за частинами другою - четвертою ст.126 КУпАП, чим порушив вимоги п.2.1 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вказує на незаконність, необгрунтованість рішення місцевого суду та просить скасувати постанову судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2023 року щодо нього, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що всупереч вимог ст.ст.251, 266 КУпАП до матеріалів справи не долучено будь-якого відеозапису з нагрудних камер поліцейських, якими зафіксовано факт керування ним транспортним засобом, його зупинку, процедуру складання протоколу про адміністративні правопорушення та інші обставини, що мають значення для справи, що в свою чергу, не спростовує його доводи про те, що у день, час та місці, зазначеному у протоколі він не керував транспортним засобом. Крім того, зазначає, що в судовому засіданні він зазначав про те, що розписка, написана нібито пасажиром ОСОБА_2 , насправді складено інспектором поліції та підписана пасажиром не читаючи, однак суд на вказані обставини не звернув своєї уваги.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримав доводи поданої апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, просив апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу і події адміністративного правопорушення.

Додатково суду ОСОБА_1 пояснив, що пасажир ОСОБА_2 не давав ніяких пояснень та не підписував ніяких документів (а.с.4), як і він сам не давав працівникам поліції будь-яких пояснень (а.с.5), а лише підписав декілька чистих бланків документів,бо було вже пізно і не хотів залишатися на місці. Також додав, що накладене на нього адмінстягнення за ч.1 ст.126 КУпАП за відсутність поліса автоцивільної відповідальності у сумі 850 грн, яке було вчинено ним за тих же обставин, що й наведені у рішенні місцевого суду за ч.5 ст.126 КУпАП, (а.с.18), він сплатив, хоча міг оскаржити рішення поліцейських, але вирішив, що це буде довго та накладно. Заяв до ДБР з приводу фальшування матеріалів даної адміністративної справи працівниками поліції під час складання адмінпротоколу, а саме розписки ОСОБА_2 (а.с.4) та його письмових пояснень (а.с.5), він не подавав.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КупАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими/ в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №113999 від 10.03.2023 року, згідно якого 10.03.2023 року о 22:30 годині на автошляху М-30 1055 км. гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавлений права керування транспортними засобами терміном на 1 рік, згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.08.2022 року та будучи притягнений до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП 23.12.2022 року, тобто повторно напротязі року керував автомобілем будучи позбавлений права керування ТЗ, чим порушив вимоги п.2.1 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП. У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено "пояснення на окремому аркуші". Крім того зафіксовано, що документи не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався, протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та його копія ним отримана (а.с.1);

- розписку ОСОБА_2 від 10.03.2023 року, відповідно до якої він отримав від працівників поліції автомобіль ВАЗ2106 н.з. НОМЕР_1 та зобов`язався не передавати право керування ним громадянину ОСОБА_1 , який позбавлений права керування (а.с.2);

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 10.03.2023 року, надані ним під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, згідно яких 10.03.2023 року о 22:30 годині він керуючи автомобілем ВАЗ 2106 н/з НОМЕР_1 рухався по а/д М-30 в напрямку зі сторони с. Богуслав в сторону м. Павлограда, де на 1055 км (блок-пост "Ардан") буз зупинений працівниками поліції. Під час перевірки документів співробітники поліції встановили, що згідно рішення Палоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.08.2022 року він позбавлений права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік. Про те, що його позбавлено права керування транспортним засобом він знав, але сів за кермо (а.с.5);

- копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 23.12.2022 року, згідно якої 23.12.2022 року на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 гривень (а.с.6);

- пояснення допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_3 , згідно яких вбачається, що під час несення служби на блокпосту 10.03.2023 року приблизно о 22.00-23.00 годині ними був виявлений транспортний засіб з явними технічними неполадками, були відірвані складові ручних гальм, які під час руху по асфальтовому покриттю іскрились, автомобіль був у бруді, начебто десь застряг. Під час перевірки документів у водія ОСОБА_1 , особа якого була встановлена на підставі паспорту, наданого останнім, було встановлено, що водій був позбавлений права керування ТЗ, крім того у нього був відсутній страховий поліс. Спочатку ОСОБА_1 повідомив, що посвідчення водія забув вдома, а потім перевіривши дану інформацію по базам даних поліції, з`ясувалось, що його було позбавлено право керування за рішенням суду та після цього, знову було притягнуто за керування транспортним засобом без посвідчення водія. Водій ОСОБА_1 погодився з виявленими порушеннями ПДР України, просив не вилучати автомобіль, оскільки наближалась комендантська година, в автомобілі були діти та водій ОСОБА_2 , якому в подальшому і було передано право керування. Письмові пояснення ОСОБА_1 були записані з його слів, ним прочитані та підписані. Ніяких зауважень водій ОСОБА_1 під час складання протоколу, написання письмових пояснень, заперечень стосовно того, що він не був за кермом зупиненого транспортного засобу, не висловлював. ОСОБА_1 навіть сплатив штраф 16.03.2023 року за одне з виявлених порушень 10.03.2023 року - керування транспортним засобом без поліса обов`язкового страхування. Крім того, свідок пояснював, що процедура виявлення та складання протоколу про адміністративне правопорушення фіксувалась на нагрудну відеокамеру, запис з якої був в кінці чергування переданий до відділу поліції. Однак оскільки записи зберігаються поліцією на протязі місяця, після цього строку автоматично видаляються, тому надати в судове засідання майже через три місяці відеозапис інкримінованих подій неможливо, бо запис не збережений.

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1 Правил дорожнього руху України (далі- ПДР), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон направо керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до п.2.1. а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами повторно протягом року при обставинах встановлених постановою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2023 року, чим було порушено вимоги п.2.1а) ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

У свою чергу ОСОБА_1 в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні вказаного правопорушення, та доводи апеляційної скарги фактично зводяться до його незгоди із прийнятою судом постановою, та свідчать про намір уникнути відповідальності за вчинине адміністративне правопорушення. Твердження апелянта про те, що ані ОСОБА_2 , ані сам ОСОБА_1 не давали пояснення та не підписували ніяких документіа під час складаня адмінпротоколу апеляційний суд відкидає, як неспроможні, оскільки не мають об`єктивного підтвердження та спростовується сукупністю досліджених доказів по справі.

Суд апеляційної інстанції відкидає, як аргументи невинуватості, доводи апелянта про недотримання працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП через відсутність в матеріалах справи відеозапису факту фіксації керування ним транспортним засобом, оскільки вимоги даної статті стосуються осіб, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Крім того, згідно листа заступника начальника Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області Варяниці С. від 05.05.2023 року (а.с.17) вбачається, що надати відеозаписи з нагрудної боді-камери при складанні адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 неможливо, оскільки відповідно до розділу 8 наказу МВС України від 18.12.2018 року №1026 строк зберігання відеозаписів становить 30 діб.

Також, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апелянта про те, що розписка ОСОБА_2 (а.с.4), не є належним доказом у справі, оскільки вона була складена інспектором поліції та підписана останнім не читаючи, оскільки вони ґрунтуються лише на власних твердженнях апелянта. При цьому, у суду першої інстанції не було жодних підстав ставити під сумнів правдивість викладеної у розписці інформації, оскільки вона була відібрана у ОСОБА_2 у встановленому законом порядку та підписана ним без будь-яких зауважень. В свою чергу, ОСОБА_1 не скористався своїм правом та під час розгляду справи не заявляв відповідного клопотання про його виклик до суду для надання пояснень.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2023 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО