Справа № 522/3732/23
Провадження № 3/522/3498/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Циб І.В., розглянувши у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Маковецького О.М., адміністративні матеріали, що надійшли з Полку управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Так, 20.01.2023 року о 03 год. 00 хв. в комендантську годину по вул. Черняховського 1б гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «SKODA», д.н.з НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у медичному закладі зі згоди водія у встановленому законом порядку. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком КНП «ООМПЗ» ООР №000109 від 20.01.2023 року, згідно якого він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явився, свою вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не визнав, хоча не заперечував факт вживання алкогольних напоїв напередодні, однак просив закрити провадження, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не керував транспортним засобом, а за кермом був його товариш ОСОБА_2 .

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Маковецький О.М. категорично заперечував проти складеного відносно його підзахисного протоколу, та вважає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується, до адміністративної відповідальності, захисника, дослідивши в судовому засіданні за участю особи та його захисника матеріали справи та відеозаписи, допитавши свідка, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Норма ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил Дорожнього Руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Протокол у справі про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення. Лише належно оформлений протокол дозволяє всебічно розглянути справу по суті.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Повноваження працівників поліції щодо виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння регламентовано ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 (далі Інструкція), а також іншими спеціальними нормативно-правовими актами.

Суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 360243 від 20.01.2023 року, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується: 1) висновком КНП «ООМЦПЗ» ООР від 20.01.2023 року, яким встановлено, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння; 2) поясненнями ОСОБА_3 від 20.01.2023 року; 3) поясненнями ОСОБА_4 від 20.01.2023 року; 4) відеозаписами на DVD-R дисках з відеореєстраторів працівників патрульної поліції (боді-камер), на яких зафіксований факт проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння в КНП «ООМЦПЗ» ООР.

Як було вище наведено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 360243 від 20.01.2023 року, встановлено, що 20.01.2023 року о 03 год. 00 хв. в комендантську годину по вул. Черняховського 1б в м. Одесі гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «SKODA», д.н.з НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у медичному закладі зі згоди водія у встановленому законом порядку. Відповідно до висновку КНП «ООЦПЗ» ООР №000109 від 20.01.2023 року ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння , чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи зазначене, суд доходить висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, яким встановлено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за що передбачено адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, в судовому засіданні за клопотанням захисника був допитаний свідок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який надав покази по справі, та був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України за дачу завідомо неправдивих показань, та за відмову від дачі показів, під присягою засвідчив суду, що був свідком при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 та повідомив суду про таке. 18.01.2023 року він приїхав до м. Одеси, щоб погостювати у ОСОБА_1 19.01.2023 року вони зі своїм спільним другом, який вирішив провести вихідні з ними у м. Одесі, та просив зустріти його 20.01.2023 року о 03 год. 00 хв. на території автовокзалу. Далі близько 14 год. 00 хв. 19.01.2023 року до нього зателефонував ОСОБА_1 та зазначив, що він терміново має виїхати за межі м. Одеси по робочих питаннях. 20.01.2023 року близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_1 зателефонував до нього, повідомив, що повертається до м. Одеси та попросив його забрати та спільно поїхати до автовокзалу, щоб зустріти їхнього спільного знайомого. 20.01.2023 року близько 02 год. 40 хв. він під`їхав на автомобілі «SKODA», д.н.з. НОМЕР_1 , за місцем роботи ОСОБА_1 , де вони зустрілись та попрямували до автовокзалу. В подальшому, автомобіль, в якому вони рухались по вул. Черняховського зупинили люди у військовій формі, ОСОБА_1 попросив його вимкнути фари та почекати за кермом поки він поспілкується з військовими. Після того, як ОСОБА_1 вийшов з автомобіля між ним та військовими відбувалась довга розмова. Він також вийшов з автомобіля та попрямував до ОСОБА_1 , але військові йому сказали не втручатись та відійти на узбіччя дороги. В цей час на місце зупинки прибули працівники поліції та попрямували до ОСОБА_1 між ними почалась розмова, після якої він спільно із ними сіли у службовий автомобіль та поїхали в невідомому напрямку. Далі він зателефонував ОСОБА_1 та останній сказав очікувати його за місцем проживання.

Однак надані даним свідком докази суд оцінює критично, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що цей свідок був на місці події, та на переглянутому судом відеозаписі його присутність також не зафіксовано.

В противагу показам свідка ОСОБА_2 , в матеріалах справи містяться покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які також викликались в судове засідання, однак до суду не з`явились. З письмових показів вказаних свідків вбачається, що 20.01.2023 року приблизно о 03 год. 00 хв. за адресою 5 станція Великого Фонтану в м. Одесі під час несення ними варти з охорони та дотримання громадського правопорядку було зупинено транспортний засіб «SKODA», д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який перебував на вулиці в комендантську годину. З салону автомобілю доносився запах алкоголю. На місце через службу «102» було викликано патрульних поліцейських.

Враховуючи обставини, за яких було зупинено ОСОБА_1 , а саме той факт, що зупинка транспортного засобу була здійснена військовими, які не мають спеціальних технічних пристроїв для фіксації події, а саме фіксації факту керування транспортним засобом певною особою безпосередньо в момент події, та в свою чергу мають можливість лише надати усні або письмові покази, які суд не може не прийняти до уваги.

Крім того, з долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що на момент приїзду на місце події працівників патрульної поліції військові повідомили, що зупинили транспортний засіб, яким керував саме ОСОБА_1 .

Тобто в конкретному випадку встановлення факту керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 ґрунтуються на показах свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , пояснення яких долучено до протоколу, які є належними та допустимими доказами по справі.

Суду не були надані учасниками провадження переконливі докази відсутності факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Версія сторони захисту стосовно того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом свого підтвердження під час судового розгляду не знайшла та на переконання суду є спробою уникнути особою відповідальності.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Санкція частини 1 статті 130 КУпАП, передбачає покарання у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З протоколу вбачається, що у ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 від 25.02.2015 року, що вказує на те, що він має право керувати транспортними засобами.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також для припинення вчинення ним нових правопорушень, буде достатнім та необхідним застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір 0.2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Докази про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору в матеріалах справи відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 7, 9, 24, 33, 34, 130, 221, 280, 283, 284, 285 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок на користь держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення в апеляційному порядку.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, в разі не сплати у встановлений строк штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути пред`явлено до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення, а в разі оскарження протягом трьох місяців з дня розгляду апеляційної скарги.

Суддя Приморського районного суду

м. Одеси Ірина ЦИБ