ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2023 Справа №607/20006/23

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Братасюк В.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Південно Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , фізичної особи підприємця

за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №ПЗ/ТР/11467/0034/П/ПТ від 12.10.2023 року, ФОП ОСОБА_1 станом на 12.10.2023 року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 41 КУпАП, а саме не дотримався письмової форми трудового , що є обов`язковим в силу п.6 ч.4 ст. 26 КЗпП України, з двадцяти восьми працівниками.

Захисниця ФОП ОСОБА_1 провину підзахисного заперечила, заявила мотивоване письмове клопотання про закриття провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Розглянувши матеріали, заслухавши пояснення захисниці, судом встановлені наступні обставини.

Отже, 12.10.2023 року стосовно ФОП ОСОБА_1 , інспектором Південно Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці:

-складено протокол про адміністративне правопорушення №ПЗ/ТР/11467/0034/П/ПТ від 12.10.2023 року, за змістом якого ФОП ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 41 КУпАП, а саме не дотримався письмової форми трудового , що є обов`язковим в силу п.6 ч.4 ст. 26 КЗпП України, з двадцяти восьми працівниками;

- винесено припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю № ПЗ/ТР/11467/0034/П, яким зобов`язано ФОП ОСОБА_1 до 12.11.2023 року забезпечити дотримання норм п.6 ч.4 ст. 26 КЗпП України та повідомити про забезпечення дотримання цього припису до 12.11.2023 року.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає па громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених па складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 41 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності па даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони права громадян на працю, на оплату праці, на охорону праці та інших прав у трудовій сфері.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах:

порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, а також інші порушення вимог законодавства про працю;

порушення вимог законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці.

Обидва склади - формальні.

Суб`єкт адміністративного проступку - посадові особи підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують найману працю (ч. 1 і 2 цієї статті); працівники (тільки ч. 2 цієї статті).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, гак й у формі необережності.

Як вбачається із матеріалів справи, інспектором встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 п.6 ч.4 ст.24 КЗпПУ, а саме відсутність укладених трудових договорів в письмовій формі з 28 працівниками станом на 12.10.2023 року.

Зокрема, згідно п.6 ч. 1 ст. 24 КЗпПУ, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Також, ч.4 ст.24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В абзаці 1 постанови КМУ «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» від 17.06.2015 №413 постановлено: установити, що повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення контракту подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття па роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) та/або резидентом Дія Сіті до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором та/або до початку виконання робіт (надання послуг) спеціалістом резидента ОСОБА_2 засобами електронного зв`язку з використанням електронного підпису відповідальних осіб, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного Згідно із ст. 2 КЗпП України право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби або реабілітації, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або час ткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.

Судом не встановлено факту порушення ФОП ОСОБА_1 п.6 ч.І ст.24 та ч.4 ст.24 КЗпП України, оскільки його захисницею доведено, що останній, як фізична-особа підприємець, допустив до роботи всіх працівників, після прийняття їх на роботу згідно чинного законодавства, уклавши з ними трудові договори та направивши повідомлення до фіскальних органів.

ФОП ОСОБА_1 повідомлено центральні органи виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття 28 працівників на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Дані обставини підтверджуються наступними документи:

копіями письмових трудових договорів з працівниками та додатки до них; копіями повідомлень про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту та копіями квитанцій повідомлень в ДІІС України в Тернопільській області про прийняття працівника на роботу; податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску та квитанції про прийняття.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, до матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності ФОІІ ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 41 КУпАП не долучено доказів, які б вказували на те , що ним не додержано письмової форми трудового договору, а наведені захисником обгрунтування та докази спростовують порушення наведені у протоколі.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Відповідно до положень ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, п.1 ст.247, ст.ст. 252, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 62 Конституції України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу, порушену відносно ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст.41 КУпАП провадженням закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяВ. М. Братасюк