ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Білика А.В. поданої в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Московського районного суду м.Харкова від 2 жовтня 2020 року ,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 гривень.

Згідно з постановою судді, 11.07.2020 року о 22год. 57 хв. в м. Харкові водій ОСОБА_2 керував автомобілем Ford Sierra д.н. НОМЕР_1 по вул. Маршала Батицького, 45, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя. Водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер 6820, та в закладі охорони здоров`я КЗОЗ ХОНД, відмовився в присутності двох свідків. Правопорушення вчинено повторно протягом року, згідно постанови Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2020 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Білик А.В. подав в інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що дана постанова прийнята без дослідження обставин справи, без участі особи, стосовно, якої розглядався матеріал, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В порушення ст. 268 КУпАП суддя розглянула справу за відсутності ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять відомостей про сповіщення про дату розгляду справи.

В протоколі ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 2.5 ПДР , про проходження на місці зупинки транспортного засобу огляду на стан алкогольного сп`яніння даний пункт ПДР нічого не містить.

Матеріали справи не містять даних про сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Посилається на відсутність у матеріалах справи направлення особи для огляду на стан сп`яніння.

Пояснення свідків, які маються у матеріалах справи, не містять відомостей про керування ОСОБА_1 транспортним засобом, в них вказаний різний час, в який водій відмовився від проходження оглядів у встановленому порядку, письмовий текст пояснень написаний співробітниками поліції.

Судом безпосередньо не допитано свідків у судовому засіданні про обставини відмови ОСОБА_1 від проходження запропонованого огляду у встановленому законом порядку.

Адвокат Білик А.В. та ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу апеляційного суду не надходило, за таких обставин, вважаю за можливе судовий розгляд проводити без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності та його захисника.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння передбачена відповідальність, зокрема, статтею 130 КУпАП.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 189367 від 12.07.2020 року; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія ОСОБА_1 , за змістом яких працівниками поліції виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя, та вказано про відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку, письмові поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які пояснили, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер та в медичному закладі, даними про відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, яке здійснено в порядку передбаченому частиною 1статті 266 КУпАП та відповідно до розписки громадянина ОСОБА_5 , останній зобов`язався не передавати водію ОСОБА_1 право керування автомобілем.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, він містить підпис правопорушника про те, що ОСОБА_1 ознайомлений з правами та обов`язками. Будь - яких зауважень ОСОБА_1 не заявляв.

Апеляційним судом було досліджено відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, відповідно до якого працівниками поліції було зупинено автомобіль Ford Sierra у зв`язку з неробочим станом правового габаритного вогню, та наявність на автомобілі слідів ДТП. В ході розмови з водієм ОСОБА_1 , який перебував за кермом автомобіля Ford Sierra, у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою алкотестеру Драгер або проїхати до закладу охорони здоров`я, на що останній відмовився в присутності двох свідків.

Таким чином, відеозапис у повній мірі узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків та іншими матеріалами справи.

Об`єктивних причин відмови ОСОБА_1 від проходження огляду судом не встановлено.

Крім того, суд першої інстанції правильно встановив у діях ОСОБА_1 ознаки повторності, тобто наявності складу правопорушення, передбаченого саме ч.2 ст. 130 КУпАП, з урахуванням постанови Московського районного суду м.Харкова від 17.02.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження апелянта про відсутність у матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не відповідає дійсності та спростовується наявним в матеріалах справи направленням на огляд складеним інспектором роти 5 батальйону 2 УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції Домріним С.С.

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання апелянта щодо невинуватості ОСОБА_1 , оскільки відмова від вимоги поліцейського пройти в установленому порядку огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та відмова пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані алкогольного сп`яніння, і пояснення про стан здоров`я, відсутності ознак алкогольного сп`яніння не є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд розцінює доводи адвоката Білика А.В. про його невинуватість, як спосіб захисту, спрямований на уникнення відповідальності за вчинення правопорушення.

Апеляційна інстанція також враховує те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України (а.с.2), а тому повинен знати, в тому числі й наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на законну вимогу працівників поліції.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів керування ОСОБА_1 автомобілем, апеляційний суд розцінює критично і не приймає до уваги, оскільки із наявного у матеріалах справи відеозапису чітко вбачається факт керування водієм ОСОБА_1 автомобілем Ford Sierra та зафіксовано момент зупинки вказаного транспортного засобу.

Доводи захисника викладені в апеляційній скарзі про невідповідність часу в який водій відмовився від проходження оглядів у встановленому порядку, вказаного у письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та написання тексту пояснень співробітниками поліції, на переконання апеляційного суду, не впливає на правильність змісту вказаних пояснень свідків та жодним чином не спростовує висновків суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП. Вказані пояснення були належним чином доведені до відома свідків працівником поліції, в графі «написано вірно, мною прочитано» наявний підпис вказаних свідків.

Доводи апелянта про не долучення до матеріалів справи сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, апеляційний суд вважає такими, що не ґрунтуються на вимогам закону. Так, відповідно до п.5 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. В свою чергу, ОСОБА_1 , згідно даних долученого до матеріалу відеозапису, не висловлював працівникам поліції вимоги про надання таких документів при огляді, а їх обов`язкове залучення до матеріалів не передбачено Законом.

Крім того, посилання сторони захисту на те, що судом не здійснено допит свідків є безпідставними, оскільки жодних обов`язкових вимог про виклик та допит свідків по справі у суді положення КУпАП не передбачають. Виклик свідків є правом, а не обов`язком суду, та здійснюється лише на розсуд суду при необхідності встановлення додаткових обставин справи. Окрім того, ОСОБА_1 визнаний винуватим саме в тому, що останній відмовився від проходження запропонованих оглядів на виявлення стану сп`яніння. В свою чергу за змістом пояснень свідків останні підтверджували факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду поліцейськими на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я, а тому їх пояснення в даному випадку не є такими, що підлягають обов`язковому дослідженню.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині ухвалення суддею рішення за відсутності ОСОБА_1 , оскільки останнього належним чином не було повідомлено про дату та час проведення судового засідання, то ці доводи дійсно відповідають матеріалам справи із яких вбачається те, що справа була розглянута у відсутності особи, яка притягалась до відповідальності, за відсутності даних про його належне повідомлення про час та місце розгляду справи. Цими діями дійсно були порушені права ОСОБА_1 на участь у розгляді справи та право на захист. Проте, ці права були повністю поновлені у суді апеляційної інстанції, оскільки останній був повідомлений про час та місце розгляду справи, проте не скористався своїми правами брати участь у суді апеляційної інстанції, навести усі доводи, та надати докази на свій захист, тобто довести свою правову позицію. Між тим, наведені доводи в апеляційній скарзі не спростовують висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Отже, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння належним чином зафіксована, підтверджується сукупністю доказів, які учасниками справи не спростовані, а дії поліцейських не суперечать вимогам ст. 266 КУпАП.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, оскільки судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву та давали суду підстави для висновку про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянт не надав.

Доводи апелянта про неповноту та однобічність судового розгляду судом першої інстанції, вважаю безпідставними, оскільки матеріали справи зазначені обставини не підтверджують.

Постанова судді районного суду відповідає вимогам Закону, істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

За таких підстав, обґрунтування апеляційної скарги не спростовують законних висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану постанову залишити без змін.

Керуючись ст.293, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Білика А.В. поданої в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Московського районного суду м.Харкова від 02 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко