КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 761/5649/23

номер провадження: 33/824/3031/2023

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника - адвоката Петренко І.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та за апеляційною скаргоюОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 травня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 травня 2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 445 грн 00 коп.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

Як зазначено в постанові судді, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 378648 встановлено, що 07 лютого 2023 року о 08 год 51 хв. водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «ГАЗ 3302», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , на перехресті вул. Андрющенка Григорія та вул. Ісаакяна у місті Києві, повертаючи ліворуч не надав перевагу в русі транспортному засобу «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , чим спричинив створення аварійної обстановки, а саме, змусив водія «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_2 , різко змінити швидкість та напрям руху. Такими діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.п. 2.3д, 16.6 ПДР і вчинив правопорушення, передбачене ч.5 ст.122 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 направив поштою на адресу суду першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 травня 2023 року та змінити цю постанову судді про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, визнавши його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, посилаючись на те, що суддя першої інстанції допустив помилку під час кваліфікації дій ОСОБА_3 .

Щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова судді надіслана судом до Єдиного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР) 17 травня 2023 року, була зареєстрована в реєстрі 18 травня 2023 року та оприлюднена 19 травня 2023 року, яку він особисто отримав 18 травня 2023 року. Тому вважає, що строк на оскарження постанови суду у справі пропущений ним з поважних причин, оскільки він не мав фізичної можливості до моменту отримання копії постанови суду ознайомитися з її повним змістом та мотивами прийнятого рішення, внаслідок чого був позбавлений можливості своєчасно підготувати та подати апеляційну скаргу на постанову суду у десятиденний строк з моменту її винесення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24 березня 2023 року в адміністративній справі №761/5778/25 встановлено відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення під час вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП). Вказує, що згідно з ч.1 ст.269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоди, а тому відповідно до ст.ст. 251, 269 КУпАП він 10 квітня 2023 року подав клопотання про залучення його до участі в розгляді даної справи №761/5649/23, про долучення до матеріалів справи додаткових доказів та перекваліфікацію дії ОСОБА_3 на ст. 124 КУпАП. Однак судом першої інстанції вказане клопотання повністю враховано не було.

Також, не погоджуючись із постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 травня 2023 року, ОСОБА_2 направив поштою на адресу суду першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження вказаної постанови та змінити її, визнавши ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.122, ст.124 КУпАП, посилаючись на неповне дослідження суддею першої інстанції обставини справи та те, що висновки судді не повною мірою охоплюють склад правопорушень, вчинених ОСОБА_3

Щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 вказує, що після проголошення постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 травня 2023 року вона не була надана учасникам процесу. Відтак він не мав можливості ознайомитися із її мотивувальною частиною для її оскарження. Постанова судді від 05 травня 2023 року була надана йому лише 17 травня 2023 року. Також звертає увагу, що оскаржувана постанова судді надіслана судом до ЄДРСР 17 травня 2023, була зареєстрована 18 травня 2023 року та оприлюднена 19 травня 2023 року. Враховуючи наведене, ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження та прийняти апеляційну скаргу до розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 вказує, що внаслідок порушення ОСОБА_3 ПДР було створено аварійну ситуацію, що спричинила шкоду іншим учасникам дорожнього руху - автомобілю марки «Ford Fusion», під керуванням потерпілого ОСОБА_1 та йому, автомобіль якого був припаркований у відповідності до ПДР на проїжджій частині по вул. Андрющенко у місті Києві. Зазначає, що саме внаслідок порушення ОСОБА_3 ПДР відбулася дана ДТП, оскільки неправомірною поведінкою останнього було завдано збитків іншим учасникам дорожнього руху та третім особам. Це підтверджується також фактами, встановленими суддею місцевого при розгляді справи, а саме, зазначення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як учасників ДТП. Вказує, що він та ОСОБА_1 залучені до розгляду справи як потерпілі.

Також ОСОБА_2 вказує, що додатково в оскаржуваній постанові суддя місцевого суду зауважив, що зі змісту постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 24 березня 2023 року (справа №761/5778/23) щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за ст. 124 КУпАП вбачається, що з наданих в судовому засіданні пояснень та фото з місця ДТП видно, що водієм транспортного засобу «Газ 3302», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 створено аварійну ситуацію, внаслідок якої відбулось ДТП. Тобто в оскаржуваній постанові суддя у мотивувальній частині дійшов висновку, що адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_3 , спричинило ДТП, у резолютивній частині керується ст.124 КУпАП, але при цьому ОСОБА_3 визнано винним у створенні аварійної обстановки за ч.5 ст.122 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 подав заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в яких зазначає, що постанова судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 травня 2023 року є законною та обґрунтованою, оскільки при її винесенні суд першої інстанції виконав всі вимоги процесуального законодавства, надав оцінку наявним у справі доказам. Вказує, що притягуючи його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що викладене в протоколі формулювання вчиненого ним діяння відповідає диспозиції ч.5 ст.122 КУпАП. Наголошує, що постанова судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 травня 2023 року ним не оскаржувалась, а була виконана в повному обсязі. Зазначає, що прохання ОСОБА_1 про зміну постанову судді першої інстанції шляхом визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не ґрунтується на вимогах закону, оскільки в справах про адміністративні правопорушення суд не наділений повноваженнями самостійно перекваліфікувати діяння особи, суд також не вправі самостійно змінювати обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, які є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосудця, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Указує, що відповідно до вимог КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол, та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення. Звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 378648 від 07 лютого 2023 року складений відносно нього за ч. 5 ст. 122 КУпАП, а тому відсутні будь-які підстави для перекваліфікації його дій на ст.124 КУпАП, оскільки в протоколі не міститься опису об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. З огляду на зазначене вважає, що вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо зміни постанови суду першої інстанції та перекваліфікації його дій на ст.124 КУпАП є неприйнятними, оскільки суперечать положенням КУпАП, так як, ні суд першої інстанції, ні суд апеляційної інстанції при розгляді справ про адміністративні правопорушення, не мають повноважень щодо перекваліфікації діяння особи, бо це виключна прерогатива органу, який складає протокол. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити, а також пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника - адвоката Петренко І.Л., які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, вважаючи їх необґрунтованими, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 та апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягають залишенню без задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 16 травня 2023 року ОСОБА_1 , а 17 травня 2023 року - ОСОБА_2 , кожний окремо, отримали копію оскаржуваної постанови судді від 05 травня 2023 року, що підтверджується їх розписками на довідковому листі у справі.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 або його захисник отримали копію постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 травня 2023 року раніше ніж 16 травня 2023 року, а також доказів того, що ОСОБА_2 або його захисник отримали копію цієї ж постанови раніше ніж 17 травня 2023 року. Також у справі відсутні докази направлення копії постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 травня 2023 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 або їх захисникам у будь-який передбачений законом спосіб.

З матеріалів справи вбачається, що 24 травня 2023 року ОСОБА_1 через канцелярію суду першої інстанції подав належним чином оформлену апеляційну скаргу на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 травня 2023 року. До цієї апеляційної скарги ОСОБА_1 додав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження (а.с.30-32).

27 травня 2023 року ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку також подав апеляційну скаргу на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 травня 2023 року. В цій апеляційній скарзі ОСОБА_2 заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження (а.с.40-45).

За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п.1 ст.6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) п.1 ст.6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у ст.6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов`язків» (Рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

Однією з основних засад судочинства відповідно до пункту 8 ч.3 ст.129 Конституції України є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно з приписами ст.289 КУпАП, в разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що наведені ОСОБА_1 і ОСОБА_2 доводи про поважність причин пропуску строку на оскарження постанови судді є обґрунтованими, а тому пропущений ними строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 травня 2023 року підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про зміну постанови суддіШевченківського районного суду міста Києва від 05 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, визнавши його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а також щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про зміну цієї постанови, визнавши ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.122, ст.124 КУпАП, то вони не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст.278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

При розгляді справи місцевий суд дотримався вказаних положень закону.

Визнаючи винним ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, суддя першої інстанції виходив із того, що його вина у вчиненні даного адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 378648 від 07 лютого 2023 року, письмовими та усними поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , схемою місця ДТП. Тому суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_3 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.

Так, ч.1 ст.122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.5 ст.122 КУпАП передбачено, що порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року

Пунктом 2.3 д) ПДР передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Відповідно до п.16.6 ПДР України, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 378648 від 07 лютого 2023 року встановлено, що 07 лютого 2023 року о 08 год 51 хв. водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «ГАЗ 3302», д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті вул. Андрющенка Григорія та вул. Ісаакяна у місті Києві, повертаючи ліворуч не надав перевагу в русі транспортному засобу «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , чим спричинив створення аварійної обстановки, а саме, змусив водія «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_2 , різко змінити швидкість та напрям руху. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п.п. 2.3 д), 16.6 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.122 КУпАП (а.с.2).

Обставини вказаної ДТП відображені у схемі ДТП, складеної працівником поліції, з якою були ознайомлені ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.6).

Вказані документи згідно з положеннями ст.251 КУпАП є належними та достатніми доказами на підтвердження порушення ОСОБА_3 пунктів п.п. 2.3 д), 16.6 ПДР і відповідно, вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання винуватим ОСОБА_3 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що суддя першої інстанції безпідставно не задовольнив подане ним клопотання про залучення його у якості потерпілого до участі в розгляді цієї справи та про перекваліфікацію дії ОСОБА_3 на ст.124 КУпАП, а також доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що внаслідок порушення ОСОБА_3 ПДР сталася ДТП, внаслідок якої були завдані збитки іншим учасникам дорожнього руху, тому ОСОБА_3 слід визнати винним за ч.5 ст.122 КУпАП та за ст.124 КУпАП, апеляційний суд відхиляє з таких підстав.

Так, статтею 124 КУпАП передбачено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Малофєєва проти Росії»(«Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia»),заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Таким чином у справах про адміністративні правопорушення суд не наділений повноваженнями самостійно перекваліфікувати діяння особи, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, які є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, а також самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосудця, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з положеннями ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, має бути зазначено суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Як зазначалося вище, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 378648 від 07 лютого 2023 року ОСОБА_3 інкриміновано виключно порушення вимог п.п. 2.3д), 16.6 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.122 КУпАП.

За таких обставин у суду відсутні правові підстави для самостійної кваліфікації дій ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП, оскільки в протоколі не міститься опису об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Та обставина, що в оскаржуваній постанові суд зауважив, що зі змісту постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24 березня 2023 року (справа №761/5778/23) щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП вбачається, що з наданих в судовому засіданні пояснень та фото з місця ДТП вбачається, що водієм транспортного засобу «Газ 3302», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 створено аварійну ситуацію, внаслідок якої відбулось ДТП, не спростовує того факту, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 378648 від 07 лютого 2023 року ОСОБА_3 інкриміновано виключно порушення п.п. 2.3 д), 16.6 ПДР, за що передбачена відповідальність зач.5 ст.122 КУпАП. Такі обставини виключають можливість перекваліфікації судом дій ОСОБА_3 на ст.124 КУпАП.

Будь-яких інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування чи зміни, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та в апеляційній скарзі ОСОБА_2 не наведено.

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги, що будь-яких порушень норм КУпАП, у тому числі, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції, не встановлено, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 травня 2023 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 та апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду від 05 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов