П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/427/23

Провадження №3/377/195/23

26 червня 2023 року суддя Славутицького міського суду Київської області Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Пскової А.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Славутичі справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП, що надійшла з Відділення поліції № 2 Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого електромонтером на ДСП «Чорнобильська АЕС», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

У С Т А Н О В И Л А:

Згідно з протоколом від 30.05.2023 серії ВАВ № 474622 26 травня 2023 року, о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї падчерки ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто дії фізичного та психологічного характеру, а саме: штовхав її та ображав нецензурною лайкою, ударив її по нозі, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину визнав частково та пояснив, що проживає разом із своєю сім`єю: дружиною ОСОБА_3 , сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочкою дружини від першого шлюбу ОСОБА_2 . З ОСОБА_2 у нього склалися неприязні відносини через те, що вона не хоче допомагати по господарству. Так, 26.05.2023, близько 12:00, він попросив ОСОБА_5 прибрати з ванної кімнати свої речі, які довгий час там сушилися, оскільки збирався прийняти душ, проте ОСОБА_5 відмовилася у грубій формі це зробити, через що між ними виник конфлікт. Коли він намагався зібрати її речі з ванної кімнати та покласти на диван, ОСОБА_5 почала кидатися до нього битися, махала руками, намагаючись його вдарити, тому він схопив її за руку, якою вона замахувалася на нього, та відштовхнув її від себе, щоб вона не подряпала його нігтями. Після цього ОСОБА_5 із кімнати перейшла через балкон на кухню і дуже гучно почала стукнула дверима. Він зробив їй зауваження, щоб вона не ламала двері, але вона знову гучно стукнула дверима, тому він не втримався та ложкою для взуття легко стукнув її по нозі. При цьому будь-яких інших ударів він їй не наносив. Під час цього конфлікту він та ОСОБА_5 висловлювалися в бік один одного нецензурною лайкою. ОСОБА_5 постійно з ним свариться. Коли мати ОСОБА_5 вдома, то вона ще більш-менш поводиться нормально, але останнім часом конфлікти між ними виникають на побутовому ґрунті. Вину визнає лише в тій частині, що під час сварки з ОСОБА_5 він висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, схопив їй за руку, щоб вона не билася і штовхнув її у кімнату. Проте домашнього насильства відносно ОСОБА_5 він не вчиняв, між ним відбувся лише конфлікт. Він часто робить зауваження ОСОБА_5 , просить її прибрати, а вона не хоче нічого робити. Оскільки він усвідомлював, що ОСОБА_5 вагітна, тому умислу спричинити фізичну чи психологічну шкоду її здоров`ю в нього не було. Усі його дії були виключно у виховних цілях.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 , молодшим братом та вітчимом ОСОБА_1 , з яким у неї вже більше року склалися неприязні стосунки. 26.05.2023, близько 12:00, коли її молодший брат знаходився у школі, мати була на роботі на вахті, а вона та вітчим перебували вдома, між ними виник конфлікт з приводу того, що її вітчиму заважали її речі, які сушилися у ванній кімнаті. Він хотів їх викинути, а вона йому в цьому перешкодила, тому йому це не сподобалося і він почав штовхатися і битися. Вона не заперечує проти того, що дійсно декілька разів стукала дверима, закриваючи їх, а вітчиму це не сподобалося і він взяв металеву ложку для взуття та вдарив її по нозі. Цей факт стався у п`ятницю, а в понеділок вона звернулася до лікарні, її оглянув лікар та результати огляду із приймального відділення передали до поліції. Потім її викликали до поліції, де вона написала заяву про притягнення її вітчима до адміністративної відповідальності за вчинення відносно неї домашнього насильства. Вона не хотіла писати цю заяву, просила працівників поліції провести лише профілактичну бесіду з її вітчимом, проте начальник поліції наполіг на тому, щоб вона написала заяву саме про домашнє насильство. Штовхатися перший почав ОСОБА_1 , а вона у відповідь штовхала його. Під час вказаного конфлікту вони висловлювалися на адресу один одного нецензурною лайкою. Між нею та вітчимом часто виникають конфлікти на побутовому ґрунті. Вітчима вона називає по прізвищу, грубить йому у відповідь.

Свідок ОСОБА_3 суду показала, що ОСОБА_1 являється її чоловіком, а ОСОБА_2 її дочка від першого шлюбу. Разом з ними та спільним сином ОСОБА_4 вона проживає в однокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Її чоловік ОСОБА_1 виховував ОСОБА_5 з дитинства як рідну дочку. Після закінчення школи ОСОБА_5 не може ніде надовго влаштуватися на роботу, оскільки постійно бреше. Дочка ні в чому не знала відмови, вона навіть надавала їй у користування свою зарплатну картку. 29.05.2023, під час того, як вона знаходилась на роботі, оскільки працює вахтовим методом, чоловік ОСОБА_1 повідомив їй по телефону, що дочка викликала поліцію, оскільки 26.05.2023 у нього з ОСОБА_5 стався конфлікт. Чоловік розповів їй, що ОСОБА_5 ледве не вибила кухонні двері та кидалася до нього битися, оскільки він зробив їй зауваження. ОСОБА_5 постійно влаштовує скандали, висловлюється нецензурною лайкою.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Поряд з нею проживають ОСОБА_1 з дружиною ОСОБА_3 та їхніми дітьми: ОСОБА_5 , дочкою ОСОБА_3 від першого шлюбу, та сином ОСОБА_7 . Вона часто з ними спілкується, заходить у гості, а коли ОСОБА_1 та ОСОБА_3 їдуть на вахту, вона щодня заходить до їхніх дітей та доглядає за ними. Старша дочка ОСОБА_5 дуже погано відноситься до свого вітчима ОСОБА_1 , грубить йому, називає його лише по прізвищу, висловлюється в його адресу нецензурною лайкою, вона неодноразово була свідком цих подій. Декілька разів вона розмовляла з ОСОБА_5 з цього приводу, робила їй зауваження. У кінці травня 2023 року, в п`ятницю, ОСОБА_5 повідомила їй, що вона побилася з ОСОБА_8 , оскільки він хотів викинути її речі, а потім штовхнув її та вдарив. Зі слів ОСОБА_9 їй відомо, що між ним та ОСОБА_5 стався конфлікт на побутовому ґрунті. ОСОБА_5 характеризує як імпульсивну дівчину, яка не може себе стримувати. Вона не була присутня під час конфлікту, що стався між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 26.05.2023, але коли приходила раніше до них до дому, то неодноразово була свідком того як ОСОБА_5 поводила себе дуже агресивно відносно вітчима, відмовлялася у грубій формі виконувати його прохання та на зауваження не реагувала. При цьому як би ОСОБА_5 не ображала ОСОБА_1 , він ніколи не вчиняв відносно неї будь-яких насильницьких дій.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Сім`я ОСОБА_8 проживає по сусідству з нею на одному поверсі з 2003 року. Вона не була свідком тих подій, які сталися між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 26.05.2023, але їй відомо, що коли мати ОСОБА_11 знаходиться вдома, то ОСОБА_5 веде себе більш-менш спокійно, але коли матері вдома немає, ОСОБА_5 завжди вчиняє сварку з ОСОБА_1 на побутовому ґрунті. У ОСОБА_5 така позиція, якщо їй щось потрібно, то це має бути негайно, а якщо ні, тоді сварка. ОСОБА_5 не поважає ОСОБА_1 , висловлюється на його адресу нецензурною лайкою. Про факти домашнього насильства з боку ОСОБА_1 їй не відомо, він виховував ОСОБА_5 з п`яти років, надавав їй усе необхідне, стосунки в їхній сім`ї нормальні.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілу, свідків, дослідивши наявні матеріали справи, вважаю необхідним зробити такий висновок.

Відповідно до частини 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно із статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно із статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частина 1 статті 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина 2 статті 251 КУпАП).

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Отже, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у частині 1 статті 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

У пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи ( пункт 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру ( пункт 17 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

На підтвердження обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення від 30.05.2023 серії ВАВ № 474622 суду надано: рапорт старшого інспектора чергового ВП №2 (м. Славутич) Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Очканя Ю.В. від 29.05.2023 про звернення ОСОБА_2 із заявою про притягнення до адміністративної відповідальності її вітчима ОСОБА_1 ; письмова заява ОСОБА_2 від 29.05.2023, в якій вона просила провести перевірку та притягнути до адміністративної відповідальності її вітчима ОСОБА_1 за вчинення відносно неї 26.05.2023, близько 12:30, за місцем їхнього спільного проживання домашнього насильства; копія паспорта громадянина України ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , виданого 04.03.2014 Славутицьким МС Управління ДМС України в Київській області копія паспорта громадянина України ОСОБА_1 , № НОМЕР_2 , виданого 28.03.2019, орган що видав 3218.

Проте, указані матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що зазначені у протоколі серії ВАВ №474622 від 30.05.2023 дії ОСОБА_1 призвели або могли призвести до настання для потерпілої наслідків, вказаних у частині 1 статті 173-2 КУпАП.

Крім того, доказів того, що саме ОСОБА_1 своїми одноособовими діями впливав на психіку ОСОБА_2 та, що від цих дій була завдана чи могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю матеріали справи не містять та в судовому засіданні не встановлено. Фактично протокол ґрунтується лише на поясненнях потерпілої ОСОБА_2 , в яких вона повідомила про конфлікт, що стався між нею та її вітчимом, внаслідок того, що він зробив їй зауваження щодо залишених нею у ванній кімнаті речей.

Опитані у судовому засіданні свідки підтвердили, що у потерпілої з ОСОБА_12 часто виникають конфлікти на побутовому ґрунті, ініціатором яких виступала вона.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства в сфері запобігання та протидії домашньому насильству свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

У той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Дії, вчинені ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 , в межах цього конфлікту не вказують на вчинення ним того виду насильства, який визначений у диспозиції частини 1 статті 173-2 КУпАП, оскільки належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження того, що такі дії призвели або могли призвести до настання для потерпілої наслідків, вказаних у цій статті, матеріали справи не містять. Зазначення потерпілою ОСОБА_2 у письмовій заяві про вчинення її вітчимом відносно неї домашнього насильства, за відсутності у матеріалах справи належних, допустимих і достатніх доказів того, що вказані у протоколі про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 призвели до настання наслідків, передбачених диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП, не є достатнім для встановлення наявності складу такого правопорушення в діях останнього.

Водночас, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, суд позбавляється статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі статтею 62 Конституції України відсутність та неповнота доказів трактується на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У своїй сукупності наведені обставини вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин необхідно закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173- 2 КУпАП на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247, 283-284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173-2 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. С. Бабич