Справа №: 452/2491/23
П О С Т А Н О В А
21 грудня 2023 року м.Самбір
Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Галин В.П., за участю адвоката Радовича Б.Р., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого робітником у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЕФЕ Бетон», жителя АДРЕСА_1 ,
за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,
15.06.2023 року до Самбірського міськрайонного суду Львівської області із Самбірського РВП ГУНП у Львівській області надійшли адміністративні матеріали відносно громадянина ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 174181 від 06.06.2023 року зазначено, що 06.06.2023 року о 01 год. 23 хв. в с. Погірці Самбірського району Львівської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MERCEDES BENZ E 200» н.з. НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та від проходження огляду у медичному закладі, тобто КНП СМР «Самбірська ЦЛ» - відмовився.
Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 заперечив викладене у протоколі про адміністративне правопорушення та зазначив, що не керував транспортним засобом при викладених у протоколі обставинах. Зазначив, що числа вказаного у протоколі він був у салоні автомобіля на пасажирському сидінні, за кермом транспортного засобу перебував його товариш, якому його брат погодився надати автомобіль, оскільки йому потрібно було їхати до матері. Їдучи по дорозі, зауважили машину працівників поліції. Його товариш, зупинивши автомобіль, втік, оскільки події мали місце в період дії комендантської години. Він залишився в машині. Працівники поліції подумали, що водієм є він, повезли його на експертизу. Він позбавлений права керування транспортними засобами, тому не сідав за кермо. У лікарні він повідомляв, що є пасажиром, а не водієм, однак полісмени на це не звертали уваги. Нагрудну камеру вони включили лише у лікарні.
Адвокат Радович Б.Р. в суді зазначив, що у даній справі мають місце порушення Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів. Нагрудна камера працівника поліції не була включена від початку події. Відсутні докази вини ОСОБА_1 щодо притягнення до відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Працівники поліції не ввімкнули нагрудну камеру щоб зафіксувати порушення ПДР, які на їхню думку були підставою для зупинки автомобіля та складення на ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 130 КУпАП, хоча в подальшому камера була увімкнена в приміщенні Самбірської ЦРЛ, а отже така була наявна, справна та могла і мала б бути використана працівниками поліції для фіксації моменту зупинки автомобіля, роз`яснення прав, проходження чи відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Драгера.
На вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер» ОСОБА_1 відмовився, оскільки не перебував в стані алкогольного сп`яніння, тим більше, не був водієм цього транспортного засобу про що неодноразово наголошував працівникам поліції як в с. Погірці так і в Самбірській ЦРЛ, що поліцейськими було проігноровано та не взято до уваги. Інспектор не роз`яснив йому прав та обов`язків, наслідків відмови.
Із відеозапису, який міститься в матеріалах справи, а також письмових документів, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, неможливо встановити причини зупинки працівниками поліції автомобіля, до матеріалів справи не долучено доказів на підтвердження правомірності такої зупинки (постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР чи протоколу про адміністративне правопорушення, яке послужило підставою зупинки), на відеозаписі взагалі відсутній запис моменту зупинки, процес роз`яснення ОСОБА_1 процесуальних прав тощо.
На відеозаписі, долученому до матеріалів справи, чітко чути що ОСОБА_1 неодноразово звертає увагу працівникам поліції що не був водієм автомобіля Мерседес Бенц Е200, а лише його пасажиром.
Допитаний в суді свідок ОСОБА_2 показав, що із ОСОБА_1 він разом працює на роботі. 05.06.2023 року він приїхав до ОСОБА_1 додому, де залишився ночувати, оскільки у нього поламався автомобіль. Біля 00.00 год. до нього зателефонувала мати і попросила приїхати до неї. Він попросив у брата ОСОБА_1 машину та сівши за кермо, поїхали разом із ОСОБА_1 . По дорозі побачили працівників поліції. Він налякався та зупинивши автомобіль, і забравши із собою ключі від машини, побіг додому, оскільки зупинився приблизно за 50 метрів від дому. Будучи вдома зателефонував ОСОБА_1 , який повідомив, що його забрали в лікарню.
Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи про адміністративне порушення, оцінивши докази по справі відповідно до ст. 252 КУпАП, слід дійти такого висновку.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У п.п. а) п. 2.9 Постанови передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з абз. 3 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Відповідно до п. 1.10. Постанови Кабінету Міністрів України «Про Правила дорожнього руху» (далі - Постанова), водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 174181 від 06.06.2023 року зазначено, що 06.06.2023 року о 01 год. 23 хв. в с. Погірці Самбірського району Львівської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MERCEDES BENZ E 200» н.з. НОМЕР_1 . Із дослідженого у судовому засіданні відеозапису, який міститься на компакт-диску, що додано до матеріалів справи, не видно, щоб ОСОБА_1 06.06.2023 року о 01 год. 23 хв. в с. Погірці Самбірського району Львівської області, керував транспортним засобом «MERCEDES BENZ E 200» н.з. НОМЕР_1 , як і не видно того, що цей транспортний засіб було зупинено працівниками поліції під керуванням ОСОБА_1 .
При перегляді даних відеофіксації також не відображено фактів складання протоколу про адміністративне правопорушення та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де вказано, що ОСОБА_1 відмовився від огляду.
При перегляді диску з`ясовано, що зйомка не висвітлює тих обставин, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Вбачаються порушення вимог п.п.4,5 Розділу П Інструкції №1026, при цьому свідків, у зв`язку з неможливістю проведення відеофіксації, залучено не було.
Слід зазначити, що Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст.251 КУпАП працівники мають надати, зокрема відеозапис події. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.
Згідно п.п.4,5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 за №1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.
Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Примусове виключення відеореєстраторів забороняється.
Наявний у матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 174181 від 06.06.2023 року складений працівником поліції без присутності свідків, без фіксації складення такого протоколу засобами відеозапису, а тому протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 174181, складений всупереч вимогам п.6 розділу 10 Інструкції №1395 і не являється належним доказом у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Рапорт інспектора поліції від 06.06.2023 року не є доказом і не підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, з огляду на правову позицію ВС, яку викладено у постанові КАС ВС у справі № 524/5741/16-а, і не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому до уваги не може бути прийнятий.
Також слід зазначити, що ні протокол, ні долучені до нього документи, а ні дані відеофіксації не містять даних, чи при складенні адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, йому роз`яснювалися працівником поліції права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, в тому числі його право скористатися юридичною допомогою адвоката, тобто було порушене право особи на захист.
Крім того, дані про вручення, згідно ч.2 ст.254 КУпАП, копії протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні, а також відсутні дані про підтвердження отримання ним копії даного адміністративного протоколу. Навпаки, наявність копії вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення в матеріалах справи свідчить про її невручення ОСОБА_1 .
Отже, диск з відеозаписом, який долучений до матеріалів справи, та протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 174181 від 06.06.2023 року, акт, направлення, суд не має підстав прийняти як доказ винуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, як такі що складені всупереч нормам закону.
Як зазначено у п.4 Рішення Конституційного Суду України N 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року по справі N 1-34/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62).
За таких обставин, враховуючи даний конституційний принцип, в справі не встановлено жодного належного, об`єктивного та обґрунтованого доказу, який би беззастережно вказував на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
За таких обставин вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки він не підтверджується, ні протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 174181 від 06.06.2023 року, ні долученими до нього документами.
Під час розгляду справи в суді не знайшли свого підтвердження обставини, викладені у протоколі ААД № 174181 від 06.06.2023 року, докази на доведення вини ОСОБА_1 щодо правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП відсутні. Вимога суду щодо витребування всіх записів відеофіксації, які були здійснені та зафіксовані щодо події, яка викладена у вказаному протоколі, працівниками поліції не виконана.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Аналізуючи докази у справі, суд дійшов висновку, що провадження у справі стосовно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.247, 284 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через місцевий суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя