Провадження № 3/201/4443/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Бойко В.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшли з відділу адміністративної практики Департаменту патрульної поліції УПП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2023 року о 00 годині 18 хвилин за адресою: м. Дніпро, Соборний район, вул. Набережна Перемоги, 40 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_1 при цьому не мав права керування транспортними засобами категорії В, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1а Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належними чином, про причини своєї неявки не повідомив.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

Окрім того, суд звертає увагу, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень» за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії її розгляду.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Слід також відзначити, що Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їх судового провадження.

Отже, суд виконав всі можливі заходи для виклику ОСОБА_1 в судове засідання та враховуючи вимоги ст. 268 КУпАП, вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Диспозиція ч. 2 ст. 126 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2.1 «а» ПДР України передбачено, що водій транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Дослідивши наявні матеріали справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, в повному обсязі підтверджується належними доказами, які містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 554511 від 30.09.2023 року, рапортом поліцейського взводу 1 роти 3 батальйону 3 УПП в Дніпропетровській області від 30.09.2023 року.

Вважаю, що у справі достатньо доказів, прямо передбачених ст. 251 КУпАП для повного, всебічного і об`єктивного розгляду цієї справи.

У судовому засіданні встановлено, що на момент вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 досяг шістнадцятирічного віку, а тому в розумінні ст. 12 КУпАП є суб`єктом адміністративного правопорушення та підлягає адміністративній відповідальності.

Виходячи з наведеного, з дотриманням визначених ст.ст. 245, 280 КУпАП вимог, суд всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Однак, враховуючи, що ОСОБА_1 є неповнолітнім, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, що згідно ст. 34 КУпАП є обставинами, які пом`якшують відповідальність, тому суд вважає за необхідне застосувати відносно нього захід впливу у виді попередження, згідно ст. 24-1 КУпАП, що буде достатнім для забезпечення його виправлення та попередження вчинення аналогічних правопорушень в майбутньому.

Оскільки застосований судом до ОСОБА_1 , як неповнолітньої особи, захід впливу в розумінні ст. 24-1 КУпАП не є адміністративним стягненням, а мірою виховно-профілактичного характеру, судовий збір в порядку ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12, 34, 24-1, ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та застосувати до нього заходи впливу у виді попередження.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.П. Бойко