Справа № 567/691/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2023 року м.Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Василевич О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

встановив :

ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство при наступних обставинах - 19.04.2023р. о 00 год. 08 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем спільного проживання в АДРЕСА_2 , вчинив умисні дії психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , які полягали у висловлюваннях на її адресу нецензурними та образливими словами, чим міг завдати шкоди її психічному здоров`ю.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про місце, день та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Письмових пояснень з викладом своїх заперечень щодо суті правопорушення, вчинення якого ставиться йому у провину, а також клопотання про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило.

Відповідно до ст.268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП не є обов`язковою, а відтак суд не вбачає перешкод та вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 на підставі доказів, наявних у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд при вирішенні питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності виходить з наступного.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №725097 від 19.04.2023 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та іншими матеріалами справи.

З письмових пояснень ОСОБА_2 , доданих до матеріалів справи, вбачається, що 19.04.2023р. о 00:08 год. за місцем спільного проживання в АДРЕСА_2 у неї з співмешканцем ОСОБА_1 виник конфлікт, під час якого останній обзивав її образливими та нецензурними словами, при цьому погрожував фізичною розправою та шарпав за верхній одяг, у зв`язку з чим вона вимушена була викликати працівників поліції. Зазначила, що у неї відсутні до ОСОБА_1 претензії будь-якого характеру.

Згідно з інформації ІТС "Інформаційний портал НП України" (журналу єдиного обліку), 19.04.2023 року о 00:07 год. надійшло повідомлення від ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_2 про те, що її співмешканець за місцем їх спільного проживаннявчиняє домашнє насильство.

Згідно рапорту поліцейського СРПП ВП № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області від 19.04.2023 року ОСОБА_3 встановлено, що 19.04.2023 року о 00:07 год. зі служби 102 надійшло повідомлення ОСОБА_2 , 1975 р.н., жительки АДРЕСА_2 про те, що її співмешканець чинить насильство в сім`ї.

Згідно п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З зазначених матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство, а саме - вчинив умисні дії психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , чим міг завдати шкоди їх психічному здоров`ю.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП доведеною повністю.

Згідно ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність не встановлено.

При цьому, згідно ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності обмежитись усним зауваженням.

Усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Очевидно, що це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої суспільної шкоди та не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам чи безпосередньо громадянам. Встановлення в законі такого заходу впливу, як усне зауваження, дає змогу говорити про невідворотність реагування на кожне правопорушення, зокрема й малозначне.

Враховуючи характер правопорушення, особу ОСОБА_1 , а також з урахуванням відсутності будь-якої шкоди внаслідок вчиненого правопорушення, вважаю за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.173-2 КУпАП, обмежитись усним зауваженням, роз`яснивши протиправний характер його поведінки й неприпустимість у майбутньому допускати вчинення подібних правопорушень.

Відповідно до ч.2 ст.284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи.

В свою чергу, суд враховує, що відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» та ст.40-1 КУпАП судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому враховуючи той факт, що усне зауваження, виходячи з норм ст.24, ч.2 ст.284 КУпАП, не відноситься до видів адміністративних стягнень, а відтак суд не вбачає підстав для стягнення судового збору.

Окрім того, згідно іншого протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №859292 від 19.04.2023 року ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення домашнього насильства при наступних обставинах - 19.04.2023р. о 00 год. 05 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем спільного проживання в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно онуки ОСОБА_4 , а саме висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, що не завдало фізичного болю та не спричинило тілесних ушкоджень, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_4 .

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності на підставі даних матеріалів справи та провадження по даному епізоду підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу та події правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.ст.245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що 19.04.2023р. о 00:07 год. за місцем спільного проживання в АДРЕСА_2 у неї з співмешканцем виник конфлікт, під час якого останній обзивав її образливими та нецензурними словами, шарпав за одяг. Зазначила, що в будинку в цей час перебувала її малолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що доказова база, яка долучена до протоколу про адміністративне правопорушення, ґрунтується лише на письмових поясненнях ОСОБА_2 про загальні обставини вчинення домашнього насильства.

Потерпілою згідно протоколу серії ВАВ №859292 від 19.04.2023 року вказано малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з тим в матеріалах справи відсутні пояснення дитини з приводу вчинення адміністративного правопорушення її вітчимом.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що малолітня ОСОБА_4 була присутня під час конфлікту між її матір`ю та вітчимом.

Крім письмових пояснень ОСОБА_2 , інших доказів фактичних обставин адміністративного правопорушення, в матеріалах справи не міститься.

Свідків події та обставин, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не зазначено.

Будь-яких інших доказів про факт вчиненого правопорушення до протоколу про адміністративне правопорушення не додано.

Отже, із зібраних матеріалів справи, які передано на розгляд до суду, встановлено, що такі матеріали справи не містять достовірних та беззаперечних доказів провини ОСОБА_1 та здійснення ним впливу на психічний чи фізичний стан здоров`я малолітньої ОСОБА_4 та що від цих дій була завдана чи могла бути завдана шкода її фізичному чи психічному здоров`ю.

За наведених обставин суд вважає, що використання протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 859292 від 19.04.2023 року як єдиного джерела доказу для встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП є недостатнім.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції згідно якої суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартами доказування «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №859292 від 19.04.2023 року, складений відносно ОСОБА_1 , не може бути визнаний належним доказом по даній справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.62 конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, слід тлумачити на її користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 суд приходить до висновку про відсутність в матеріалах справи достатніх та переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно малолітньої ОСОБА_4 , а відтак у його діях суд не вбачає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, встановлені обставини справи, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 23, 24, 40-1, ч.1 ст.173-2, ст.ст.221, 247, 276, 283, 284 КУпАП, -

постановив :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та на підставі ст.22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП (згідно протоколу серії ВАВ №725097 від 19.04.2023 року) закрити.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП (згідно протоколу серії ВАВ №859292 від 19.04.2023 року) закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.