ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1207/23 Справа № 932/3311/23 Суддя у 1-й інстанції - Карягіна Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., за участі представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її представника, - адвоката Сініциної С.І., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 травня 2023 року, щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у сумі 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

При обставинах, встановлених місцевим судом, 18.02.2023 року об 17-00 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Фольксваген» д/н НОМЕР_1 , на пр. Б. Хмельницького, 29-м, біля е/о № 532 у м. Дніпро, була учасником ДТП, але місце дорожньо-транспортної пригоди залишила та до поліції не повідомила. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушила п. 2.10-(а) Правил дорожнього руху України, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КпАП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що суддя не взяв до уваги докази, які підтверджували важкий стан хворої людини, яка перебувала в автомобілі в якості пасажира, та потребувала медичної допомоги, зокрема, довідку про амбулаторне лікування з діагнозом Covid та виписку про проведення операції на серці, що і стало причиною вимушеного від`їзду з АЗК.

Зазначає про відсутність в її діях умислу залишати місце ДТП, що в свою чергу не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_1 та її представника, - адвоката Сініцину С.І., дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, вважаю їх прийнятними з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За приписами вказаної норми закону ст. 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні.

Статтею 17 КУпАП визначено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

В постанові від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зауважив, що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Так, ОСОБА_1 інкримінується вчинення статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно пояснень ОСОБА_1 , а також письмових пояснень ОСОБА_2 , які в повній мірі узгоджуються, 18 лютого 2023 року, коли він перебував в автомобілі ОСОБА_1 в якості пасажира та вони прямували до лікарні, він відчував біль в області серця, аритмію, головокружіння. Коли вони заїхали до АЗС, ОСОБА_1 через хвилювання у зв`язку з затримкою на касі та його станом здоров`я, рушивши на автомобілі від`єднала автозаправочний пістолет від шлангу ТРК та після спілкування оператором-касиром, з огляду на його тяжкий стан здоров`я, залишила місце події та відвезла його до лікарні, де в подальшому в кардіологічному відділенні йому було зроблено операцію.

Тобто, шкода або наслідки, які могли настати через серцевий напад ОСОБА_2 , є набагато більшою від тієї, яка настала внаслідок залишення місця ДТП, та свідчать про стан крайньої необхідності, оскільки водій ОСОБА_1 була вимушена доставити ОСОБА_2 до лікарні, де останньому в подальшому зробили операцію на серці. При цьому така небезпека для життя ОСОБА_2 за умов що склалися, не могла бути усунута іншими засобами.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_1 було вчинено дії, які хоч і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, проте на неї не може бути накладене адміністративне стягнення, оскільки правопорушення було вчинено за відсутності умислу, тобто в стані крайньої необхідності, оскільки водій ОСОБА_1 своїми діями відвернула настання більшої можливої шкоди життю та здоров`ю ОСОБА_2 , а ні ж суспільна небезпека від порушення п. 2.10 а Правил дорожнього руху України.

Зазначені обставини судом першої інстанції встановлені не були, а тому суд не мав змоги надати їм належну оцінку.

Відповідно п. 4 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції з ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на підставі п. 4 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п. 4 ст. 247, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 травня 2023 року, щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 4 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з вчиненням особою дії в стані крайньої необхідності.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кононенко