ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/21292/23

3/522/12693/23

20 грудня 2023 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Лагода К.О., при секретарі Волоховій В.Р., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника, адвоката Нікітіної О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, (далі КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2023 року, о 15 годині 48 хвилин, ОСОБА_1 , за місцем свого проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_2 вчинив відносно малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 насильство у сім`ї, а саме умисні дії фізичного характеру, які виразились у нанесенні декількох ударів по різним частинам тіла.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не визнав, у зв`язку з тим, що насильства фізичного характеру стосовно малолітніх дітей своєї дружини ОСОБА_4 , а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , він не вчиняв. На той час у шлюбі з ОСОБА_5 не перебував, однак проживав з нею однією сімє`ю. З сусідами ОСОБА_5 перебуває у поганих відносинах. Йому відомо, що колишній чоловік ОСОБА_4 має вимоги щодо розподілу спільного з Комаровою майна. Також зазначив, що 20.10.2023 року він разом з дітьми поїхали до ВЛК, куди подали документи та під час очікування висновку комісії прогулялись біля моря. Приблизно о 14 годині 00 хвилин поїхали до мечеті, де з молодшим сином виник казус, у зв`язку з чим вони вимушені були поїхати до друга попрати штани, а потім на запрошення поїхали у гості до іншого друга ОСОБА_6 . Зі слів ОСОБА_1 , таи вони повечеряли та залишились ночувати, а тому діти знаходились у безпеці. 23.10.2023р. він разом зі своєю жінкою на виклики поїхали до відділку поліції, де надали свої пояснення, у подальшому в поліції склали два протоколи щодо нього за ст.173-2 ч.1 КУпАП та дружини ОСОБА_4 за ст.184 КУпАП, з якими вони не погодились, а тому просив провадження у справі стосовно нього закрити, оскільки ніякого фізитчного насильства до дітей не застосовував.

ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є її чоловіком. У жовтні 2023 року вона поїхала у відрядження до Румунії, оскільки є приватним підприємцем, залишивши дітей із ОСОБА_1 , з яким на той час н перебувала у офіційному шлюбі, але мешкала разом.

20.10.2023р. їй зателефонував сусід і сказав, що батько дітей ОСОБА_5 розшукує їх спільних дітей. О 15 годині 50 хвилин їй зателефонували з невідомого номеру та повідомили про те, що колишній чоловік подав заяву до поліції про викрадення його дітей. Вона одразу подзвонила та встановила, що діти перебували у безпеці з ОСОБА_1 . Про наявність тілесних ушкоджень у дітей поліція нічого їй не повідомляла та після повернення з відрядження садин на тілах дітей вона не бачила. Однак, не виключає їх наявність, оскільки діти відвідують лікувально-профілактичну допомогу у зв`язку з вадами мови, де їм роблять масаж шиї. Крім того, діти відвідують спеціалізований садок через вади мови. З висновком психолога щодо її дітей вона не знайомилась та не була присутня під час бесіди дітей з психологом. У поліції свідок відмовились від медичного обстеження дітей черз пізній час доби.

Інспектор СЮП ОРУП №1 ГУНП в Одеській області Міщенко О.О., пояснила, що на лінію 102 надійшло повідомлення від батька про зникнення дітей. Під час встановлення обставин справи було з`ясовано, що діти чотири дні знаходились без матері, з чоловіком з яким вона перебуває у цивільному шлюбі. Під час огляду дітей у поліції, психолог надав висновок про наявність у них синців на лобі, спині. На щоках, зі слів поліцейської, вона бачила на дітях сліди відбитка від руки та синяки. Крім того, остання зазначила, що було опитано сусідів, які підтвердили факт домашнього насильства ОСОБА_1 відносно дітей, а саме свідки неодноразово чули лайку та образи на адресму дітей від осоюи, яка притгається до відповідальноств, а тому на підставі зібраних матеріалів справи було складено протокол про адміністративне правопорушення, який вона підтримує. ОСОБА_7 також зазаначила в судовому засіданні, що мати заперечувала фізичне насильство щодо її дітей з блоку ОСОБА_1 , а їх рідний батько є військовослужбовцем, тому рідко бачить своїх дітей.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення учасників судового провадження, вивичивши надані сторонами матеріали, суд приходить до наступного.

Так, протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КПК України та до нього додані усі відповідні документи, з огляду на це, доводи сторони захисту, щодо необхідності його повернення для усунення недоліків є необґрунтованими.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.17 ч.1 ст.1 цього ж Закону, фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні домашнього насильства, його вина, а також викладені обставини підтверджуються: відомостями викладеними у протоколі адміністративне правопорушення серії ВАД № 005268 від 23.10.2023р.; рапортом інспектора-чергового ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області Михайлова Є.О. від 23.10.2023р., заявою ОСОБА_8 про побиття Шептицьким його дітей від 23.10.2023р., терміновим заборонним приписом від 23.10.2023р. стосовно кривдника ОСОБА_1 , письмовими поясненнями ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , висновком практичного психолога ОСОБА_11 щодо малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 24.10.2023р., заявою ОСОБА_4 про відмову в огляді дітей від 23.10.2023р.

Таким чином, аналізуючи зібрані докази по справі враховуючи висновок психолога, пояснення представника поліції, врпаховуючи втсановлені обставини по справі, суд доходить до висновку, що своїми не правомірними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками - вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь фізичного характеру, внаслідок чого була завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілого.

Згідно ч. 2 ст. 7 та ст. 245, ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Постанова суду, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст. 34, 35 КУпАП обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлені.

Враховуючи обставини справи, дані про особу правопорушника, вважаю необхідним визначити ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у межах санкції ч.1 ст.173-2 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами, а саме у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у зв`язку з винесення постанови про накладання адміністративного стягнення, на порушника покладається обов`язок сплати судовий збір, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень, 80 коп. на користь держави.

Керуючись ст.ст. 173-2 ч.1, 283,284 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп. Отримувач коштів ГУК в Одеській області /Приморський район/ 22030101 ЄДРПОУ отримувача - 37607526, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UА0015758, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: К.О. Лагода