Справа № 473/5716/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

"22" грудня 2023 р. місто Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Дробинський О.Е.,

з участю секретаря судового засідання Данилевич Т.О.,

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянув справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, учасника бойових дій, військовослужбовця ЗСУ України, солдата третьої роти окремого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за місцем помешкання за адресою: АДРЕСА_1 ,

РНОКПП - НОМЕР_2

за ч.5 ст.126 КУпАП

В С Т А Н О В И В :

До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП. Відповідно до тексту серії ААД номер №581106 від 12 жовтня 2023 року, 12 жовтня 2023 року об 09:20 годині в місті Вознесенську Миколаївської області по вулиці Одеська, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом легковим автомобілем моделі «ВАЗ - 21104» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , без права керування даним транспортним засобом. Дане правопорушення вчинено повторно протягом року, оскільки ОСОБА_1 18 червня 2023 року, відповідно до постанови серії БАА номер 993429 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, за керування транспортним засобом особою, яка була позбавлена права керування транспортними засобами. Внаслідок чого, ОСОБА_1 інкриміновано порушення вимог п.2.1 а/ ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та пояснив, що 12 жовтня 2023 року в ранковий час доби, він знаходився в місті Вознесенську Миколаївської області в складі групи військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , оскільки ними отримувалася гуманітрна допомога від волонтерів міста Вознесенська для військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 .

Після отримання цієї допомоги, вони повинні були передати дані речі до місця дислокації окремого батальойону військової частини НОМЕР_1 за допомогою військового транспорта цієї військової частини, який вранці 12 жовтня 2023 року здійснював рух через місто Вознесенськ Миколаївської області. З цією метою вони, тобто група військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , серед яких був і він /тобто солдат ОСОБА_1 /, 12 жовтня 2023 року в ранковий час доби, на транспортному засобі легковому автомобілі моделі «ВАЗ - 21104» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , прибули в центральну частину міста Вознесенська Миколаївської області, де чекали прибуття військового транспорта цієї військової частини, для здійснення перевантаження гуманітрної допомоги від волонтерів міста Вознесенська для військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , з легкового автомобіля моделі «ВАЗ - 21104» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 . При цьому керування даного легкового автомобіля моделі «ВАЗ - 21104» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , здійснював не він, а інший військовослужбовець ЗСУ України. Після здійснення стоянки даного даного легкового автомобіля моделі «ВАЗ - 21104» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , в центральній частині міста Вознесенська на вулиці Київська, сталася така ситуація, під час якої він /тобто солдат ОСОБА_1 / залишився в салоні даного автомобіля один для охорони даного транспортного засобу та вантажу, який знаходився в ньому, оскільки інші військовослужбовці з його групи виконували розпорядження командування батальойну в місті Вознесенську Миколаївської області. Саме в цей час йому по мобільному телефону зателефонував старший групи та повідомив, його що для передачі вантажу, необхідно переїхати з АДРЕСА_2 , де буде відбуватись перевантаження вантажу для військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 . Він вимушений був виконати розпорядження старшого групи, та прибув керуючи транспортним засобом легковим автомобілем моделі «ВАЗ - 21104» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , у визначене місце на вулиці Одеській в місті Вознесенську, оскільки була загроза пропустити час прибуття на вулицю Одеську в місті Вознесенську військового транспорту військової частини НОМЕР_1 , який вранці 12 жовтня 2023 року здійснював рух через місто Вознесенськ Миколаївської області, саме по вулиці Одеській. Внаслідок цих його дій, речі, які були зібрані волонтерами для військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , тобто маскувальні сітки, продукти харчування, засоби гігієни та ліки, були вчасно передані військовослужбовцям. За таких обставин, він вважає, що вимушений був порушити закон через умови крайньої необхідності в умовах воєнного стану, а працівники поліції, при оформленні на нього протоколу про адміністративне правопорушення, не взяли до уваги той факт, що він діяв в умовах обставин крайньої необхідності, в зв`язку з виконанням розпорядження командування військової частини.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення солдата ОСОБА_1 , перевіривши його доводи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.254 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Одним із засобів досягнення високого рівня безпеки дорожнього руху в Україні є функціонування спеціальної системи навчання майбутніх водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про дорожній рух» громадянин, який бажає отримати право на керування транспортним засобом, зобов`язаний пройти підготовку в обсязі, передбаченому програмою підготовки водіїв транспортних засобів відповідної категорії чи типу. Підготовка та підвищення кваліфікації водіїв здійснюються у навчальних закладах незалежно від форм власності та господарювання, що отримали у встановленому порядку ліцензію на цю діяльність. Підготовка та підвищення кваліфікації здійснюються спеціалістами, які відповідають установленим кваліфікаційним вимогам із застосуванням необхідних технічних засобів навчання. В особливих випадках допускається самопідготовка водіїв окремих категорій транспортних засобів. Порядок і типові програми підготовки та підвищення кваліфікації водіїв, кваліфікаційні вимоги до спеціалістів, які здійснюють таку підготовку, мінімальний перелік технічних засобів навчання, а також випадки допуску для засвоєння програми підготовки водіїв в індивідуальному порядку визначаються Міністерством освіти України і затверджуються відповідним державним органом з безпеки дорожнього руху.

Право на керування транспортними засобами підтверджується відповідним посвідченням. На території України діють національні і міжнародні посвідчення на право керування транспортними засобами, що відповідають Конвенції про дорожній рух. Порядок видачі цих посвідчень установлюється Кабінетом Міністрів України.

Власник транспортного засобу, а також особа, яка має тимчасовий реєстраційний талон, можуть передавати у своїй присутності керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а також особі, яка навчається водінню транспортним засобом відповідно до вимог ПДР України.

Відповідно до п.2.1. ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних сил технічний талон), а у разі відсутності в транспортному засобі його власника, крім того, свідоцтво про право спільної власності на цей транспортний засіб чи тимчасовий реєстраційний талон;

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС, у разі розміщення реклами, погодження, що видається підрозділами Державтоінспекції МВС;

г) у встановлених законодавством випадках дорожній лист і документи на вантаж, що перевозиться; на маршрутних транспортних засобах додатково схему маршруту та розклад руху; на транспортних засобах, що здійснюють перевезення великогабаритних чи великовагових вантажів, дозвіл на рух; на транспортних засобах, що здійснюють перевезення небезпечних вантажів, технічні умови на перевезення, свідоцтво про допуск водія і допуск транспортного засобу до перевезення небезпечного вантажу та дозвіл на дорожнє перевезення;

ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

На вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР України і передати для перевірки зазначені документи.

Статтею 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Об`єктом правопорушення, передбаченого вказаною статтею є встановлений порядок отримання права на керування транспортним засобом, а також суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Положеннями ч.5 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення зокрема передбаченого ч.4 цієї статті.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №581106 від 12 жовтня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 12 жовтня 2023 року об 09:20 годині в місті Вознесенську Миколаївської області по вулиці Одеська, керував транспортним засобом легковим автомобілем моделі «ВАЗ - 21104» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , без права керування даним транспортним засобом. Дане правопорушення вчинено повторно протягом року, оскільки ОСОБА_1 18 червня 2023 року, відповідно до постанови серії БАА номер 993429 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, за керування транспортним засобом особою, яка була позбавлена права керування транспортними засобами. Внаслідок чого, ОСОБА_1 інкриміновано порушення вимог п.2.1 а/ ПДР України, за що передбачена відповідальність, за ч.5 ст.126 КУпАП.

ОСОБА_1 підписав складений відносно нього протокол із зазначенням в графі: Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності «сів за кермо автомобіля, оскільки в цьому була крайня потреба».

В судовому засіданні встановлено, що дії ОСОБА_1 були обумовлені з потребою виконання військового розпорядження, для перевантаження речей, які були зібрані волонтерами для військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 . Солдат ОСОБА_1 12 жовтня 2023 року був змушений здійснити керування транспортним засобом для виконання військового розпорядження старшого групи військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 .

З урахуванням вищевикладених обставин, солдат ОСОБА_1 вважає, що він вимушений був порушити закон через умови крайньої необхідності в умовах воєнного стану.

Статтею 17 КУпАП визначено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони, або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Отже, ст. 17 КУАП наводить вичерпний перелік обставин, які виключають можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності у разі вчинення нею адміністративного правопорушення: крайня необхідність, необхідна оборона, неосудність.

Не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність - це стан, в якому була вчинена дія, передбачена цим Кодексом або іншими законами України, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, і який виключає можливість кваліфікації цієї дії як адміністративного правопорушення.

Обов`язковими ознаками крайньої необхідності є вчинення дії:

1) з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління,

2) якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами,

3) якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

За такого, за наявності усіх трьох наведених вище обставин особа звільняється від адміністративної відповідальності на підставі ст.17 КУпАП, а провадження по справі про адмінправопорушення, вчинене у стані крайньої необхідності, підлягає закриттю.

В постанові від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зауважив, що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє і наразі.

В судовому засіданні солдат ОСОБА_1 зазначав, що він є учасником бойових дій, військовослужбовцем та перебуває на службі в Збройних силах України за мобілізацією з березня 2022 року. 12 жовтня 2023 року він виконував розпорядження командування військової частини НОМЕР_1 , в тому числі знаходився за місцем свого проживання в місті Вознесенську Миколаївської області. Для того, щоб вчасно виконати розпорядження командування військової частини НОМЕР_1 , він вимушений був допустити керування транспортним засобом легковим автомобілем моделі «ВАЗ - 21104» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , здійснивши незначний переїзд даного автомобіля з вулиці Київської до вулиці Одеської в місті Вознесенську Миколаївської області.

Отже, через агресію російської федерації проти України, в умовах воєнного стану оголошеного в державі, він будучи військовослужбовцем ЗСУ, з метою виконання розпорядження командування військової частини НОМЕР_1 , доставляючи до лінії фронту маскувальні сітки, продукти, ліки та гігієнічні засоби для допомоги Збройним Силам України, він виконував свій військовий обов`язок, а тому з врахуванням викладеного, порушення ним п.2.1 а/ ПДР України, може бути розцінено судом, як таке, що здійснене у стані крайньої необхідності, що виключає його адміністративну відповідальність через відсутність складу адміністративного правопорушення.

При цьому, суд враховує, що ситуація, яка склалася вимагала від солдата ОСОБА_1 негайного реагування, у зв`язку з чим він, як військовослужбовець ЗСУ, маючи намір допомогти ЗСУ доставляючи необхідну допомогу при виконанні військового розпорядження, допустив порушення вимоги п. 2.1 а/ ПДР України.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення.

Суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту.

Досліджуючи всі наявні докази, суд дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Таким чином, суд приходить д овисновку, що солдатом ОСОБА_3 було вчинено дії, які хоч і містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, проте на нього не може бути накладене адміністративне стягнення, оскільки правопорушення було вчинено в стані крайньої необхідності, тобто своїми діями він відвернув настання більшої можливої шкоди життю та здоров`ю військовослужбовцям ЗСУ, аніж суспільна небезпека від порушення п.2.1 а/ ПДР України.

Відповідно п.4 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Оскільки правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, вчинене солдатом ОСОБА_1 в стані крайньої необхідності, суд приходить до висновку, що в діях солдата ОСОБА_1 відсутнє порушення вимог п.2.1 а/ ПДР України, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.247, ст.283, ст.285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП закрити, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О. Е. Дробинський