ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2023 Справа №607/10033/23

Провадження № 3/607/4150/2023

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Делікатна Л.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацюючої, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №039973, громадянка ОСОБА_1 31 травня 2023 року о 12 год. 41 хв. в м. Тернополі по вул. Миру, 2А, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_1 , скоївши дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснила наїзд на автомобіль Citroen C4, д.н.з. НОМЕР_2 , що був припаркований, місце події залишила. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, не визнала та суду пояснила, що 31 травня 2023 року о 12 год. 41 хв. в м. Тернополі по вул. Миру, 2А, вона, керуючи автомобілем ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_1 та здійснюючи рух заднім ходом, не бачила, що зачепила інший транспортний засіб, оскільки не відчула удару.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні вказала, що пошкодження її транспортного засобу Citroen C4, д.н.з. НОМЕР_2 , на який здійснила наїзд 31 травня 2023 року ОСОБА_1 , є незначними.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення, обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно п. 2.10 (а) ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

В якості доказів, на підтвердження вини ОСОБА_1 до протоколу серії ААД №039973 долучено:

- схему місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 31 травня 2023 року о 12 год. 41 хв. в м. Тернополі по вул. Миру, 2А;

- протокол огляду та вилучення транспортного засобу ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_1 від 31 травня 2023 року, в якому зазначено виявлені механічні ушкодження на вказаному автомобілі: пошкодження ЛФП, заднього бампера з правої сторони;

- письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 31 травня 2023 року, в яких описано обставини вчинення ДТП;

- копію протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП серії ААД №039972 від 31 травня 2023 року;

- рапорт командира взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області Михайлишин Х.О. від 31 травня 2023 року, який узгоджується з матеріалами справи.

Вказані докази не спростовують пояснення ОСОБА_1 , та не підтверджують наявність в її діях умислу на залишення місця ДТП.

Із досліджених доказів, беручи до уваги характер пошкодження транспортного засобуCitroen C4, д.н.з. НОМЕР_2 , які є незначними, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 могла не бачити, що була учасником дорожньо-транспортної пригоди 31 травня 2023 року, оскільки не відчула удару, у зв`язку з чим вона не порушила п. 2.10 (а) ПДР, про що йдеться у протоколі серії ААД №039973.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст. 6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол.

Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 122-4, 247, 283, 284, 285 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяЛ. В. Делікатна