Справа № 163/1133/23
Провадження № 3/163/495/23
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2023 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Шеремета С.А.

з участю представника Волинської митниці Кунєвої З.Ю.,

розглянувши в приміщенні суду направлені Волинською митницею матеріали справи за протоколом № 0125/20500/23, про притягнення до відповідальності за ч.6 ст.481 МК України

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), громадянина Королівства Швеції, ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Швеція, адреса проживання: АДРЕСА_1 , місце роботи: (зі слів) тимчасово непрацюючого, паспорт громадянина Королівства Швеції № НОМЕР_1 від 23.03.2021 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) 29.03.2021 через митний пост «Ягодин» Волинської митниці на митну територію України на строк до 29.03.2022 року в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року» ввіз легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN CRAFTER» реєстраційний номер НОМЕР_2 (країна реєстрації - Швеція), кузов номер НОМЕР_3 , перевищив строк тимчасового ввезення цього транспортного засобу особистого користування більше ніж на 30 діб, що виявлено Волинською митницею 13.04.2023 року на митному посту «Устилуг», чим вчинив правопорушення, передбачене за ч.6 ст.481 МК України.

На розгляд справи ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений під час складання протоколу. Також про час і місце розгляду справи ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) був повідомлений електронною поштою електронну адресу якої надав суду (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у своїй заяві, тому суд констатував, що він бажає, щоб цей засіб комунікації використовувався судом. Це, в свою чергу, покладав обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях.

В рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» суд зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Тому, з «презумпції обізнаності» вбачаються підстави для проведення розгляду протоколу за відсутності ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).

Представник Волинської митниці під час розгляду протоколу заявила, що вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у вчиненні порушення митних правил, просила накласти стягнення за ч.6 ст.481 МК України в межах санкції цієї статті та стягнути судовий збір.

Винуватість ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у вчиненні передбаченого ч.6 ст.481 МК України правопорушення повністю доведена матеріалами справи: протоколом про порушення митних правил, інформацією за даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, інформацією за даними обліку транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення, письмовими поясненнями ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), що були подані митному органу та що були надіслані засобами електронного зв`язку на адресу суду, копією паспорта ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), службовою запискою.

Згідно з ст.103 МК України тимчасове ввезення це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до ч.1 ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами нерезидентами на територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Відповідно до ч.1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, … не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Обставини, що об`єктивно та відповідно до закону перешкоджали б ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) виконати зобов`язання реекспорту транспортного засобу, у справі відсутні.

Причиною невиконання зобов`язання про зворотне вивезення автомобіля ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) назвав поломку автомобіля і подальшу його утилізацію на металобрух, а тому не мав змоги вивезти автомобіль.

Разом з тим, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) з приводу цих обставин та порушення відповідного строку до митного органу не звертався.

У зв`язку із чим, суд вважає аргументи ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про поломку автомобіля і його утилізацію маючи зобов`язання по вивезенню необґрунтованими і неправомірними, оскільки він повинен був і мав можливість звернутися із відповідною заявою до митного органу, зокрема шляхом надіслання відповідного повідомлення на електронну адресу та запитати про можливість утилізації поломаного автомобіля, а не здійснювати такі дії самовільно.

Строк зворотного вивезення транспортного засобу за обставинами цієї справи сплив 29.03.2022 року. З 30.03.2022 року почалась бездіяльність ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) щодо виконання обов`язку вивезення автомобіля за межі митної території України, яка тим самим утворює триваюче правопорушення.

Моментом закінчення триваючого правопорушення є його припинення винною особою або виявлення компетентним органом 13.04.2023 року.

Зазначене свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у вчиненні передбаченого ч.6 ст.481 МК України правопорушення і відсутність підстав для звільнення його від відповідальності.

Враховуючи доведеність вини порушника, передбачену законом санкцію та відсутність відомостей про місцезнаходження транспортного засобу, стягнення на ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) слід накласти у виді штрафу в розмірі 10000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З порушника відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України № 3674-VI підлягає стягненню судовий збір у відповідному розмірі.

Керуючись ст.ст.522,527,528 МК України,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень.

Штраф в розмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень підлягає стягненню на рахунок UA5003500 в Казначействі України (ЕАП) (, отримувач ГУК у Волин.обл/с. Вишнів, код класифікації доходів бюджету 21081100, призначення платежу «адміністративні штрафи та інші санкції «05» Державна митна служба України»).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) в користь держави 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору на рахунок UA0003480 в Казначействі України (ЕАП) (отримувач ГУК у Волинській області/місто Любомль, , код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу «судовий збір»).

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд Волинської області.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області С.А.Шеремета