Справа № 346/1404/23
Провадження № 33/4808/447/23
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Валігурська Л. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 травня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік; а також стягнуто судовий збір

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що водій ОСОБА_1 15.03.2023 о 16.00 годині в м. Коломия по вул. Антоненка Давидовича, 4, керував транспортним засобом марки «MITSUBISHI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9«А» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

На вищевказану постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану постанову винесеною з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, прийнятою без урахування всіх фактичних обставин справи.

Вказує на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що до матеріалів справи долучено відеозапис, який не є безперервним, а складається з декількох відрізків з нагрудної камери, а тому зазначені відеозаписи не можна вважати належними доказами для доведення вини особи.

Апелянт звертає увагу на те, що судом не взято до уваги та не дано оцінки, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням Інструкції та постанови КМУ №1103 від 17.12.2008 року. Наголошує, що при складанні протоколу йому не було роз`яснено його права та обов`язки, та право на захисника, допомогою якого б він точно скористався. Копію протоколу йому не вручено і в протоколі немає доказів виконання працівником поліції вимог ч.2 ст. 254 КУпАП про вручення примірника протоколу правопорушнику під розписку, що є підставою вважати про не пред`явлення йому акту звинувачення.

Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що в протоколі містяться виправлення у даті складання протоколу, та у графах даних про особу і в даних про додатки, які додаються до протоколу. Вважає недопустимим виправлення у протоколі та такі, що суперечать вимогам Інструкції щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Апелянт наголошує на тому, що у протоколі ним власноручно написано пояснення, в яких він висловив свою незгоду із тестом, оскільки він нічого не вживав, що свідчить про його незгоду із результатами дослідження.

Згідно протоколу він проходив огляд на визначення стану сп`яніння у лікаря - нарколога, однак до матеріалів справи долучено висновок медичного працівника ОСОБА_2 , з чого не є зрозумілим чи має дана особа фах та допуск до медичного освідчення.

Крім того наголошує, що огляд проведено з порушенням. У висновку не вказано та не долучено підтвердження, яке сааме використовувалось для проведення лабораторних досліджень вимірювальною технікою та обладнання, дозволених МОЗ, що підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Апелянт також наголошує, що висновок лікаря складається у трьох примірниках, один з якого мав бути його вручено, що даної вимоги не було зроблено та не вручено копію даного висновку. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог Інструкції, вважаються недійсними.

ОСОБА_1 також вважає, що долучений до матеріалів справи акт огляду також складено з порушенням вимог Інструкції, оскільки в ньому не зазначено фах лікаря, який проводив огляд та не долучено підтверджуючі дані пристрою за допомогою якого було проведено огляд щодо нього на визначення наркотичного стану.

Наголошує, що працівником медичного закладу відбір його сечі не було здійснено у дві ємності, відбір сечі було відібрано тільки в одну ємність.

Вважає, що направлення на огляд водія працівником поліції також складено з порушеннями, оскільки його складання не зафіксовано долученими відеозаписами,та яке оформлено з неповними даними про особу, яка направлена на огляд, та не вказано за допомогою якого засобу проводився огляд, а також не зафіксовано результати проведеного огляду.

Апелянт вважає, що огляд щодо нього на визначення стану наркотичного сп`яніння проведено з порушенням вимог законодавства, на що суд не звернув уваги про дослідженні обставин справи та судом взято до уваги докази, які є неналежними та недопустимими.

Також, ОСОБА_1 стверджує, що долучені до матеріалів справи відеодокази є переривчастими та не зрозуміло яким пристроєм було здійснено відеофіксацію події та містить фрагменти спілкування із працівниками поліції, що дає підстави для визнання їх недопустимими та неналежними доказами у справі.

Вважає, що при розгляді справи судом не дотримано вимог закону, а тому, за наведених обставин, постанова суду ухвалена без належного з`ясування обставин справи, що є підставою для скасування постанови суду.

Просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу правопорушення.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча в установленому законом порядку повідомлявся про розгляд апеляційної скарги, подав клопотання про розгляд провадження без його участі в якому вказав, що не має можливості прибути до апеляційного суду у зв`язку із введенням воєнного стану.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність підсудного під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).

Апеляційний суд приймає до уваги, що Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року запроваджено воєнний стан на всій території України, який діє до теперішнього часу.

Разом з тим, апеляційний суд ставиться критичного до доводів ОСОБА_1 про те, що він не має можливості з`явитися до суду апеляційної інстанції внаслідок воєнного стану, оскільки останній не конкретизує яким чином запровадження воєнного стану вплинуло на його можливості з`явитися до суду або приймати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку.

Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у зв`язку з чим участь цієї особи в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Апеляційний суд, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 знає про наявність відповідного провадження в суді апеляційної інстанції, повідомлявся про розгляд апеляційної скарги в установленому законом порядку, подав клопотання про розгляд справи без його участі та не висловив бажання приймати участь у судовому засіданні, враховуючи що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою під час розгляду справи в апеляційній інстанції, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Гурепка проти України")

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття судом провадження його не було закрито або ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Так, враховуючи, що в своїх доводах ОСОБА_1 посилається на те, що в матеріалах провадження відсутні належні та допустимі докази, які доводять його вину у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне перевірити вищевказані доводи.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, вважає за необхідне здійснювати правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Зокрема, в мотивувальній частині судового рішення суд першої інстанції вказав, що у судові засідання, призначені на 06.04.2023 (заява про відкладення у зв`язку з неможливість з`явитись через введення воєнного стану), 24.04.2023 (заява про відкладення та ознайомлення з матеріалами справи з метою звернення за правовою допомогою), 08.05.2023 (заява про відкладення у зв`язку з перебуванням на лікуванні) ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Судом наголошено на вимоги ч. 1 ст. 268 КУпАП та встановлені законодавством КУпАП строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розглядає справу, а також на добросовісну участь особи у процесі вирішення справи щодо неї, яке полягає в активній участі в її розгляді і недопущенні зловживань наданими правами.

Суд послався на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005, з якого слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Судом не встановлено поважних причин неявки ОСОБА_1 до суду, який жодного разу не надав суду доказів на обґрунтування поважності причин своєї неявки до суду. Крім того, судом наголошено, що ознайомившись з матеріалами справи 24.04.2023 року, за наявності двох тижнів до наступного судового засідання, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості укласти договір про правову допомогу та надати документи на підтвердження вказаної обставини. За протилежних умов відповідні дії ОСОБА_1 свідчать про умисне затягування судового розгляду з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Отже, судом не встановлено поважних причин неявки особи, що притягається до адміністративної відповідальності, до суду, а тому неявка останнього відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП не була перешкодою для розгляду адміністративної справи. за даних обставин суд вважав за можливе надати оцінку фактам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення за відсутності останнього. Крім того, суд вказав, що неявка особи, що притягується до адміністративної відповідальності не може бути способом уникнення стягнення, визначеного санкцією відповідної статті.

Таким чином, розгляд справи проведено за відсутності ОСОБА_1 в судовому засіданні, який достовірно знав про знаходження провадження в суді у справі щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП не порушував права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на участь у судовому засіданні та забезпечував останньому право на ефективний захист своїх інтересів в суді.

Так, під час апеляційного розгляду справи, судом апеляційної інстанції у повному обсязі були перевірені доводи ОСОБА_1 щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, внаслідок чого було встановлено, що вони є безпідставними та повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів.

Зокрема, при прийнятті рішення у справі, суд прийшов до висновку, що з досліджених судом матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що вина ОСОБА_1 , підтверджена наступними дослідженими та перевіреними судом доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №191825 від 15.03.2023 року, в якому викладені дата та час 15.03.2023 о 16:00 година, місце м. Коломия, вул. Антоненка Давидовича, 4 та обставини керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Так, встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на факт вживання наркотичних засобів проводився в КНП «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської міської ради;

- довідкою Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, з якої вбачається, що згідно бази даних ІКС «ІПНП» станом на 15.03.2023 в громадянина ОСОБА_1 наявне посвідчення водія серії НОМЕР_2 ;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції наркологічного кабінету КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР №7 від 15.03.2023, складеним о 16:25 годині, згідно якого ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння;

- результатом токсикологічного дослідження №616 від 16.03.2023 (дата відбору біологічного матеріалу 15.03.2023), відповідно до якого при токсикологічному дослідженні сечі ОСОБА_1 виявлено амфетамін;

- відео-файлами з нагрудних відео-реєстраторів поліцейських, за змістом яких працівниками поліції виявлено автомобіль «MITSUBISHI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого перебуває ОСОБА_1 , інші особи в автомобілі відсутні. Факту керування автомобілем до моменту виявлення працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував. Водію повідомлено про те, що номерний знак автомобіля розташовано в неналежному місці. Під час спілкування висловлено припущення щодо наявності стану наркотичного сп`яніння у зв?язку з чим ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд в медичному закладі, на що він погодився. За наслідками огляду виявлено наявність наркотичної речовини, про що повідомлено ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що огляд ОСОБА_1 на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі було проведено з дотриманням встановленої процедури та згідно результату обстеження він перебував в стані наркотичного сп`яніння.

Таким чином, судом першої інстанції перевірялись доводи щодо недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення та необґрунтованості висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння.

Суд першої інстанції визнав вищевказані доводи безпідставними та прийшов до висновку, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, та наклав на нього адміністративне стягнення в межах санкції вказаного закону.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 , як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не заперечується факт керування ним транспортним засобом та зупинки його автомобіля працівниками поліції.

Разом з тим, ОСОБА_1 стверджує, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку, що він керував транспортним засобом, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, оскільки вважає, що відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують перебування його у стані наркотичного сп`яніння.

Дослідивши у повному обсязі сукупність зібраних по справі доказів та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта були повторно у повному обсязі досліджені в суді апеляційної інстанції разом із відеозаписами із нагрудних відеореєстраторів працівників поліції.

Так, доводи апелянта про незаконність протоколу про адміністративне правопорушення не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються дослідженими доказами.

Так, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №191825 від 15.03.2023 року складений уповноваженою особою, власноручно підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та уповноваженою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 звинувачується в тому, що 15.03.2023 о 16.00 годині в м. Коломия по вул. Антоненка Давидовича, 4, керував транспортним засобом марки «MITSUBISHI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на факт вживання наркотичних засобів проводився в Коломийській ЦРЛ, проба позитивна. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «А» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Свідки не залучались. До протоколу додано висновок ЦРЛ, відео, акт огляду.

Зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також повідомлено про розгляд справи в суді м. Коломия, про що свідчить власноручний підпис правопорушника та дані відеозаписів, а також спростовують доводи апелянта про не ознайомлення його з правами у відповідності до вимог закону.

Посвідчення водія у ОСОБА_1 вилучено працівниками поліції та видано тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами під підпис ОСОБА_1 в протоколі.

Так, ОСОБА_1 у відповідний графі протоколу власноручно написав пояснення, якими зазначив, що «з тестом не згідний, так як нічого не вживав».

Зі змістом протоколу та висунутим звинуваченням ОСОБА_1 було ознайомлено, що підтверджується власноручним підписом правопорушника. В протоколі додатково зазначено, що автомобіль доставлено по місцю проживання ОСОБА_3 , посвідчення водія якого НОМЕР_3 .

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у відповідності до долучених відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом протоколу та вручено копію протоколу під підпис, що спростовує доводи ОСОБА_1 про не вручення йому копії протоколу та не ознайомлення його зі змістом обвинувачення.

В матеріалах справи відсутня копія протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про виконання працівником поліції своїх обов`язків щодо її вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При вирішанні цього питання суд виходить із сукупності досліджених доказів, які дозволяють встановити порядок вчинення процесуальних дій та свідчать про обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про зміст висунутого обвинувачення та наявність реальної можливості організувати ефективний захист своїх інтересів.

Апелянт також наголошує на тому, що в протоколі в даті складання міститься виправлення у даті складання протоколу і в даних про додатки, з яких є незрозумілим даних виправлення.

Так, у цифрі дати та в слові «відео», яке зазначено у графі протоколу «до протоколу додається» вбачаються повторні обведення цифри та букви в слові працівником поліції, що не змінює зміст зазначеного чи не уможливлює його прочитання. Дані виправлення є суто технічними з точку зору їх написання і не впливають на суть пред`явленого правопорушнику звинувачення , не впливає на правову кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, з відеофайлів нагрудних камер вбачається, що працівником поліції ОСОБА_1 повідомлено про відсторонення від керування транспортним засобом, ознайомлено з висновком лікаря про його перебування в стані наркотичного сп`яніння, ознайомлено із змістом протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього, зафіксовано написання ОСОБА_1 пояснень у відповідній графі протоколу та проставлення ним підписів у графах протоколу за роз`яснення йому його прав та обов`язків, а також роз`яснено про можливість оскарження висновку лікаря у випадку незгоди з його результатом.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що при оформленні поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху патрульна поліція керується Конституцією України, КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, іншими нормативно правовими актами.

Відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Зі змісту вищевказаної статті закону вбачається, що огляд у медичному закладі має більше правове значення, оскільки проводиться лікарем, який має відповідну професійну спеціалізацію та проводить огляд із застосуванням сукупності різних методів, які дозволяють йому отримати достатньо об`єктивний результат щодо перебування водія транспортного засобу у стані сп`яніння, який він оформлює у встановленому законом порядку та за який несе персональну відповідальність.

Так, у разі виявлення поліцейськими ознак наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу, вони повинні прийняти відповідні заходи для того, щоб провести медичний огляд водія на стан сп`яніння та пересвідчитись в тому, що водій не перебуває у стані сп`яніння та може продовжити керувати транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом водієм, який перебуває у стані наркотичного сп`яніння є злочином, який може привести до особливо тяжких наслідків та повинен бути негайно припинений.

Вказана норма закону більш детально відображена у п. 12 Інструкції, яким встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє, цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Аналіз вказаних нормативних актів та усталеної судової практики свідчить, що у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння працівниками поліції огляд поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів не проводиться, а водій транспортного засобу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду лікарем медичного закладу.

Відповідно до п. 7 Порядку направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 саме поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення (ст. 266 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції та відео реєстратора службового автомобіля.

Зі змісту матеріалів справи та долучених до них відеозаписів вбачається, що після зупинки транспортного засобу працівниками поліції у водія ОСОБА_1 було з`ясовано що останній їде з похорону. Водієм ОСОБА_1 у працівника поліції було з`ясовано причину зупинки транспортного засобу, на що працівник поліції повідомив про встановлення номерного знаку на автомобілі з порушенням вимог ПДР. Після чого було встановлено, що номерний знак встановлено заводом виробником марки автомобіля і порушень ПДР з боку водія не виявлено. Працівник поліції попросив ОСОБА_1 надати посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль для перевірки, які останнім були надані. За вказівкою працівника поліції водієм було вимкнено двигун автомобіля та з`ясовано у водія про наявність заборонених речей та запропоновано провести поверхневий огляд автомобіля. Вказівки працівника поліції водієм було виконані. При огляді автомобіля на задньому пасажирському сидінні автомобіля було виявлено пасажира без наявності в нього посвідчувального документа.

У відповідності до приписів закону ОСОБА_1 , у зв`язку із наявністю в нього ознак наркотичного сп`яніння, було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому спеціалізованому медичному закладі, на що останній погодився, у зв`язку з чим водій був направлений до Коломийської ЦРП для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння та в добровільному порядку пройшов огляд.

Відеодокази також містять дані того, що працівниками поліції було проведено поверхневий огляд автомобіля марки ««MITSUBISHI», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,, яким керував ОСОБА_1 та пасажира автомобіля.

З долучених відео файлів вбачається, що дорогою до медичного закладу працівником поліції оформлялось направлення водія до медичного закладу для проходження відповідного огляду. По приїзду до медичного закладу направлення водія було надано лікарю у відповідності до вимог Інструкції.

ОСОБА_1 був доставлений у медичний заклад для проходження відповідного огляду, після чого йому було запропоновано здати біологічний матеріал сечу.

Відеозаписи містять дані розпакування лікарем експрес-тесту SNIPER-10, за допомогою якого було проведено аналіз сечі ОСОБА_1 на визначення наркотичного сп`яніння останнього.

Так, апелянт вказує, що при складанні висновку щодо результатів медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння від 15.03.2023 року, такий був зроблений виключно на підставі експрес-тесту SNIPER-10, який надав лише попередній результат, що вимагало обов`язкового повторного лабораторного дослідження, оскільки він з ним не погодився, про що зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення. Наголошує, що оскільки він не погоджувався з результатами тесту SNIPER-10, категорично заперечував вживання наркотиків, тому необхідно було провести лабораторне дослідження сечі за допомогою більш досконалого методу, чого зроблено не було.

Апеляційний суд неодноразово звертав у своїх рішеннях увагу на те, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог Інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи та застосовує різні методи дослідження з метою виявлення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння і на підставі сукупності отриманих даних, оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, як особа яка має спеціальні знання та кваліфікацію і несе правову відповідальність за правильність свого висновку.

Так, долучені відеозаписи до матеріалів справи свідчать про проведення лікарем додаткових заходів щодо проведення огляду ОСОБА_1 на визначення наркотичного сп`яніння на підставі сукупності різних методів дослідження та із застосуванням результату експрес-тесту SNIPER-10, який був позитивний.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції Коломийської ЦРП №7 від 15.03.2023 року (а.с.4) встановлено, що ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння. Зазначено, що огляд проведено о 16.25 год. 15.03.2023 року в наркокабінеті медичного закладу лікарем ОСОБА_2 , якою зафіксовано наявність чітких двох поділок, які свідчили про перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується долученими відеозаписами.

Апеляційний суд вважає неспроможними доводи апелянта про те, що вищевказаний висновок Коломийської ЦРП не відповідає дійсності і повинен бути визнаний недопустимим доказом.

Зокрема, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Апеляційний суд вважає, що судом не встановлено обставин , які свідчили про те, що висновок лікаря медичного закладу було отримано із порушенням прав та свобод ОСОБА_1 , а наявні у справі докази, отримані у встановленому законом порядку і не здобуті завдяки інформації, яку було отримано внаслідок істотного порушення прав та свобод.

Доводи апелянта про його незгоду з результатами тесту SNIPER-10 та необхідність повторного лабораторного дослідження сечі останнього за допомогою більш досконалого методу носять голослівний характер та є безпідставними, зважаючи на наступне.

Відповідно до 3 розділу Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказ МВС України та МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту). За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у відповідності до долучених відеозаписів, висновок лікаря про перебування ОСОБА_1 останньому було повідомлено. ОСОБА_1 неодноразово фотографував результат тесту з позначками двох рисок, які свідчили про позитивний результат тесту та підтверджували його перебування в стані наркотичного сп`яніння та виявлення синтетичної марихуани, що повністю спростовує доводи апелянта про порушення працівником поліції та лікарем медичного закладу процедури проведення відповідного огляду.

Апеляційний суд наголошує, що відповідно до пунктів 7 та 8 розділу ІІІ цієї Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

При розгляді результатів тестування сечі на вміст будь-яких наркотичних речовин, у разі отримання попередніх позитивних результатів, необхідно керуватись клінічною картиною медичного огляду, тому підстав для сумніву в достовірності проведеного тесту у судді суду апеляційної інстанції немає.

Діагноз лікаря, який вноситься до акта медичного огляду і на підставі якого в подальшому лікарем видається висновок, ставиться лікарем не тільки на підставі результатів тестування, а з врахуванням інших даних, які свідчать про наявність ознак наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що питання щодо законності використання тестів при проведенні огляду лікарем медичного закладу при проведенні огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння неодноразово вирішувалось судом і відповідно до усталеної судової практики використання застосування таких тестів є правомірним, оскільки передбачено національним законодавством. Проведення тесту за допомогою тест-систем є лабораторним дослідженням, передбаченим Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зокрема, відповідно до Інструкції до тесту «Sniper 10», останній є якісним богатопрофільним швидким тестом для виявлення наркотичних речовин або їхніх метаболітів у сечі у будь якій комбінації. Богатопрофільний тест є одно кроковим, горизонтально-проточним імунохроматографічним аналізом, основаним на принципі конкурування за обмежену кількість антитіл між наркотиками або їхніми метаболітами в зразку сечі та наркотиками конюгованими протеїном та нанесеними на пористу тембральну прокладку.

Апеляційний суд вважає, що проведення відповідних тестів за допомогою тест-систем повністю узгоджується із вимогами п.7 Інструкції, яким передбачено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що лікар, який застосовує використання вищевказаного тесту обізнаний стосовно його обмежень та приходить до результату про перебування водія транспортного засобу у стані наркотичного сп`яніння на підставі сукупності даних, які встановлює в результаті безпосереднього огляду.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що при проведення огляду на стан сп`яніння лікар медичного закладу самостійно вирішує які саме засоби та методи ним будуть використані та вирішує питання щодо достатності отриманих даних для висновку про те, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння.

Апеляційний суд позбавлений можливості перевірити доводи про те, що отримані лікарем дані не дозволяли йому прийти до висновку про перебування водія транспортного засобу у стані сп`яніння, оскільки вирішення цього питання потребує наявності спеціальних знань.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що лікар медичного закладу володіє відповідними знаннями, які носять спеціальний характер та досвідом, які дозволяють за допомогою передбачених методів провести медичне дослідження та отримати достатню інформацію, яка дозволяє прийти до висновку стосовно стану сп`яніння водія транспортного засобу.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що з метою з`ясування всіх обставин справи, судом першої інстанції було витребувано Акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП КЦРЛ КМР №7 від 15.03.2023 року, що стосуються проходження огляду водія ОСОБА_1 у медичному закладі щодо визначення стану сп`яніння (а.с.19).

В акті огляду зазначено, що огляд ОСОБА_1 проводився в наркокабінету КНП КЦРЛ КМР поліклініки лікарем ОСОБА_2 .

В акті огляду лікарем зазначено, що поведінка обстежуваної особи була метушливою, багато розмовляв, обурювався та фотографував тест. Зазначено, що свідомість водія була ясною, орієнтувався правильно, наявне порушення артикуляції, шкірні покриви були звичайного забарвлення, та наявне почервоніння слизових очей. Відмічено в акті огляду, що міміка ОСОБА_1 була млявою, хода була з похитуванням, точні рухи виконував нечітко. Зазначено, що у ОСОБА_1 була травма голови 10 років назад. Лікарем в акті огляду також зазначено, що ОСОБА_1 заперечував вживання алкоголю чи наркотичних речовин чи лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, запах алкоголю в останнього був відсутній.

Так, у відповідності до копії даного Акту медичного огляду ОСОБА_1 був оглянутий лікарем ОСОБА_2 15.03.2023 року о 16 год. 25 хв., яким була застосована сукупність різних методів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, зазначені результати зовнішнього огляду та інші дані, які давали підстави прийти до висновку про перебування особи, стосовно якої проводився огляд у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується заключним діагнозом лікаря про розлад психіки та поведінки внаслідок вживання психостимуляторів, гостра інтоксикація неускладнена. Результатом лабораторних тестів встановлено виявлення у ОСОБА_1 амфетамінів. Акт огляду підписаний лікарем наркологом, що проводив огляд ОСОБА_1 .

Відповідно до результат токсикологічного дослідження №7 від 15.03.2023 року вбачається, що медичним закладом за методикою було проведено лабораторне дослідження біоматеріалу (сеча), який було відібрано у ОСОБА_1 внаслідок чого було виявлено амфетаміни, що дало підстави лікарю прийти до висновку та результатами огляду ОСОБА_1 про його перебування в наркотичному сп`янінні.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до п.7 Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Разом з тим, відповідно до п.8 Інструкція метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до вимог Інструкції заключний висновок здійснюється лікарем на підставі отриманих результатів огляду, тестів та лабораторних досліджень, що в даному випадку підтверджено долученими відеозаписами, актом огляду водія та висновком медичного огляду №7 від 15.03.2023 року.

Апеляційний суд вважає, що вищевказаний висновок зроблений лікарем-наркологом медичного закладу в межах наданих повноважень, відповідає вимогам Інструкції, містить необхідні дані, щодо особи, стосовно якої проводився медичний огляд, часу та місця його проведення, що дає підстави для визнання необґрунтованими доводи апелянта стосовно повноважень лікаря, яким було проведено огляд щодо нього на визначення стану наркотичного сп`яніння, а також не визнання повними експрес тесту та огляду, на підставі яких лікар прийшов до висновку про його перебування в стані наркотичного сп`яніння.

Клінічні дані в поєднанні з результатом тесту «SNIPER-10» дали лікарю можливість визначити, чи знаходиться людина під дією наркотичних речовин.

Зі змісту відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції та акту огляду №7 від 15.03.2023 року. вбачається, що лікарем медичного закладу була застосовані різні методи дослідження та заходи щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, які в своїй сукупності дозволяли лікарю прийти до обґрунтованого висновку про перебування водія ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння.

Таким чином, в результаті перевірки доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не було встановлено даних, які б свідчили про неправомірність огляду, який було проведено відповідно до вимог ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.03.2023 року № 7 щодо результатів медичного огляду, проведеного лікарем ОСОБА_2 . Комунального некомерційного підприємства «Коломийська ЦРЛ» КНМ стосовно водія ОСОБА_1 відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, є чітким та зрозумілим, не містить суперечностей і не потребує додаткового роз`яснення.

Після ухвалення лікарем висновку про перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, на ОСОБА_1 працівниками поліції було оформлено протокол про адміністративне право рушення за керування ним транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, що зафіксовано відеодоказами, додані до матеріалів справи.

Відеодоказами зафіксовано оголошення протоколу та ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом протоколу, зафіксовано підписання правопорушником відповідних граф протоколу та вручення копії протоколу. Відеозаписами також зафіксовано роз`яснення працівником поліції про можливість оскарження ОСОБА_1 висновку лікаря у випадку незгоди із результатом огляду, при цьому працівник поліції зазначив про отримання ОСОБА_1 висновку лікаря про його перебування в стані наркотичного сп`яніння, про що ОСОБА_1 не спростовував та написав власноручні пояснення у протоколі.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Зі змісту доводів апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 вважає, що вищевказані відеозаписи не можуть бути визнані допустимими доказами, оскільки зняті переривчасто і не є безперервними.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи про те, що долучені до матеріалів справи відеозаписи не можуть бути визнані належним та допустимим доказом, оскільки в судовому засіданні апеляційної інстанції було встановлено, що відеозапис дійсно стосується обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення та складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказаний відеозапис було зроблено інспекторами патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення за допомогою технічних засобів боді-камер.

Так, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією, законами та міжнародними, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок порушення таких прав

Апеляційний суд приймає до уваги, що матеріали адміністративного провадження не містять даних, які свідчать про фальсифікацію відеозаписів та невідповідність їх фактичним обставинам.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозапис було здійснено за допомогою спеціального приладу персонального відеореєстратора працівника поліції, особливістю якою є фіксація інформації із зазначенням часу та дати в режимі циклічного відеозапису певної довжини, який зберігається в окремих файлах на картці пам`яті відеоприладу.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018р. які свідчать про те, що вказані відеозаписи необхідно визнати як недопустимі докази.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

До матеріалів справи долучено довідку про наявність у ОСОБА_1 згідно бази ІКС «ІПНП» станом на 15.03.2023 року посвідчення водія серії НОМЕР_2 та повідомлено, що на даний час статус прав «підлягає вилученню» (а.с.2).

Так, відповідно до Акту огляду водія, у ОСОБА_1 були виявлені пожовтіння шкіри обличчя, розширені зіниц, не чітка вимова, що послужило проведенню огляду на стан спяніння, в результаті огляду було встановлено позитивну пробу та виявлено амфетамін (а.с.3). У відповідній графі ату огляду ОСОБА_1 власноручно написав що не згідний із результатами огляду. Дані дії підтверджено долученими відеозаписами з нагрудних камер працівника поліції.

Апелянт посилається на те, що в акті огляду водія не вказано за допомогою якого приладу було проведено огляд щодо нього на визначення стану сп`яніння та відсутні дані в матеріалах справи про прилад за допомогою якого проводився огляд.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відсутність даних в акті огляду водія (а.с.3) про прилад за допомогою якого проведено огляд ОСОБА_1 не спростовує його вини у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, до матеріалів справи долучено копію постанови про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №226340 від 15.03.2023 року, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено стягнення за порушення ним ч.1 ст.126 КУпАП за керування ним транспортним засобом без посвідчення водія (а.с.5), зі змістом якої останній був ознайомлений під його власноручний підпис.

Згідно рапортів інспекторів СРПП Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області В.Лубів та В.Боднарчука (а.с.6-7), 15.03.2023 року о 16 год. 00 хв. в м. Коломия по вул.. Антоненка Давидовича,4, було зупинено автомобіль марки «Мітсубісі», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 через розміщення номерного знаку автомобіля у невстановленому місці. Під час перевірки документів було встановлено, що водій не має права на керування транспортним засобом. В ході спілкування із водієм у останнього були ознаки сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, у зв`язку із чим було водію запропоновано пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі в Коломийській ЦРЛ, на що останній погодився, тест позитивний. На підставі чого на водія було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та винесено постанову за ч.1 ст. 126 КУпАП. зазначено, що водія ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що рапорти працівників поліції за своїм правовим змістом є службовими документами, якими поліцейські інформують начальника про законність своїх дій.

Разом з тим, дані вищевказаних рапортів працівників поліції повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовності дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд приймає до уваги, що матеріали адміністративного провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку, суд дійшов до правильного висновку, що матеріали адміністративної справи містять достатньо доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, оскільки добровільно пройшов огляд на визначення стану сп`яніння у медичному закладі, результат якого був позитивний.

Судом першої інстанції та апеляційним судом було обґрунтовано встановлено, що долучений відеозапис до матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення стосується подій, які мали місце 15.03.2023 року, які відбувались та фіксувались у хронологічній послідовності, містять відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. Зафіксовані відеозаписом обставини стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, з чим апеляційний суд повністю погоджується.

Так, ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Призначене адміністративне сп`яніння за вчинене правопорушення призначено в мінімальних межах санкції закону, відповідає вимогам ст.23 КУпАП, є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

З огляду на наведене, підстав для скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 травня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв