БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 3/356/480/23
Справа № 356/975/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2023 Березанський міський суд Київської області у складі судді Дудар Т.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Березань) Броварського районного управління поліції ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 204888 від 12.12.2023, у день складення протоколу 12.12.2023 о 09 годині 01 хвилина ОСОБА_1 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , вчинила відносно свого співмешканця ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме: умисні дії психологічного характеру, яка полягали у висловлюванні нецензурною лайкою на його адресу, що могло завдати шкоди його психічному здоров`ю. ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Права, передбачені ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 , як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, судом роз`яснено.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення не визнала, пояснила, що вона дійсно говорила нецензурні слова в бік свого співмешканця, однак це було без умислу заподіяти йому шкоду, а лише у відповідь на його лайку та бійку. Також додала, що ОСОБА_2 виштовхав її за двері квартири, а коли вона змогла повернутись в житло - вдарив її. Окрім цього вказала, що на час розгляду справи вони з чоловіком повністю примирилися.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Визначення поняття домашнє насильство наведене в п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Так, домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами зазначеного Закону, а саме п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічним насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених у диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Відтак, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 Кодексу України про адміністративних правопорушень.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, такого висновку.

Судом досліджено: протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 204888 від 12.12.2023 (а.с. 2); рапорт поліцейського СРПП СПД № 1 ( м. Березань) Броварського РУП Соловян В.С. від 12.12.2023, у якому вказано, що 12.12.2023 о 09 годині 00 хвилин заявник ОСОБА_3 повідомила поліцію про те, що чоловік подруги в неадекватному стані кидається битись, вчиняє сварку, не віддає дитину (а.с. 3); копію заяви ОСОБА_1 від 12.12.2023, у якій остання просила начальника СПД № 1 (м. Березань) Броварського РУП ГУ П в Київській області розглянути її звернення до поліції стосовно домашнього насильства, скоєного її співмешканцем громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4); копію письмових пояснень ОСОБА_2 від 12.12.2023 (а.с. 5); копію письмових пояснень ОСОБА_1 від 12.12.2023, згідно з якими 12.12.2023 о 09 годині 01 хвилина її співмешканець, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпочав конфлікт після чого почав вигянати з квартири, застосовуючи фізичну силу, взявши за шию, почав душити і виштовхав з квартири. Після того, як повернулась, почав бити в обличчя і наносив удар ногами по тілу. Все відбувалося в присутності неповнолітньої дитини (а.с. 6); копію письмових пояснень свідка ОСОБА_3 від 12.12.2023 (а.с. 7).

Таким чином, з огляду на пояснення ОСОБА_1 , проаналізувавши зміст письмових доказів, суд дійшов висновку, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення докази не узгоджуються між собою, є суперечливими, а також з їх аналізу неможливо беззаперечно дійти висновку про те, що саме ОСОБА_1 вчинила відносно ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме: умисні дії психологічного характеру, яка полягали у висловлюванні нецензурною лайкою на його адресу, що могло завдати шкоди його психічному здоров`ю.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Щодо складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, то сам по собі він не може бути беззаперечним доказом вини особи в інкримінованому їй діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Таким чином, відсутні належні та допустимі докази, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили б факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За наведених обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 173-2, 247, 251-252, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,- закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову судді може бути подана протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області.

Суддя Т. В. Дудар