Справа № 491/669/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м. Ананьїв

Суддя Ананьївського районного суду Одеської області Надєр Ліма Махді, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.1732 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 14 квітня 2005 року Любашівським РВ УМВС України в Одеській області, відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків не надані, не працює, проживає в АДРЕСА_1 , протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності за ст.1732 ч.1 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

З матеріалів вбачається, що 10 червня 2023 року близько 17 години 30 хвилин громадянин ОСОБА_1 , знаходячись в будинку своєї тещі ОСОБА_2 , вчинив з останньою сварку, в ході якої ображав її грубою нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство.

За вказаним фактом працівником поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 10 червня 2023 року серії ВАВ №881441 за ч.2 ст.1732 КУпАП.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що дії громадянина ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст.1732 КУпАП, тобто, вчинення домашнього насильства, вчинене особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.1732 ч.2 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, частиною 2 ст.1732 КУпАП передбачена відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №881441 від 10 червня 2023 року складено відносно ОСОБА_1 за вчинення домашнього насильства, та його дії працівником поліції кваліфіковано за ч.2 ст.1732 КУпАП.

До протоколу додано витяг з ІПС «Цунамі» з якого вбачається, що протягом року ОСОБА_1 не було піддано адміністративному стягненню за ст.1732 КУпАП, однак 13 серпня 2022 року відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №301755 за ч.1 ст.1732 КУпАП, але відомості про результати розгляду вказаного протоколу у витязі відсутні.

Стаття 1732 КУпАП за змістом складається з вичерпної кількості частин, які відповідають певному складу адміністративного правопорушення, вчиненого особою.

Частиною 2 ст.1732 КУпАП передбачена відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

В матеріалах справи міститься копія постанови Любашівського районного суду Одеської області від 14 жовтня 2022 року, згідно якої проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення за протоколом серії ВАВ №301755 від 13 серпня 2022 року, складеним відносно ОСОБА_1 за ст.1732 ч.1 КУпАП, відомості про який саме і містяться у витягу з ІПС «Цунамі», доданому до протоколу серії ВАВ 881441 від 10 червня 2023 року.

Вказаною постановою ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, тобто, його не піддано адміністративному стягненню за вчинене ним правопорушення.

Таким чином встановлено, що дії громадянина ОСОБА_1 , які мали місце 10 червня 2023 року, та за які відносно нього складено вище вказаний протоколом про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.1732 КУпАП, підпадають під склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.1732 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства.

Також суд звертає увагу на те, що суд не вправі самостійно змінювати кваліфікацію дій громадянина ОСОБА_1 на ч.1 ст.1732 КУпАП.

Суд, враховуючи вищезазначені обставини, вважає, що адміністративне правопорушення, вчинене громадянином ОСОБА_1 , було безпідставно кваліфіковано за ч.2 ст.1732 КУпАП.

Так, згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, суд не може самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином суд перебере на себе функцію обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Приймаючи дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість особи поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, відеоматеріалами та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Відповідно до ст.19 Конституції України посадова особа органу державної влади зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому суд зазначає, що діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено право суду змінювати правову кваліфікацію вчиненого правопорушення, більше того, погіршувати становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд зазначає, що відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Алене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Частиною 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях громадянина ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.1732 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1732, 221, п.1 ч.1 ст. 247, 251, 283-284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення від 10 червня 2023 року серії ВАВ №881441 за фактом вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 14 квітня 2005 року Любашівським РВ УМВС України в Одеській області, відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків не надані, мешканцем АДРЕСА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ст.1732 ч.2 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: Надєр Л.М.

Постанова вступила в законну силу „___ _______ 20__ року.