Справа № 303/4140/22
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2023 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою адвоката Шманько О.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 вересня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 вересня 2022 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122-2 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано відносно нього адміністративне стягнення:

-за ч.1 ст.122-2 КУпАП - у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.;

-за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Відповідно до ст.36 КУпАП, накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 - 496,20 грн. судового збору.

Відповідно до постанови, - 19 червня 2022 року о 20 годині 30 хвилин в м.Мукачево, по вул. Ярослава Мудрого та вул. Шевченка водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом не виконав вимогу поліцейського про зупинку автомобіля Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору на службовому т/з Renault Megane, був зупинений шляхом переслідування.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.4 та 8.9б Правил дорожнього руху.

Крім того, 19 червня 2022 року о 20 годині 58 хвилин по вул. Ярослава Мудрого, 8, в місті Мукачево, водій ОСОБА_1 , керуючи т/з Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

08 липня судом винесено постанову про об`єднання адміністративних протоколів за ч.1 ст.130, ч.1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення в одне провадження.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Шманько О.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вважає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що при затриманні поліцейськими його підзахисного та в подальшому доставлені його до відділку поліції не були роз`яснені права, передбачені ст.268 КУпАП. Посилається на те, що після зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 працівниками поліції не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці з використанням наявних технічних засобів, а також не було запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я та в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 на огляд до медичної установи. Таким чином, вважає, що відсутні належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_1 у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, а тому постанова підлягає скасуванню, а провадження закриттю у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Шманько О.А., неявка яких із урахуванням положень ч.6 ст.294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що останні належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, а розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями захисника адвоката Шманько О.А. та ОСОБА_1 , а саме: 16.11.2022, 27.12.2022, 13.03.2023 та 26.04.2023.

Апеляційний суд зауважує, що переважна більшість клопотань захисника Шманько О.А. та Грицаєнка А.В. про необхідність відкладення розгляду справи щодо останнього, не підтверджені жодними доказами, які б підтверджували поважні причини відкладення розгляду справи.

Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисник повинні добросовісно використовувати надані процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язані демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці розуміє таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

За своєю суттю дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права стороною процесу, однак по суті вони направлені на деструктивність судового розгляду.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що чергове клопотання захисника-адвоката Шманько О.А. про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, оскільки ним не доведено наявність поважних причин, які свідчать про неможливість приймати участь у розгляді справи щодо ОСОБА_1 .

Приймаючи рішення про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Шманько О.А. враховуються і вимоги чинного законодавства щодо розгляду справи в розумні строки.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Постанова суду першої інстанції оскаржується тільки в частині притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст 130 КУпАП, а тому суд не переглядає постанову в частині притягнення останнього за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вказаних вимог дотримався.

Не зважаючи на доводи апеляційної скарги, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, зібраних та поданих до суду працівниками поліції відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №293862 від 19.06.2022, водій ОСОБА_1 , 19 червня 2022 року о 20 годині 58 хвилин по вул. Ярослава Мудрого, 8, в місті Мукачево, керував т/з Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Від надання пояснень та підпису про ознайомлення з протоколом відмовився.

Протокол складено у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, оформлено компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка їх склала, чітко викладено суть правопорушення, а тому є належним і допустимим доказом у справі.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: - вище вказаним протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №293862 від 19.06.2022 у якому викладені обставини вчиненого правопорушення; дослідженим у судовому засіданні відеозаписами події, які містяться на DVD-диску, що долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що відмова від проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №5505378 від 19.06.2022, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Так з відеозапису камери працівника поліції видно, що ОСОБА_1 на пропозиції працівника поліції щодо проходження освідчення на стан алкогольного сп`яніння категорично відмовлявся.

Враховуючи викладене у інспектора поліції були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, від проходження якого правопорушник відмовився, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які відомості, які можуть свідчити про зацікавленість поліцейських у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних належні докази відсутні у матеріалах справи, їх також не додано і до апеляційної скарги. Тому, апеляційний суд доходить висновку, що працівники поліції при виконанні своїх посадових обов`язків діяли виключно у межах наданих їм повноважень.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги підтверджуючих даних, які свідчать про те, що стосовно ОСОБА_1 з боку поліцейських були вчинені незаконні методи, примус чи упередженість - докази, які можуть підтвердити цей факт відсутні, їх стороною захисту не додано ані до матеріалів справи, ані до апеляційної скарги.

Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені права, передбачені ст.268 КУпАП, спростовуються матеріалами відеофіксації, оскільки останній відмовився від ознайомлення і підпису в протоколі.

Посилання захисника про відсутність на місці зупинки двох свідків огляду водія ОСОБА_1 , є також необґрунтованими.

Згідно ч.2 ст.266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Працівниками поліції дотримано цієї норми закону і долучено до матеріалів справи повний та безперервний відеозапис, на якому зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 .

Пункт 2.5 ПДР зобов`язує водія транспортного засобу на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання цієї вимоги тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду є безпідставним також і посилання апелянта на відсутність в матеріалах справи направлення ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки як уже зазначалось, він відмовився від проходження такого огляду. У відповідності до положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015, на підставі оформленого співробітниками поліції направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість, проводить огляд водія у закладі охорони здоров`я.

Оскільки водій ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, відсутність такого направлення в матеріалах справи, не свідчить про недотримання співробітниками поліції вимог вказаної Інструкції.

Таким чином, суддею місцевого суду вірно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи та спростовують доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі.

Отже, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, допущене ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

При цьому, апеляційний суд окремо звертає увагу на правові позиції, висловленні у рішенні від 29.06.2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), де ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Стосовно інших доводів апеляційної скарги, то вони також не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Шманько О.А. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Шманько О.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 вересня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага