Справа№464/3096/23
пр.№ 3/464/1369/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2023 року суддя Сихівського районного суду м.Львова БЕСПАЛЬОК О.А., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП у Львівській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 , 07 травня 2023 року о 16 год. 39 год. по вул.Навроцького, 7 б у м.Львові, керуючи автомобілем марки «Skoda» д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координація рухів), чим порушив п.п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

На неодноразовий виклик у судове засідання на 24 травня, 07 та 22 червня 2023 року ОСОБА_2 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, шляхом скерування повістки на адресу проживання зазначену у протоколі, за місцем реєстрації та публікування оголошення про виклик до суду на офіційному сайті суду. Причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, заперечень на протокол не подав.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого щодо них судового провадження.

Відтак, вважаю, що відповідно до ст.268 КУпАП, можливо розглядати справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_2 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що стверджується протоколом про адміністративні правопорушення серії ААД №025913 від 07 травня 2023 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, яким зафіксовано дату, місце та обставини вчинення правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які ствердили, про відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння, даними відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції, досліджених при розгляді справи, які містять фіксацію обставин події та повністю підтверджують обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, даними рапорту інспектора поліці від 07 травня 2023 року, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 від 07 травня 2023 року, який ствердив про факт керування ОСОБА_2 т/з.

Як вбачається із дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер поліцейських, ОСОБА_2 заперечував факт керування транспортним засобом. Проте, встановлено, що ОСОБА_2 знаходився поряд із транспортним засобом, який був припаркований на узбіччі дороги з увімкненою аварійною сигналізацією. Інші особи, які б могли ним керувати на місці події відсутні, що в сукупності із поясненнями свідка ОСОБА_5 підтверджує факт керування транспортним засобом ОСОБА_2 . Крім того, встановлено, що протягом тривалого часу неодноразово інспектором було запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд для визначення стану сп`яніння, однак ОСОБА_2 , не виявив наміру пройти такий.

Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи не лише за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, але і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Проте, всупереч зазначених вимог ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що стверджується наведеними вище доказами.

З огляду на наявність достатніх даних про керування 07 травня 2023 року о 16 год. 39 год. ОСОБА_2 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та його відмову від проходження у встановленому порядку огляду для визначення такого стану, вважаю, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року №1452/735, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (із змінами), не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, вважаю, що на нього необхідно накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів, яке є безальтернативним та згідно ст.23 КУпАП буде достатньою та необхідною мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання законів, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Оскільки на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення, то відповідно до ст.40-1 КУпАП з нього на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

На підставі ч.1 ст.130 КУпАП та керуючись ст.ст.40-1, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред`являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

СУДДЯ О.А.БЕСПАЛЬОК