КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 33/824/5396/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 02 листопада 2023 року під головуванням судді Поплавської О.В., у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

У С Т А Н О В И Л А :

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 02 листопада 2023 року ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 24 серпня 2023 року приблизно 11 год. 21 хв. в м. Києві по проспекту Академіка Корольова, 7, керувала автомобілем «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме не мала посвідчення водія відповідної категорії на право керування таким транспортним засобом, чим повторно вчинила правопорушення визначене цією статтею протягом року, тобто вчинила порушення п. 2.1.а ПДР та чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

Не погодившись з указаною постановою, 07 листопада 2023 року ОСОБА_1 , подала до суду апеляційну скаргу, в якій просила оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог зазначає, що має право керування транспортним засобом та її не було позбавлено права керування.

Вказує, що загубила посвідчення водія, про що заявила у встановленому законом порядку.

Зазначає, що в її ситуації вона має право керувати автівкою, але не мала при собі посвідчення водія, що диспозицією ч.1 ст.126 КУпАП, а не ч.5 ст. 126 КУпАП.

Крім цього, скаржниця вказує, що в справі немає документального підтвердження правомірності її зупинки, а також її не було роз`яснено і забезпечено реальне право на допомогу адвоката.

Посилається на те, що було допущено формалізм, інспекторами поліції не було встановлено дійсних обставин при оформленні матеріалу.

Апеляційна інстанція, заслухавши ОСОБА_1 , яка підтримала подану нею апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 525868 від 24.08.2023 ОСОБА_1 цього дня о 11 год. 21 хв. в м. Києві по проспекту Академіка Корольова, 7, керувала автомобілем «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме не мала посвідчення водія відповідної категорії на право керування таким транспортним засобом, чим повторно вчинила правопорушення визначене цією статтею протягом року, тобто вчинила порушення п. 2.1.а ПДР та чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст.126 КУпАП.

В протоколі міститься відмітка, що велась відеофіксація на технічний пристрій: 473638, 474400,

При складанні протоколу, в поясненнях ОСОБА_1 вказала, що права були викрадені та зі зміною прізвища не відновлені. По базі світяться на дівочому прізвищі.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП України, повністю доведена належними та допустимими доказами, а саме: - відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, доданим до протоколу відеозаписом; постановою серія ЕАР № 6433707 від 20.01.2023 за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.1 (а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, за вказане правопорушення передбачено накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

У відповідності до абзацу 3 пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" № 14 від 23.12.2005, суди не вправі застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Разом з тим, відсутність у ОСОБА_1 посвідчення водія не виключає можливість застосування до неї такого стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами (Постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20).

Що стосується доводу апеляційної скарги про те, що на працівників поліції покладається обов`язок довести, що ОСОБА_1 притягалася до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом, не маючи права на керування таким транспортним засобом, та що вона повторно вчинила це правопорушення, то слід зазначити наступне.

В матеріалах справи наявна копія постанова працівника поліції Бат. УПП Рота 2 батальйон патрульної поліції в місті Бориспіль УПП у Київській області серія ЕАР № 6433707 від 20.01.2023 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої 20.01.2023 о 12:31:21 у м. Бориспіль, вул. Глибочицька, 8/12 ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, при цьому не мала при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

При цьому з відеозапису убачається, що працівник поліції повідомив скаржницю про повторність правопорушення, а саме керування транспортним засобом без посвідчення водія.

Отже, факт притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протягом року (20.01.2023) за ч.2 с.126 КУпАП підтверджено належними доказами та не спростовано скаржницею, а тому вчинення такого ж правопорушення 24.08.2023 свідчить про наявність у її діях ознак повторності.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в справі немає документального підтвердження правомірності її зупинки є неспроможними, оскільки з відеозапису нагрудної камери, чітко убачається, що ОСОБА_1 було зупинено у зв`язку з тим, що вона не дотрималася правил ПДР, здійснила рух ліворуч за наявності знаку - рух лише праворуч, за що їй надано квитанцію про сплату штрафу й роз`яснено про те, що у неї є 10 днів на оскарження та 15 днів на сплату й разі не сплати сума подвоюється.

Жодного заперечення під час роз`яснення поліцейським вказаного правопорушення від ОСОБА_1 не надійшло. Не зазначила про свою незгоду з указаною подією остання й у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи про не роз`яснення і не забезпечення права на адвоката, судом відхиляються, оскільки у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснені права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, й протокол підписаний останньою власноручно.

На ознайомлення з протоколом скаржниці було надано достатньою часу та за результатами вона жодних заперечень та незгоди з ним не висловила.

Статтею 23 КУпАП передбачається, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Частиною 2статті 33 КУпАП встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність суддею при розгляді справи не встановлено.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, з огляду на те, що остання, внаслідок порушення п. п. 2.1а ПДР, повторно протягом року керувала транспортним засобом, не маючи на те права (керування таким транспортним засобом).

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки є недоведеними, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі "О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи положення ст. 251 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5ст. 126 КУпАП.

Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної постанови.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 02 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Слюсар