Номер провадження: 33/813/765/23
Номер справи місцевого суду: 504/3023/22
Головуючий у першій інстанції Жовтан П. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,

з участю:

секретаря судового засідання Виходець А.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Солнцева Олексія Юрійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 05 квітня 2023 року,-

в с т а н о в и в:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 05 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, шо становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 роки.

Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

На вищевказану постанову суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що його неправомірно притягнули до адміністративної відповідальності оскільки транспортним засобом він не керував.

Крім того протокол про адміністративне правопорушення не містить підписи свідків правопорушення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відсутній відеозапис з місця події.

У постанові суду першої інстанції не зазначено про наявність відеозапису про вчинення особою адміністративного правопорушення, а також той факт, що суд ознайомлювався з цим відео безпосередньо у судовому засіданні.

Усі свідки з місця події є заінтересованими особами, оскільки є представниками автопатруля ГШВ на території Красносільської ОТГ.

Отже, на думку апелянта, наведене не дає підстави стверджувати, що факт вчинення адміністративного правопорушення доведений належними та допустимими доказами.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а також його захисника - адвоката Солнцева О.Ю., який приймав участь у судовому засідання в режимі відеоконференції, через приміщення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, а також пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 о, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №167822 від 26 вересня 2022 року, водій ОСОБА_1 26 вересня 2022 року о 00:20 год. за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Красносілка, вул. Перемоги, 61, керував автомобілем «Chevrolet Aveo» н/з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння та проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер» відмовився в присутності свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306.

Вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена під час судового розгляду справи судом першої інстанції та в ході апеляційного перегляду справи і підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення, серії ДПР18 №167822 від 26 вересня 2022 року;

- даними рапорту, зареєстрованого ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області №4289 від 26вересня 2022 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_2 , ОСОБА_5 від 26 вересня 2022 року та їх показаннями наданими в судовому засіданні;

- даними рапорту інспектора СРПП ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Бабаєва С. від 29 вересня 2022 року;

- довідкою за результатом розгляду повідомлення зі служби «102» від 29 вересня 2022 року;

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів в своїй сукупності, поза розумним сумнівом дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 05 квітня 2023 рокута порушення ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Працівниками поліції не додано до матеріалів справи відеозапис з місця події, з цих підстав судом першої інстанції матеріали справи направлялися для дооформлення. Проте, вказаний недолік усунуто не було, оскільки нагрудна бодікамера на яку здійснювався запис з місця події, має технічні несправності, що унеможливило записати відеозапис на диск та додати його до матеріалів адміністративної справи.

Проте, ст.266 КУпАП також передбачає можливість проведення огляду в присутності двох свідків, в разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису, тому враховуючи присутність свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції прийняв протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення свідків, в якості допустимого доказу по справі, не зважаючи на відсутність відеозапису події.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком районного суду.

Доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 з приводу того, що покази свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_2 , ОСОБА_5 суд першої інстанції не мав враховувати через їх зацікавленість, є надуманими, оскільки покази є змістовними, послідовними, та узгоджуються з іншими доказами у справі.

Більш того, судом апеляційної інстанції для перевірки доводів апеляційної скарги, були викликана та допитані свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України за завідомо неправдиві показання. Свідки пояснили, що 26 вересня 2022 року під час комендантської години у складі групи здійснювали патрулювання території Красносільської ОТГ, та помітили автомобіль, який рухався по вул. Перемоги с. Красносілка. Вони поїхали назустріч вказаному автомобілю, який зупинився та вимкнув світло фар. Коли вони підійшли, за кермом автомобіля перебував ОСОБА_1 , а салоні автомобіля була жінка, які мали ознаки алкогольного сп`яніння. Вони попрохали надати документи, однак ОСОБА_1 став поводитися агресивно. Були викликані співробітники поліції та, за проханням ОСОБА_1 , ВСП. Надалі, в присутності військовослужбовців, представників ВСП та поліцейських ОСОБА_1 відмовився від продуття алкотесту «Драгер», а також від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Той факт, що вказані свідки є представниками автопатруля ГШВ на території Красносільської ОТГ не може бути підставою для визнання їх показів недопустимими, оскільки в межах справи про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 відсутні жодні відомості щодо упередженості або будь якої зацікавленості вказаних свідків.

У судовому засіданні апеляційного суду також був допитаний інспектор поліції який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , старший лейтенант поліції Санан Бабаєв, якого було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази та допитано, який в свою чергу пояснив, що протокол було складено на підставі того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, як на місті, так і відмовився їхати в медичну установу.

Будь-яких належних доказів зацікавленості вказаних свідків ОСОБА_1 суду не надав.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу порушення співробітниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, судом не приймаються, оскільки допущені, на думку апелянта, працівниками поліції порушення, можуть слугувати підставою для дисциплінарної відповідальності. Однак, матеріали справи не містять підтвердження звернення ОСОБА_1 зі скаргами на дії працівників поліції.

Посилання в апеляційній сказі на те, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не заслуговують на увагу, оскільки цей факт не спростовує вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Отже, в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Також, слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 05 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева