Справа № 638/9120/23
Провадження № 3/638/4992/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Хайкін В. М. розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов із Управління патрульної поліції в Харківській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, тимчасово не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

06.09.2023 року у провадження Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №033433, 21.07.2023 року о 21 год. 00 хв. в м. Харків, Харківське Шосе, 1, водій ОСОБА_1 керував Т/З Hyundai Elantra, днз НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки авто з використанням приладу Drager Alcotest 7510 в присутності двох свідків. ОСОБА_1 також відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у лікарня нарколога в «КНП ХОР ОНД» за адресою: м. Харків, вул. Ахієзарів, 18-А в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

06.12.2023 року до суду засобами електронного зв`язку надійшло клопотання від представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Микитюка В.О. про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення. Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та вказаний факт не зафіксовано на жодному відеозаписі, а тому він не є суб`єктом адміністративного правопорушення. Крім цього, підтвердженням факту того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом є складання протоколу відносно водія автомобіля ОСОБА_2 , який на даний час розглядається в провадженні Київського районного суду м. Харкова. Також зазначає, що ОСОБА_1 працівниками поліції були нанесені легкі тілесні ушкодження та за цим фактом було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001727. Також просив суд витребувати з Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова вказані матеріали кримінального провадження.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Микитюк В.О. підтримав клопотання про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та просив залишити без розгляду клопотання про витребування матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до вимог статті 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відповідно до статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частина 3 статті 8 КУпАП визначає, що провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суддя, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку про те, що діями водія ОСОБА_1 порушені вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України: «Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а тому суд кваліфікує його дії за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а саме - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Винність правопорушника у вчиненні даного адміністративного правопорушення повністю доведена та підтверджується сукупністю достатніх та незаперечних доказів, досліджених під час судового розгляду, а саме: змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №033443 від 21.07.2023 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.07.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 також відмовився; поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; відеозаписом з місця події, що міститься на технічному носії диску; рапортом працівника поліції.

Відповідно до частини 4 статті 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції 2, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу.

ОСОБА_1 своїм правом під час складання протоколів про адміністративне правопорушення не скористався.

Окрім цього, ОСОБА_1 зовсім відмовився від отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення від 21.07.2023 року.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення. Суд не бере до уваги твердження захисника Микитюка В.О. про те, що за фактом нанесення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_1 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. При дослідженні судом відеозаписів, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 неодноразово попереджали про застосування відносно останнього фізичної сили, оскільки він поводився неадекватно та не реагував на зауваження зі сторони співробітників поліції. Також факт внесення відомостей до ЄРДР не є таким доказом, що може вплинути на рішення суду по даній адміністративній справі, а тому окрема оцінка цьому не дається.

Щодо клопотання представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвоката Микитюка В.О. про звільнення від відповідальності у зв`язку з відсутністю складу правопорушення суд зазначає наступне.

Так, дійсно, об`єктивною стороною складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення є керування транспортним засобом.

При огляді та дослідженні відеозапису, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, а саме відеозапису з робочого відеореєстратора зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Hyundai Elantra, днз НОМЕР_1 . На вказаному відео чітко вбачається, що ОСОБА_1 після того, як співробітники поліції ввімкнули проблискові маячки та звукові сигнали, помінявся місцями з пасажиром, яка перебувала на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_2 та пересів на заднє сидіння автомобілю. Після того, як поліцейські вже зупинили транспортний засіб, ОСОБА_1 вийшов з заднього пасажирського сидіння без взуття, яке залишилось на підлозі за водійським сидінням.

Також суд звертає увагу, що транспортний засіб Hyundai Elantra, днз НОМЕР_1 не відразу здійснив зупинку на вимогу співробітників поліції, пройшов деякий час, за який дійсно можливо було передати керування іншій особі.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частини 3 статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Отже, в розумінні вимог статті 251 КУпАП будь-який відеозапис (до того ж зафіксований не в автоматичному режимі) на якому є будь-які фактичні дані, на основі яких можливо встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про те, що вказаний відеозапис є доказом у справі, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та твердження захисника Микитюка В.О. щодо відсутності факту керування ОСОБА_1 не відповідають дійсності та не знаходять свого підтвердження і спростовуються доказами, які наявні в матеріалах справи.

Дану позицію сторони захисту суд розцінює як таку, що направлена на ухилення від відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Суперечності в часі складання протоколу про адміністративне правопорушення та часу зупинки транспортного засобу суд розцінює як такі, що об`єктивно могли мати місце у зв`язку з обставинами, а саме: знаходження у стресовому стані інспектора поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, нічним часом доби, через що працівник поліції міг допуститися технічної помилки.

Суд зазначає, що патрульні поліцейські, у випадку виявлення у водія ознак сп`яніння, повинні керуватись Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735.

Відповідно до пункту 3 розділу І «Інструкції» ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння в медичному закладі.

При дослідженні матеріалів справи, а також переглянутих судом відеозаписів, чітко вбачається, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 також в присутності свідків, пройти огляд та стан сп`яніння або проїхати до медичного закладу, в разі незгоди з результатом огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, проте ОСОБА_1 категорично не скористався таким правом.

Відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, що притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитись з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

З відеозапису з нагрудної камери вбачається, що поліцейські при складанні протоколів про адміністративні правопорушення роз`яснили ОСОБА_1 його права, що свідчить про дотримання процедури оформлення матеріалу про адміністративне правопорушення. Роз`яснення прав було здійснено державною мовою, послідовно та чітко.

Враховуючи викладене, доводи захисника Микитюка В.О. не знайшли свого підтвердження та клопотання про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення задоволенню не підлягає.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Відповідно до частини 2 статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП, судом не виявлено.

У відповідності до статті 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повністю доведена та враховуючи дані про особу правопорушника, наявні в матеріалах справи, тяжкість вчиненого правопорушення та обставини його вчинення, виходячи з умисної форми вини вчинення правопорушення, яке становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, ставлення особи до даного діяння, який незважаючи на сукупність беззаперечних доказів, заперечує свою винність, посилаючись на сумнівні версії обставин справи, вважає за можливим застосувати адміністративне стягнення у межах санкції частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу, тобто грошове стягнення, з позбавленням спеціального права, тобто позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 40-1, 130, 221, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м Харкова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя