КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/3085/2023 Головуючий суддя у суді першоїінстанції: Бортницька В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника Неживого Антона Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду міста Києва від 18 травня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 18 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 02.03.2023 року о 21 год. 20 хв. в м. Києві по б-рі Миколи Міхновського керував транспортним засобом «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я та підтверджений висновком КНП «Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.03.2023. Тобто, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою Печерського районного суду міста Києва від 18 травня 2023 року, захисник Неживий А.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Печерського районного суду міста Києва від 18 травня 2023 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у матеріалах справи відсутні докази, які доводили би перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки огляд проведено з порушенням ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апелянт зазначає, що під час огляду ОСОБА_1 лікарем, лабораторне дослідження не проводилося, а було використано тест «Drager», однак на його переконання мало проводитися лабораторне дослідження.

Наполягає, що ОСОБА_1 виконував всі вимоги поліцейських для своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , захисника Неживого А.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідив докази, зібрані у адміністративних матеріалах, перевірив та дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У разі наявності підстав уважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підлягає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД за № 439272 від 02.03.2023 року, ОСОБА_1 02.03.2023 року о 21 год. 20 хв.в м. Києві по бул. Миколи Міхновського, 9, керував транспортним засобом «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров'я у лікаря-нарколога та підтверджений висновком від 02.03.2023 року, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всупереч доводам апеляційної скарги, на переконання суду апеляційної інстанції, вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і порушень при його складанні, що стали би підставою для скасування постанови суду, не встановлено.

Так, з матеріалів справи вбачається, що після зупинки транспортного засобу марки «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 , працівниками поліції у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`ягніння та запропоновано йому із застосуванням відеофіксації пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, на що ОСОБА_1 погодився - результат склав 0,73% проміле. Однак, ОСОБА_1 не погодився з результатом проходження огляду на місці події, а тому пройшов медичний огляд у медичному закладі «Соціотерапія», результат огляду позитивний- результат 0,73% проміле. При цьому, письмової незгоди з результатами оглядучи зауважень з приводу дій працівників поліції чи лікаря-нарколога ОСОБА_1 не висловлював.

Отже, дослідженні доказиспростовують надані в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 про те, що він не перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Крім того, ОСОБА_1 пройшов медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі, якому надано право проведення такого огляду; за результатами огляду лікарем встановлений діагноз, який внесено до акту медичного огляду, на підставі якого видано висновок.

Доводи захисника про те, що при огляді ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння у закладі охорони здоров'я, не проведено лабораторне дослідження біологічного матеріалу, а відтак огляд є недійсним, - неспроможні, позаяк огляд проведено лікарем-наркологом у закладі охорони здоров'я, що відповідно до розділу IIIІнструкції входить до переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Також, слід зазначити, що під час огляду у закладі охорони здоров'я лікарем проводиться візуальний огляд, інструментальний огляд, знімаються показання стану здоров'я. При цьому законодавець не визначає порядок та спосіб проведення лікарем-наркологом огляду.

За приписами п.3 розділу III Інструкції, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Пунктами розділу ІІІ Інструкції також унормовано, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. Якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

Таким чином, визначення стану алкогольного сп`яніння шляхом лабораторного дослідження здійснюється лише у окремо взятих випадках.

Отже, апеляційним судом не встановлено підстав для визнання огляду не дійсним, оскільки, відповідно до спільного наказу МВС та МОЗ 1452/735 від 09 листопада 2015 року - відібрання біологічних зразків при огляді на стан алкогольного сп`яніння у випадках підозри водія у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, не є обов`язковим. Обов`язковим є огляд з відібранням біологічних зразків при підозрі водія у перебуванні в стані наркотичного сп`яніння чи під дією психотропних речовин.

Відтак, доводи захисника Неживого А.В.про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію суд розцінює, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Таким чином, судом встановлено, що вина ОСОБА_1 в порушенні п. 2.9 «а» ПДР України доводиться матеріалами адміністративної справи, а саме: відомостями, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №439272 від 02.03.2023; даними медичного висновку, про те, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння; переглянутим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Досліджені апеляційним судом докази є належними доказами у розумінні ст. 252 КУпАП та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП, повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі обставини справи в їх сукупності, дав оцінку кожному доказу із наведенням відповідних мотивів та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, належним чином вмотивувавши своє рішення.

Обґрунтованих доводів, які стали би безумовними підставами для закриття провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, апелянтами не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника Неживого А.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Печерського районного суду міста Києва від 18 травня 2023 рокупро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Олена СІТАЙЛО