Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 3/641/2200/2023Справа №: 641/4073/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Музиченко В.О., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого на посаді водія-електрика ДСНС РЗСП м. Харків, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

-за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 01 липня 2023 року о 21 годині 46 хвилин, біля будинку № 14 по просп. Льва Ландау в м. Харкові, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ-21061» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій пройшов на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alkotest «Drager», результат 1,75 проміле (позитивний), чим порушив вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у скоєнні вказаного правопорушення не визнав та пояснив, що він зупинився на вимогу патрульного поліцейського автомобіля. Поліцейські вказали, що у нього не працював габаритний задній вогонь. Він повідомив, що згоден з цим порушенням та просив обмежитись зауваженням, оскільки він є працівником ДСНС та прямує у робочих справах. Однак, після цього, один з працівників поліції відвів його в бік, сказав, що ОСОБА_1 повинен визнати свою провину у керуванні в стані алкогольного сп`яніння, якщо не хоче, щоб про порушення дізналось його керівництво. ОСОБА_1 не хотів із цим погоджуватись, після чого працівник поліції наказав йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, на що він погодився. Результат склав 1,75 проміле. Із даним результатом ОСОБА_1 був не згоден та сказав, що бажає пройти огляд в лікарні. На що поліцейський сказав, що в такому разі він викликає його керівництво, щоб вони прибули на місце події і самі з ним розбирались. Коли приїхало керівництво ОСОБА_1 на місце події, працівники поліції вказали, що вже не повезуть його на огляд в заклад охорони здоров`я, оскільки пройшло дві години. Чому його не повезли на огляд до лікаря раніше, поліцейські не вказали. Така ситуація у ОСОБА_1 вперше, він не знав що робити, слідував вказівкам працівників поліції та не суперечив їм, оскільки дійсно боявся заходів впливу з боку його керівництва та поліції. Підписав акт огляду на стан сп`яніння у графі про згоду, під впливом поліцейських, які зазначили, що без підпису документів, не видадуть йому копію протоколу та результату огляду для оскарження в суді.

Захисником ОСОБА_1 адвокатом Кубишкіною Т.В. подано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Клопотання мотивовано рядом порушень з боку працівників поліції щодо відеофіксації подій, незаконного впливу на ОСОБА_1 та порушенням поліцейським порядком огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, передбаченого ст. 266 КУпАП.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши надані разом з протоколом про адміністративне правопорушення матеріали, встановив наступне.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона - відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи - є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів щодо інкримінованого особі адміністративного правопорушення, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Згідно пункту 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пункт 1.9. ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Частиною 1статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП визначає 3 об`єктивні сторони складу правопорушення, за яке винна особа має понести покарання, визначене санкцією даної норми, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 (далі Постанова № 14 Пленуму Верховного Суду України), для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно зі статтею 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться у закладах охорони здоров`я лікарем (фельдшером), за результатами якого складається висновок.

Згідно з п. 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Отже, для вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП необхідно встановити, чи доводять надані суду особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення докази, які свідчать про наявності в діях складу адміністративного правопорушення, зокрема, чи відповідає процедура перевірки водія транспортного засобу на стан сп`яніння вимогам закону та чи був наявний умисел особи на вчинення даного правопорушення.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395 (далі-Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення), до протоколу про адміністративне правопорушення, крім іншого, долучаються інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

З огляду на зазначене, суд зазначає, що сам по собі протокол не є беззаперечним доказом на підставі якого встановлюється факт вчинення особою адміністративного правопорушення, а документом, в якому фіксуються обставини можливого правопорушення. Водночас, факт вчинення адміністративного правопорушення має встановлюватись судом з урахуванням інших доказів по справі, які мають відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності, достатності та в своїй сукупності підтверджувати вину особи поза розумним сумнівом.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, Управлінням патрульної поліції в Харківській області, крім протоколу, суду надано: довідку інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Ірини Тарабара про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 31.10.2020; роздруківку приладу Alkotest «Drager» згідно якої результат огляду водія на місці склав 1,75 проміле алкоголю; акт огляду водія на стан алкогольного сп`яніння; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 07.01.2023 о 22 год. 05 хв.; рапорт інспектора взводу 1 роти 2 батальйону 1 УПП в Харківській області ДПП ст. лейтенанта поліції Миколи Веденьйова; відеозаписи з нагрудної камери поліцейського та відеозапис з реєстратора службового автомобіля.

Разом з цим суд враховує, що частиною 1 статті 40 Закону України «Про національну поліції» врегульовано застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Крім того, технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення та в силу положень статей 251, 252 КУпАП є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З відтворених в судовому засіданні відеозаписів з нагрудної камери поліцейського, які були долучені до адміністративного протоколу Управлінням патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції вбачається, що після зупинки транспортного засобу, поліцейський спілкуючись із ОСОБА_2 , зняв камеру відеореєстратора зі службового одягу та поклав до службового автомобіля об`єктивом вниз, закрив автомобіль та кудись пішов. Відеозапис в такому вигляді вівся приблизно п`ять хвилин (файлу part_00000_export-02qye, запис № 471593 від 01.07.2023 в період часу з 21:49 год по 21:54 год.). ОСОБА_1 стверджує, що в цей період працівник поліції здійснив на нього незаконний вплив, а саме вмовив щодо проходження огляду та визнання провини, інакше, на місце події буде викликане його керівництво ДСНС, за що він буде притягнутий ще й до дисциплінарної відповідальності. Доказів зворотнього суду не надано, оскільки відеозапис нагрудної камери другого працівника поліції зі складу екіпажу (файл part_00000_export-p9oai, запис № 471121) в цей самий час містить дані, як цей працівник стояв біля службового автомобілю, відвернутий від ОСОБА_1 та іншого працівника поліції і знімав вікна службового авто, при цьому ніяких розмов не чутно.

Крім того, працівником поліції о 21:54 год. запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, на що останній погодився. Як видно з відеозаписів нагрудних камер, о 22:46 год. поліцейський надав для ознайомлення ОСОБА_1 «Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів». В цей час ОСОБА_1 вказав, що не згоден з результатом огляду та бажає пройти інший огляд. На цю вимогу поліцейськими не повідомлено про право ОСОБА_1 пройти огляд в закладі охорони здоров`я.

Слід звернути увагу, що направлення на огляд водія ОСОБА_1 не надавалось для ознайомлення, про наявність такого направлення, працівниками поліції не зазначалось, а долучене направлення в матеріалах справи від 07.01.2023, не відповідає даті події, що тягне за собою недопустимість даного доказу.

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не містить дати та часу огляду водія ОСОБА_1 , а його підпис про згоду з результатом, відповідно до відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, зроблено 02.07.2023 о 00:35 год., тобто після спливу 2-годинного терміну з моменту виявлення підстав для огляду (21:54 год 01.07.2023), тобто коли огляд в закладі охорони здоров`я на вимогу ОСОБА_1 є неможливим і порушує вимоги ст. 266 КУпАП.

Викликає розумний сумнів у суду і відомості викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 517846 від 01.07.2023, який згідно даних, складено о 22:10 год., що суперечить відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який почав його складати о 22:53 год. до підписання ОСОБА_1 акту огляду про згоду з результатами огляду, і після того, як він вказував про незгоду з результатом огляду на місці зупинки і питав про можливість іншого, передбаченого законодавством огляду.

Суд звертає увагу, що згідно відеозаписів, у ОСОБА_1 не вбачається ознак сп`яніння, які вказані поліцейським у протоколі, а саме порушення мови та координації рухів. Запах алкоголю з порожнини рота є суб`єктивною оцінкою працівника поліції, яка не може бути оцінена судом.

Відповідно до вимог статей 7 та 254 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах складеного протоколу, що є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно статті 62 Конституції України, положення якої закріплює принцип невинуватості, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ, зокрема, у рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року, ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Враховуючи тяжкість можливого покарання, притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП носить кримінально-правовий зміст в розумінні ЄСПЛ. Відповідно повинен автоматично «включатися» принцип презумпції невинуватості.

Крім того, суд враховує положення частини 3 статті 62 Конституції України, яка визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Так, частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.09.2016 року у справі «Karelin v. Russia» заява №926/08 зазначив, що за умови наявності певної неточності чи суперечностей у фабулі адміністративного правопорушення, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В межах розгляду даної справи, судом встановлено суттєві порушення прав ОСОБА_1 на захист, на справедливе провадження у справі про адміністративне правопорушення в ході його фіксації та складанні протоколу, а також на порушення процедури огляду водія на стан сп`яніння, передбаченої статтею 266 КУпАП, оскільки після його бажання пройти інший огляд на стан алкогольного сп`яніння, поліцейськими не роз`яснено його права щодо огляду в закладі охорони здоров`я. Крім того, факт незаконного впливу з боку поліцейських на ОСОБА_1 в період часу, коли, на думку суду, поліцейський навмисно зняв камеру з форменого одягу та поклав її до службового авто, не спростовується долученими документами та відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, а тому, вважається релевантною на користь ОСОБА_1 ..

Відповідно до норм ст. 266 КУпАП, огляд проведений з порушенням вимог, даної статті вважається недійсним, а тому, суд не враховує як належні і допустимі докази роздруківку приладу Alkotest «Drager» згідно якої результат огляду водія на місці склав 1,75 проміле алкоголю та відповідний акт огляду водія на стан алкогольного сп`яніння без дати, а також направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 07.01.2023 о 22 год. 05 хв., який не відповідає даті та часу події.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, не доведена «поза розумним сумнівом», що є підставою для закриття провадження по справі відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, 251, 266 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в десятиденний строк з дня її оголошення.

Суддя - В. О. Музиченко