МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 490/1529/23 Головуючий у місцевому судді Лященко В.Л.
Провадження № 33/812/263/23 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Темнікової В.І.,

за участю секретаря - Колосової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік,-

в с т а н о в и в:

Відповідно до постанови судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2023 року, 16 лютого 2023 року о 00 годині 30 хвилин у м. Миколаєві, вул. Садова, 12, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Focus c307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини роту, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі - відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп. на користь держави.

Не погодившись із вказаною постановою суду, особа, притягнута до адміністративної відповідальності звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неврахування обставин справи, що призвело до безпідставного ухвалення суддею місцевого суду постанови, яка не ґрунтується на як вимогах закону так і на зібраних у справі доказах, просив скасувати постанову суду від 25 травня 2023 року та закрити провадження у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що суддя проігнорував його заяву від 13.04.2023, в якій він просив надіслати на електронну адресу сканкопії матеріалів справи та відкласти розгляд справи до його демобілізації, та розглянув справу у його відсутність, чим порушив ст. 268 КУпАП.

Також вказує, що суддя першої інстанції посилається як на доказ на те, що доказом бути не може, а саме на протокол поліції з поясненнями полісменів (Постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року № 489/4827/16).

Відповідно до постанови Верховного Суду України по справі №338/1/17 від 26.04.18 р., візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками Національної поліції може бути доказом по справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Такий протокол по правовій природі є лише думкою суб`єкта владних повноважень щодо правопорушення, якому має передувати фіксування цього правопорушення.

ОСОБА_1 зазначає, що не визнає себе винним, ніколи не потрапляв в подібну ситуацію, не знав що робити, говорити, а поставити в угоду звинувачення те, що він щось не написав в протоколі та не заявляв на відео - вважає недоречним, бо таке явно порушило б положення статті 63 Конституції Україні.

Зупинка авто була явно незаконною, безпідставною. При тому позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17, говорить про те, що в такому випадку складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також вказує, що не знав процедуру огляду на стан сп`яніння, ніколи не притягувався до відповідальності за цією статтею (виправданий судом, навіть без своєї участі), полісмени ввели його в оману, що він має право відмовитися від огляду, що поліцейським навіть, не було названо ознак сп`яніння, які б підтвердилися на відео.

Посилається на те, що йому прямо погрожували забрати авто «на потреби ЗСУ». Така практика полісменів непоодинока, та давно вже прикмічається судами в постановах.

Вважає, що підстав для огляду не було взагалі. Поліцейським навіть, не наведено доказів ознак сп`яніння. Поводив себе адекватно, чітко відповідав на запитання, висловлював свої заперечення. Тому просить врахувати постанови Київського апеляційного суду у справі №752/25146/19 та Чернівецького апеляційного суду у справі №718/1824/22.

Отже, за їх відсутності немає підстав пропонувати такий огляд, оформлювати протокол за ст. 130 КУпАП.

При тому, усі ознаки, які виклали полісмени письмово в якості своїх пояснень - спростовуються відео з нагрудних камер. Як мінімум - не підтверджуються.

Крім того зазначає, що за ст.266 КУпАП відсутність свідків допускається лише при огляді та при фіксуванні огляду на відео. Про відмову від огляду - змін не було. І це не просто так, бо саме свідки, при необхідності, можуть підтвердити наявність ознак сп`яніння, бо поліція не може виступати свідками. Свідчення полісменів судом не приймаються як докази (постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року № 489/4827/16, Постанова Київського апеляційного суду у справі №759/8760/21 від 16 серпня 2021 року, ухвалена вже після змін до ст. 266 КУпАП).

На думку апелянта, це саме, стосується і протоколу про адміністративне правопорушення і всього іншого - бо це все є творчістю полісменів.

Тому вважає, що у суд не мав об`єктивних доказів того, що в нього взагалі були ознаки сп`яніння.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v/ the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25). А працівниками поліції не доведено належними та допустимими доказами, що суперечить, нормам чинного законодавства (цитата судової справи #716/35/19).

Посилаючись на викладене, а також на ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини, просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу правопорушення.

16 червня 2023 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких вказує, що матеріали справи, з якими він ознайомився, підтверджують його аргументи щодо відсутності ознак сп`яніння, а відтак, і відсутність підстав пропонувати йому такий огляд.

Також вказує, що те, що він випив «пару пива Львівське 1715 №0, світле, безалкогольне, 0,45» десь за годину до зупинки - взагалі не робить його п`яним. Про це він повідомляв і на відео. Але полісмен виконував план за протоколами ( постанова у справі №235/4045/21 від 25 серпня 2021року «В супереч вказаних правових норм, під час оформлення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП допущено формалізм, інспектором поліції не було встановлено дійсних обставин, при оформлені матеріалу, ймовірніше, переслідувалася мета здобутку показника у службовій діяльності»).

Також вказує, що раніше його вже одного разу доставляли на огляд за подібними «ознаками». Спочатку він витратив майже 4 години часу життя на огляд, спізнився на службу, вилучили водійське посвідчення, а коли прийшли результати про повну тверезість він втратив ще декілька днів на отримання посвідчення назад. Про що він повідомляв полісменів. А проходити огляд на місці - не краще, оскільки часто тестери поліції зламані, некалібровані та взагалі - показують казна що (Постанова Черкаського апеляційного суду по справі № 694/1664/22 від 28 жовтня 2022), то краще не проходити огляд на місці.

Повторюючи доводи апеляційної скарги просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу правопорушення.

До судового засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду був повідомлений належним чином.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно пункту 2.9-А Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно диспозиції якої адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до постанови судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналогічні вимоги містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція).

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 415638 від 16 лютого 2023 року та доданими до протоколу актом огляду, направленням на огляд, відеозаписом.

Так, згідно положень ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвище, адреса свідків і потерпілих, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та інше. Протокол підписується особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідками та потерпілими. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 415638 від 16 лютого 2023 року, дані, відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 16 лютого 2023 року о 00 год. 30 хв. в м. Миколаєві, Центральний район, вул.. Садова, 12, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Focus c307» з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер відмовився, проїхати до медичного закладу для проходження огляду також відмовився.

Вказаними діями, порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність.

Отже, в протоколі зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Також протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом скористався та в графі «Пояснення особи,яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначив «надам у суді».

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також повідомлено що розгляд адміністративної справи відбудеться за викликом Центрального районного суду м. Миколаєва.

Також в протоколі зазначено, що у водія ОСОБА_1 посвідчення водія не вилучалось та тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавалось. Транспортний засіб залишено за місцем зупинки.

ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення без будь-яких застережень.

Таким чином, складений працівником поліції щодо ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

Щодо необхідності присутності свідків при фіксації відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, слід зауважити, що з 17.03.2021року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» №1231-IX від 16.02.2021 року, яким частина 2 статті 266 КУпАП викладена у новій редакції, згідно якого на час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення законом передбачалося проведення поліцейським огляду водія на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів із застосуванням технічних засобів відеозапису і тільки у разі неможливості застосування таких засобів закон вимагає проведення огляду у присутності двох свідків.

Такі ж зміни були внесені в п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 808 від 05.11.2021р.

В п.3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду № 1103, зміни про те, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів внесені постановою КМУ № 57 від 20.01.2023р., яка набрала чинності 25 січня 2023 року.

В п. 8 Порядку ( в редакції із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ № 57 від 20.01.2023) вказано, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

При цьому, логічне тлумачення положень ч. 2 ст. 266 КУпАП та зазначений підзаконних актів дає підстави вважати, що застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису є належним та допустимим доказом під час провадження у справах за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не залежно від того, чи технічними засобами відеозапису зафіксовано сам огляд особи на стан сп`яніння, що проводився на місці, чи такими засобами зафіксовано відмову особи від огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Залучення свідків до огляду на стан сп`яніння, а так само фіксації відмови водія від огляду, є обов`язковим лише у разі неможливості застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису.

Оскільки огляд ОСОБА_1 проводився 16 лютого 2023 року, тобто після набрання чинності зазначеними нормативними актами, з використанням спеціальних технічних засобів відеозапису, то участь свідків була не обов`язкова.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції в повній мірі дотримано вимоги Інструкції, приписами якої встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів.

Так, відповідно до пунктів 2, 3 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Крім того, як зафіксовано на відеозаписі, ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції неодноразово вказував, що він з друзями випили по пиву, що розуміє, що не повинен був у такому стані сідати за кермо, але таксі не приїжджало, оскільки вже була комендантська година.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд водія ОСОБА_1 проводився у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук.

За такого, поліцейським обґрунтовано було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того матеріали справи містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого, ОСОБА_1 направлено на огляд до КП МЦПЗ. У результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Від проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу відмовився. Вказане направлення підписано ОСОБА_1 без застережень.

Тому до стверджень ОСОБА_1 в доповненнях до апеляційної скарги про те, що він випив 2 пляшки безалкогольного пива, що взагалі не робило його п`яним і у поліцейським не було підстав вважати, що у нього є ознаки сп`яніння, апеляційний суд відноситься критично, так як вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а посилання на встановлені судами обставини під час розгляду інших справ, учасником яких ОСОБА_1 не був, зокрема, Київським апеляційним судом у справі №752/25146/19 та Чернівецьким апеляційним судом у справі №718/1824/22, є недоречним. Більш того, при прийнятті рішення у справі апеляційний суд виходить також з того, що при відсутності в законодавстві України прецедентного права суд не зобов`язаний враховувати висновки, викладені у постановах інших апеляційних судів, які ухвалені у інших справах.

Факт відмови ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі підтверджений дослідженим судом відеозаписом, проведеним працівниками поліції, на якому зафіксовано як працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі, на що він відповів відмовою.

Так, з відеозапису вбачається, що після встановлення особи та належності автомобіля, працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» на місці зупинки його транспортного засобу, на що ОСОБА_1 відповів відмовою, а також йому було запропоновано проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що останній також відповів відмовою. Після чого працівник поліції повідомив, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та роз`яснив його процесуальні права за ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмовою ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку.

Відеозапис є безперервний та підтверджує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "По національну поліцію". Відеозапис події відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, відповідно до вимог якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказів свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки ними доведено порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху щодо обов`язку водія на вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому апеляційний суд враховує, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Зазначені вище докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про справі щодо ОСОБА_1 .

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що він не знав процедуру огляду на сп`яніння, ніколи не притягувався до відповідальності за цією статтею, що поліцейські ввели його в оману, вказавши йому що він має право відмовитися від огляду, що йому прямо погрожували забрати авто «на потреби ЗСУ» спростовується матеріали справи, зокрема відеозаписом.

Протягом всього відеозапису ОСОБА_1 не висловлював свою незгоду із діями працівників, не виявляв бажання проїхати до медичного закладу, а навпаки погоджувався з правопорушенням.

Спростовується відеозаписом також ствердження в апеляційній скарзі про те, що він взагалі не знав що таке ст. 130 КУпАП та чи можна відмовитися від поїздки до медичного закладу, що йому не роз`яснили процедуру огляду, оскільки згідно відеозапису, поліцейські роз`яснили йому що він має право пройти огляд у медичному закладі, що у разі відмови на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення саме за відмову від проходження від медичного огляду.

Не підтверджуються будь-якими доказами, у тому числі, і відеозаписом що працівники поліції погрожували забрати авто «на потреби ЗСУ». Більш того, з переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не поводився, як перелякана особа, про що апелянт зазначав в апеляційній скарзі, а, навпаки, намагався домовитись з працівниками поліції, надавав відомості, про які працівники поліції його запитували, відмовився від проходження огляду без будь-якого примусу, будь яких скарг, заяв, зауважень, заперечень не подавав, у протоколі про адміністративне правопорушення про них не зазначав. Будь-яких дій працівників поліції щодо примушення ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння з відео не вбачається. Не містять матеріали справи також доказів оскарження у встановленому законом порядку дій поліцейських під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та відповідно проведеного службового розслідування, висновки якого могли би спростувати усвідомлений ОСОБА_1 факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Слід також зазначити, що незнання законів не звільняє від відповідальності. Жодних доказів, які б спростовували факти, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять. Більш того, ОСОБА_1 , як учасник дорожнього руху, згідно з пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України зобов`язаний знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, зокрема, п. 2.5 та 2.9 «а» ПДР України. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

З урахуванням викладеного до зазначених вище доводів апеляційної скарги апеляційний суд ставиться критично та розцінює їх як спосіб уникнення ОСОБА_1 відповідальності.

Не заслуговують за увагу, як на підставу для скасування постанови суду також доводи апеляційної скарги про незаконну зупинку транспортного засобу.

Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан. У подальшому відповідними Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні продовжено і такий триває до теперішнього часу.

За змістом Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а також відповідно до Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ №573 від 08.07.2020р., на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Під час дії комендантської години Збройні Сили, Держспецтрансслужба, Національна гвардія, Держприкордонслужба, Національна поліція, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС продовжують виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності.

Патрулям на території, де запроваджено комендантську годину, в установленому законодавством порядку надано право, зокрема, перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, документи, що підтверджують законність перебування на території України, перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи, за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться.

Згідно з Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженим постановою КМУ від 29 грудня 2021р. №1456 уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби та вимагати пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також документів, що підтверджують відповідне право особи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ), зокрема, у разі проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Все вищевказане узгоджується з ст. 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису працівник поліції повідомив, що автомобіль був зупинений у зв`язку із тим, що він їхав під час дії комендантської години.

Отже, за вказаних обставин зупинення поліцейськими автомобіля під керуванням ОСОБА_1 в період дії комендантської години і перевірка його документів є законними.

За такого посилання в апеляційній скарзі на необхідність застосування висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17, є безпідставним.

Безпідставним є посилання апелянта також на висновок, наведений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року № 489/4827/16, оскільки предметом оскарження у цій справі була постанова поліцейського про притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності, а тому допит такого поліцейського, який під час складення постанови у справі про адміністративне правопорушення діяв як службова особа, у якості свідка не може вважатись об`єктивним доказом у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху.

В даному випадку поліцейський, який складав протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 415638 від 16 лютого 2023 року не допитувався у якості свідка і на його пояснення не посилався суд при прийнятті рішення у справі.

Обставини у даній справі та у справі № 338/1/17 від 26.04.18 р. також не є подібними, так як у справі № 338/1/17 предметом оскарження була постанова поліцейського про притягнення правопорушника до відповідальності, у якій було встановлено відсутність будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, крім оскаржуваної постанови, тому у тій справі суд дійшов висновку, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення нею правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення у такій постанові не може бути належним доказом вчинення особою порушення, так як така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

У даній справі предметом оскарження є постанова суду, а не постанова поліцейського про притягнення до адміністративної відповідальності, а опис вчиненого ОСОБА_1 правопорушення викладено в протоколі про адміністративне правопорушення, дані, відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, а також в постанові суду після аналізу даного доказу у сукупності з іншими доказами у справі.

При прийнятті рішення у справі апеляційний суд виходить також з того, що при відсутності в законодавстві України прецедентного права суд не зобов`язаний враховувати висновки, викладені у інших постановах апеляційних судів, зазначених в апеляційній скарзі, які ухвалені у інших справах, учасником яких ОСОБА_1 не був.

Не є підставою для скасування постанови суду також посилання апелянта на порушення судом першої інстанції вимог ст.268 КУпАП через розгляд справи у його відсутність та не направлення на електронну адресу сканкопій матеріалів справи, оскільки судом апеляційної інстанції поновлено права апелянта, визначені ст.268 КУпАП, в тому числі, право бути присутнім в судовому засіданні, надавати суду пояснення та докази. Направлені ОСОБА_1 були також на електронну адресу сканкопії матеріалів справи, після чого він направив до апеляційного суду доповнення до апеляційної скарги. ОСОБА_1 був повідомлений про час і місце розгляду справи, однак до судового засідання не з`явився. Будь-яких додаткових обставин, крім тих які були встановлені судом першої інстанції, апеляційним судом під час розгляду справи не встановлено, додаткових доказів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом не надано. Отже розгляд справи судом першої інстанції без участі ОСОБА_1 не вплинув на повноту встановлення судом обставин справи.

Стосовно інших доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , то вони також не спростовують доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, слід дійти висновку, що переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційному суду не надано.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

З урахуванням викладеного, наявні у справі докази, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Враховує апеляційний суд також те, що ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 за правопорушення, вчинене 16 лютого 2023 року, визначенні його виду та розміру, судом першої інстанції дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені ст. 33 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

Таким чином, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що суд вірно оцінив наявні в даній справі докази відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а також що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тому підстав для скасування постанови судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 17000 грн з позбавленням керування транспортним засобом строком на один рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.І. Темнікова