Справа №592/8624/22
Провадження №3/592/38/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Онайко Роман Анатолійович, розглянувши матеріали які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

з участю учасників провадження у справі про адміністративне правопорушення:

захисника адвоката Курбатова Д.В.,-

установив:

05.11.2022 о 22:04 в м.Суми по пр.-ту Курський водій ОСОБА_1 керував автомобілем VW JETTA НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (млява мова, зіниці, що не реагують на світло, хитка хода). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку категорично відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Курбатов Д.В. просив закрити справу про адміністративне правопорушення, оскільки ОСОБА_1 не мав ознак наркотичного сп`яніння, а з відеозапису вбачається, що він є особою раніше відомою поліцейським, тому ймовірно йому запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння з мотивів особистої неприязні, чи думки поліцейських, що він міг спілкуватися з особами, які вживають наркотичні засоби, свідки на відеозаписі відсутні та залишили місце події до закінчення складення протоколу, ОСОБА_1 погоджувався пройти огляд в 22:34:25, ознаки алкогольного сп`яніння зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають таким ознакам в направленні на огляд, а виявлені у Сироти ознаки наркотичного сп`яніння пояснюються іншими обставинами, зокрема тим, що він їв цукерку та раніше переніс інсульт.

ОСОБА_1 надав суду письмові пояснення, відповідно до яких він дійсно відмовився проїхати з поліцейськими, оскільки був тверезим і вважав, що їх претензії явно надумані, а також боявся притягнення до відповідальності за порушення комендантської години. Крім того зазначив, що йому не пропонували пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу. Під час його спілкування з працівниками поліції свідки були відсутні. Також зазначив, що переніс інсульт.

Заслухавши доводи захисника, дослідивши надані докази, суддя приходить висновку, про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Провина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 074592 від 05.11.2022 підтверджується дослідженими доказами, а саме:

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, від підпису в якому ОСОБА_1 відмовився, свідки огляду ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.2);

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.3);

-письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 05.11.2022 (а.с.4,5);

-рапортом заступником командира роти №3 батальйону УПП в Сумській області Зуєнка Д. (а.с.6);

-довідкою відділу адміністративної практики УПП в Сумській області ДПП від 07.11.2022 про те, що ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, має посвідчення водія НОМЕР_2 від 18.12.2015;

-відеозаписами з автомобільного та нагрудних відеореєстраторів поліцейських.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на предмет їх достовірності та допустимості, суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці свідки не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ним у їх письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ним раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити триетапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду. Письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винною, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника про недопустимість доказів не можуть бути прийнятими до уваги.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ, а згідно вимог ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Необхідно зауважити, що положення ст. 266 КУпАП не регламентують дії поліцейського та не визначають порядок і форму фіксації ним відмови водія (особи, яка керує т/з) від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, а тому у разі вчинення вказаними особами таких дій поліцейському слід керуватись п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (в ред. Постанови КМУ № 888 від 28.10.2015), згідно якого у разі відмови водія т/з від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Про наявність у працівника поліції обґрунтованих та об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_4 підлягав огляду на стан сп`яніння, свідчили ознаки, що відповідають приписам п. 2-4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а питання встановлення наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського.

Більш того, наявність таких ознак фактично визнана стороною захисту, оскільки з відеозапису вбачається, що мляву мову ОСОБА_4 намагався пояснити наявністю цукерки в роті, а до своїх пояснень надав відомості про стан здоров`я.

При цьому зазначена в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення ознаку алкогольного сп`яніння «поведінка, що не відповідає дійсності» є явною опискою, оскільки така ознака, як поведінка, що не відповідає обстановці явно вбачається з наявного відеозапису, починаючи з зупинки на вимогу поліцейських, яку ОСОБА_4 виконав не зайнявши крайнє праве положення на проїзній частині на перехресті (чи навпроти виїзду з прилеглої території).

Таким чином, ОСОБА_5 , щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, а водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні відносно ОСОБА_6 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Не може суд також прийняти доводи про те, що працівники поліції не пропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки т/з, оскільки згідно п. 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані наркотичного сп`яніння відповідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Вимоги п. 12 розділу ІІ Інструкції не суперечать ст. 266 КУпАП та Постанові Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008, оскільки зазначеними нормативними актами встановлено, зокрема: 1) порядок проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічних засобів на місці зупинки т/з; 2) дії поліцейського у разі відмови від такого огляду або незгоди з його результатом; 3) порядок направлення водіїв для проходження огляду на стан сп`яніння в заклад охорони здоров`я; 4) дії поліцейського у разі відмови від такого огляду в закладі охорони здоров`я.

При цьому зазначеними нормативно-правовими актами не встановлено заборони направлення водія для огляду на стан наркотичного сп`яніння для огляду до закладу охорони здоров`я без проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічних засобів. Більш того, п. 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» прямо визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані наркотичного сп`яніння відповідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Доводи щодо тієї обставини, що ОСОБА_1 був раніше знайомим поліцейським та він перебував з особою, яка мала при собі пристрій для вживання наркотичних засобів жодним чином не свідчать про упередженість поліцейських, оскільки ОСОБА_1 раніше неодноразово притягався до адміністративної відповідальності та мав явні ознаки наркотичного сп`яніння.

Також безпідставними є доводи про те, що ОСОБА_1 погоджувався пройти огляд в 22:34:25, оскільки у вказаний час ОСОБА_1 не виявляв бажання пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, а відстоював свою позицію щодо відсутності обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння, якщо він вважає себе тверезим.

Доводи щодо відсутності свідків під час пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом, а той факт що свідки залишили місце події до оголошення протоколу про адміністративне правопорушення жодним чином не свідчить про неправдивість викладених ним пояснень.

Таким чином, ОСОБА_1 , щодо якого були об`єктивні підстави вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, відповідно до встановленого порядку відмовився пройти відповідний огляд на стан сп`яніння, внаслідок чого і був складений протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому суддя враховує, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloranandFrancis v. theUnitedKingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02).

Враховуючи характер правопорушення та особу винного, вважаю необхідним застосувати до нього адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі ст. 40-1, 283 ч.5 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст. 40-1, ч.1 ст.130, ч.5 ст.283 КпАП України, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, а в її разі оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений у строк, постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови стягується:

-подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

-витрати на облік зазначених правопорушень.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Р.А. Онайко