Справа №487/4405/21
Провадження №3-в/487/20/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2023 Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Кузьменко В.В. розглянувши подання начальника Заводського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях Нофенко І.Б. про вирішення питання пов`язаного з давністю виконання судового рішення, відносно ОСОБА_1 ,

Встановив:

Начальник Заводського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях Нофенко І.Б. звернулась до суду з поданням щодо вирішення питання про давність виконання постанови, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 год.

В обґрунтування подання зазначила, що вищезазначена постанова перебуває на виконанні в Заводському РВФ ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях з 06.12.2021 року. 13.01.2022 року ОСОБА_1 був ознайомлений з правами та обов`язками. 22.06.2022 року ОСОБА_1 було направлено до КП "ЕЛУ автодоріг" для відбування стягнення. 11.07.2022 року Кп "ЕЛУ автодоріг" повідомило, що під час воєнного стану підприємство працює не в повному обсязі, виплати на оплату порушникам не заплановані. 22.05.2023 року ОСОБА_1 видано направлення на відбування стягнення до КП "ЕЛУ автодоріг" для відбування стягнення. 31.05.2023 року КП "ЕЛУ автодоріг" повідомило, що під час воєнного стану підприємство працює не в повному обсязі, виплати на оплату порушникам не заплановані. Підприємство ММР "Миколаївська ритуальнаслужба", яке рішенням ММР визначено для відбування стягнення у вигляді суспільно корисних робіт у 2022-2023 роках надіслали листи, що бюджетом не заплановано витрати на працевлаштування суб`єктів пробації. ОСОБА_1 не приступив до відбування суспільно корисних робіт у зв`язку з тим, що ММР в бюджеті не запланувала витрати на стягнення у вигляді суспільно корисних робіт. В діях ОСОБА_1 наміру ухилятися від відбування стягнення у вигляді суспільно корисних робітне було.

З огляду на викладене просила застосувати аналогію права, а саме положення ст. 80 КК України, та звільнити ОСОБА_1 відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із спливом 2-х річного строку.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення №487/4405/21 та особової справи №27/2021, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 304 КУпАП, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Судом встановлено, що постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.09.2021 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді суспільно-корисних робіт строком 120 годин.

Згідно ч.4 ст. 299 КУпАП України, постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Вказана постанова перебуває на виконанні з 06.12.2021 року.

Положеннями п. 13.13 Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, затверджених наказом Мінюсту № 474/5 від 19 березня 2013 року(зі змінами ) (далі - Порядок), встановлено право уповноваженого органу з питань пробації звернутися до суду з поданням, про вирішення питань пов`язаних з виконанням постанови, у разі відсутності порушника за місцем свого постійного проживання, місце його перебування невідоме та наявні підстави, що унеможливлюють виконання постанови суду.

Таким чином, вказаним Порядком передбачено право на звернення до суду з зазначеним поданням у разі наявності сукупності факторів - відсутність порушника за місцем свого постійного проживання та наявність підстав, що унеможливлюють виконання постанови суду. Зупинення провадження у справі, а також оголошення у розшук особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, нормами КУпАП не передбачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України"таст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У п.3.4 і 3.6. свого рішення від 11.10.2011 р. (справа № 10-рп/2011) Конституційний Суд України, аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить регулювання певної частини питань, пов`язаних з примусовим виконанням адміністративного стягнення, зокрема строків давності виконання судового рішення.

З врахуванням вказаного, є необхідним застосувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. Так, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Таким чином, системний аналіз положень КУпАП у поєднанні із вказаним законодавством і судовою практикою, дає підстави вважати, що строк давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення повинен розпочинатися з дня набрання цим судовим рішенням законної сили і в усякому разі не перевищувати двох років.

Отже, оскільки постанова Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.09.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП набрала законної сили та вчасно направлена до Заводського РВ філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській області до виконання, однак через об`єктивні причини згадана постанова не була виконана протягом двох років з дня набрання нею чинності, в той де час дана постанова не може знаходитися на виконанні безстроково, що суперечить Європейським принципам, а тому строк для її виконання з об`єктивних причин закінчився, за такого ОСОБА_1 слід звільнити від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 304, 305 КУпАП України, ст. 80 КК України, суд,

Постановив:

Подання начальника Заводського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях Нофенко І.Б. про вирішення питання пов`язаного з давністю виконання судового рішення, відносно ОСОБА_1 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, накладеного постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.09.2021, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя В.В.кузьменко