Справа № 126/2009/23
Провадження № 33/801/1167/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Рудь О. Г.
Доповідач: Якименко М. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Якименко М.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Бершадського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Бершадського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на 1 рік, та стягнуто судовий збір в розмірі 536,80 гривень на користь держави.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи його тим, що справу розглянуто у його відсутність, був позбавлений на правничу допомогу, повний текст отримано 11.11.2023, а тому вважає, що строк пропущений нею з поважних причин.

В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити. Вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки не в повній мірі досліджено докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який апеляційну скаргу підтримав та просив поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, суддя Вінницького апеляційного суду вважає, що клопотання слід задовольнити - поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови та апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін, з огляду на таке.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, суд розглянув справу у відсутність правопорушника, копію постанови ОСОБА_1 отримав 11.11.2023, а апеляційну скаргу подав до суду засобами поштового зв`язку 21.11.2023.

Вказані обставини вказують на об`єктивну неможливість своєчасного оскарження постанови суду та поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому цей строк підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дотримався вище зазначених вимог закону.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

П. 2.9 (а) передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

п.11.3 ПДР України передбачено, що на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

п.11.4 ПДР України, на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 326603 від 18.08.2023 о 09 год. 00 хв., який є одним із доказів у справі, ОСОБА_1 , 09.07.2023 о 21 год. 45 хв. в с. Красносілка по вул. Центральна керував транспортним засобом Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка мова, зі згоди водія у встановленому законом порядку його було освідувано із застосуванням приладу "Драгер" 6810 на місці зупинки. Результат огляду 2.01 %о, тест № 1186, чим порушив вимоги п.2.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.2).

Також відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №326869 від 18.08.2023 о 08 год. 55 хв., з якого слідує, що водій 09.07.2023 о 21 год. 45 хв. в с. Красносілка по вул. Центральна керував транспортним засобом Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху та не впоравшись з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху де здійснив зіткнення з автомобілем який рухався по зустрічній смузі, а саме із транспортним засобом Skoda Octavia А5 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п. 11.3, 11.4 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП (а.с. 23).

Справи відносно ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП є правильними і узгоджуються з дослідженими судом доказами, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення; постановою про закриття кримінального провадження від 27.07.2023; рапортами; поясненнями ОСОБА_1 ; роздруківкою приладу Драгер «Alcotest 6810» з результатом тесту 2,01 % - позитивний; схемами місця ДТП; фотознімками місця ДТП та відеозаписом.

Вище перелічені докази узгоджуються між собою, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, в сукупності підтверджують вину скаржника у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п. 6 розділу І Інструкції).

За результатами огляду ОСОБА_1 , проведеного за допомогою приладу Драгер «Alcotest 6810» на місці зупинки, виявлено вміст алкоголю 2,01 %, тобто перевищує гранично допустиму норму (0,2% проміле) та беззаперечно вказує на перебування скаржника в стані алкогольного сп`яніння.

З даним оглядом скаржник був ознайомлений, як вбачається із відеозапису та підтверджується його підписом на роздруківці.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу Драгер «Alcotest 6810» проводився за згодою ОСОБА_1 , який мав можливість, у разі незгоди з використання вказаного приладу пройти такий огляд в медичному закладі.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 заперечень щодо проходження огляду не подавав та про свою незгоду із результатами проведеного огляду на стан сп`яніння скаржник не зазначав.

Спосіб, у який було встановлено алкогольне сп`яніння скаржника, не суперечить вимогам законів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в протоколі в графі пояснення водієм особисто зазначено «перебував в стані алкогольного сп`яніння. Свою провину визнаю».

На відео зафіксовано, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», при цьому будь-яких зауважень щодо процедури проходження і результату огляду за допомогою приладу Драгер «Alcotest 6810» чи клопотань правопорушник не заявляв. Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 не погоджувався з такими результатами чи просив провести будь-який інший чи повторний огляд.

Доводи огляд на стан сп`яніння проведено некоректно, з порушенням без врахування необхідності технічного обслуговування (калібрування) газоаналізатора, суддя не приймає до уваги з огляду на таке.

Згідно з п.п. 1,3 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Наказом «Про державну реєстрацію медичних виробів» Держлікслужби України від 29 грудня 2014 року № 1529 затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, до якого за № 43 внесено газоаналізатори Drager Alcotest, реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений.

Використаний під час огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 газоаналізатор «Drager Alcotest 6810», в свою чергу, входить до вказаного вище переліку газоаналізаторів марки «Drager Alcotest» з необмеженим строком дії свідоцтва.

Крім того, відповідно до свідоцтва про Державну реєстрацію №14455/2014 газоаналізатори Drager Alcotest внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволені для застосування на території України.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу Drager Alcotest 6810 проводився за згодою ОСОБА_1 , який мав можливість, у разі незгоди з використання вказаного приладу пройти такий огляд в медичному закладі.

Жодних дій на проходження повторного огляду не вчиняв, доказів того, що він повторно пройшов огляд на стан сп`яніння в медичному закладі протягом двох годин або більше скаржником не надано.

Згідно вимог вищевказаної Інструкції відповідні документи (сертифікат відповідності, свідоцтва на прилад, з використанням якого проводився огляд) надаються поліцейськими на вимогу особи, що проходить огляд.

Скаржником не доведено належними доказами про те, що працівники поліції на його вимогу не пред`явили йому сертифікат та свідоцтво.

Жодних зауважень щодо процедури проходження медичного огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» від правопорушника не надходило.

Так, в матеріалах справи наявна роздруківка приладу Драгер «Alcotest 6810» тест №1154 з якої встановлено, що останнє калібрування даного приладу проводилось 22.02.2023, в той час як огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився працівниками поліції 09.07.2023.

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки "Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається" встановлено наказом Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року № 1747 і становить 1 рік.

В даному конкретному випадку останнє калібрування приладу алкотесту № 1154 відбулось 22.02.2023, а тому огляд проведено з дотриманням строку його технічного обслуговування, а саме калібрування.

Відтак, наявна роздруківка приладу Драгер свідчить про те, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам встановленим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747.

Тому показання драгеру можна визнати допустимим доказом.

На переконання судді працівниками поліції правомірно був застосований під час огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 газоаналізатор Drager Alcotest 6810 та його показники є допустимими доказами, оскільки було дотримано процедуру проведення огляду у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції.

Відтак, доводи скаржника в апеляційній скарзі, про те що працівники поліції не запропонували пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, не заслуговують на увагу, оскільки огляд водія проведено на місці зупинки.

Також є безпідставними доводи скаржника про те, що зміст пояснень свідків є сумнівним, їх пояснення є припущенням та недопустимим доказом, при цьому суд розглянув справу без допиту свідків, оскільки відповідно до постанови про закриття кримінального провадження в ході досудового розслідування допитувалися свідки та встановлювались обставини вчинення ОСОБА_1 ДТП в стані алкогольного сп`яніння.

Суддя звертає увагу на те, що керуючи автомобілем водій зобов`язаний бути уважним, оскільки для забезпечення безпеки дорожнього руху водій повинен стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керуванням цим засобом у дорозі що передбачено Правилами дорожнього руху України.

Вказані доводи скаржника розцінюється як намагання правопорушника уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення та такими, що не впливають на правильність ухваленого судом рішення та склад адміністративного правопорушення.

Доводи у апеляційній скарзі, що судом неповно встановлено та досліджено всі обставини справи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відеозапис не є доказом в справі, оскільки є не безперервними та працівниками поліції знято той проміжок часу, який їм був вигідний, суд зазначає наступне.

Дійсно відеозапис події не є безперервним, як того вимагають відомчі підзаконні акти МВС України.

Так, обставини зазначені в протоколі фіксувалися шляхом проведення відеозйомки і містять відеозапис щодо проходження огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 . З відеозапису встановлена послідовність перебігу подій, що відбувались на місці зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , оскільки ними зафіксовано обставини події, поведінку ОСОБА_1 та його огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що враховуючи обставини справи, вказані відеозаписи автоматично не можуть означати недопустимість доказів, оскільки на них чітко зафіксовано обставини події, поведінку ОСОБА_1 та його огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Порушення принципу безперервності відеозапису в описаному моменті не впливає на належність і допустимість відеозапису як доказу в цілому, оскільки сторона захисту підтвердила достовірність обставин, зафіксованих на відео, не повідомила суду інших важливих для справи обставин, які залишись поза межами відеозйомки. Суд відхиляє ці доводи також з тих мотивів, що визнання недопустимим вагомого доказу, який фіксує повну картину розвитку подій через недотримання принципу безперервності лише в один момент часу, про який не заявлено, що він приховує важливі обставини, є занадто формальним підходом і суперечить суті права на справедливий судовий розгляд.

Неодноразово суд апеляційної інстанції в справах про адміністративне правопорушення наголошував, що скасування судового рішення виключно на підставі формальної констатації, зокрема за наявності технічних помилок, відсутність безперервності відеозапису, за відсутності інших підстав для скасування постанови суду жодним чином не сприятиме досягненню мети адміністративного провадження і адміністративної відповідальності за вчинення протиправного діяння. Такий підхід був би проявом надмірного формалізму та істотно порушував основні принципи правовладдя (невідворотності покарання за скоєне порушення, справедливості, рівності тощо).

Тобто, наявні в матеріалах справи фрагменти відеозаписів та інші матеріалі справи, які узгоджується між собою є достатньою доказовою базою для належної фіксації скоєння порушення п.2.9 ПДР України, а тому є допустимими і належними доказами.

Разом з тим, відповідно до відомостей відеозапису об`єктивно вбачається, що працівники поліції, під час спілкування, встановили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та пропонували останньому пройти огляд на стан сп`яніння, на що скаржник погодився.

Отже, твердження скаржника, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Тому, критика скаржником дій працівників поліції є безпредметною з огляду на те, що вони діяли відповідно до покладених на них чинним законодавством обов`язків без перевищення своїх повноважень.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) скаржник не надав.

Будь-яких зауважень щодо неправомірних дій працівників поліції скаржник не заявляв, до суду належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин не надав.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Будь-яких порушень законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою обов`язкове скасування постанови суду, суддею апеляційного суду не встановлено.

У протоколі викладені відомості, які підтверджуються і іншими дослідженими судом та наявними в матеріалах справи доказами.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, згідно ст.251 КУпАП він є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Доводи скаржника, про порушення судом першої інстанції процесуальних норм, що полягали в розгляді справи у його відсутність, внаслідок чого він був позбавлений можливості надати пояснення в суді, суддя вважає необґрунтованими, які спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до частини 1 статті 268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд виконуючи приписи КУпАП неодноразово направляв ОСОБА_1 повістку про виклик до суду за адресою місця проживання (перебування), зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення. Так, на 20.09.2023 ОСОБА_1 завчасно, як то вимагає ст.268 КУпАП України повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням. Проте, судова повістка на 10.10.2023 повернулась на адресу суду із відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справах "Пономарьов проти України" та "Мушта проти України" вказано, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Судом першої інстанції вжито усіх заходів для належного повідомлення про день, час та місце розгляду справи правопорушника за адресою, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення, однак ОСОБА_1 , не зважаючи на достовірну обізнаність про наявність справи щодо нього у суді, не вжив будь-яких заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

Будь яких заяв від правопорушника про причини його неявки чи будь-якої уповноваженої на це особи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відтак факт розгляду судом адміністративної справи у відсутність ОСОБА_1 не спростовує висновків суду про наявність його вини.

В свою чергу, скаржник не позбавлений можливості доводити свою невинуватість в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, постанова суду першої інстанції лише тих з підстав, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи судом першої інстанції, не може бути скасована, оскільки відсутність сторони захисту в суді першої інстанції не вплинула на правильність рішення, прийнятого судом першої інстанції, та скаржником в суді апеляційної інстанції протилежного не доведено.

Доказів, які б підтверджували невинуватість скаржника матеріали справи не містять.

Інші доводи, на які посилається скаржник, зводяться до незгоди з постановленим судовим рішенням, не спростовують висновків суду та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, яке могло призвести до неправильного вирішення питання. Докази, які б спростовували вину скаржника не надано.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 вчинив декілька правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП, протоколи про адміністративні правопорушення розглядались суддею в одному провадженні одночасно, то суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.36 КУпАП правильно визначив стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, оскільки перебування водія в стані алкогольного сп`яніння знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст.ст.279, 280 КУпАП дотримано, докази перевірено на їх допустимість та належність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для її вирішення, судом з наведенням відповідних мотивів встановлено, правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП, прийнято до уваги те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення та своїми діями наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху.

З огляду на вказане апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Бершадського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Якименко