ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5953/23
провадження № 3/753/2882/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2023 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коляденко П.Л., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в ТОВ «Молістер-комфорт, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП (протокол серії ААД № 029270), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 09.04.2023 року о 10 год. 20 хв., рухаючись по вул. Бориспільська, 5-А у м. Києві, в порушення вимог п. 2.1 а) ПДР, керував транспортним засобом марки «Chrysler 4», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи при цьому права керування транспортним засобом, та будучи повторно протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, згідно постанови БАБ № 563658 від 18.12.2022 року, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

До суду особа, що притягається до адміністративної відповідальності, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи, згідно положень ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, не з`явилася, про причини неявки не повідомила. Враховуючи вище зазначені правові норми, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також, право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, за статтею 126 КУпАП, на особисту участь у розгляді її справи чи участь її адвоката, встановлене частиною першою статті 268 КУпАП, не є абсолютним. Законом визначено випадки, коли справа не може розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак розгляд справи за статтею 126 КУпАП не належить до цих випадків.

Крім того, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Смірнов проти України» (2005 р.), у силу вимог параграфу 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи.

При цьому справа не є складною ні в правовому, ні у фактичному аспекті.

Крім того, клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в тому числі із використанням власних технічних засобів, до суду не надходило.

Враховуючи викладене, з метою дотримання вимоги розумного строку відповідно до статті 6 параграфа 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважаю можливим розглядати справу на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.

Так, ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення правопорушень, передбачених частинами другою-черговою цієї статті.

Допитаний в судовому засіданні інспектор поліції Широкань Р.В., будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, суду показав, що того дня, під час патрулювання від пішого патруля надійшло повідомлення, в яких на очах, в ході відпрацювання зупинки громадського транспорту, припаркувався автомобіль марки «Chrysler», при цьому із водійського місця вийшов ОСОБА_1. Було складено рапорт і викликано автопатруль, до складу якого входив він, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подальшому було переглянуто камери «Безпечне місто» та встановлено, що саме ОСОБА_1 виходить із-за керма вказаного транспортного засобу. Крім того ОСОБА_1 плутався у своїх свідченнях.

Будь-яких обставин, які би свідчили про наявність підстав для обмови ОСОБА_1 вказаним свідком, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, згідно постанови серії БАБ № 563658 від 18.12.2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу; згідно постанови Дарницького районного суду м. Києва від 12.08.2022 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу із позбавленням права керувати транспортними засобами з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Також, з даних відеозапису із нагрудної камери працівника поліції, відтвореного в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_1 спочатку зазначив, що працівник поліції частково має рацію та погодився із тим, що саме він керував транспортним засобом, разом з тим почувши, що ведеться безперерва фіксація, став стверджувати, що автомобілем керувала інша особа.

Враховуючи наведене вважаю достовірно встановленим факт того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Chrysler 4», д.н.з. НОМЕР_1 , на час зупинки вказаного транспортного засобу пішим патрулем, а твердження останнього про те, що він транспортним засобом не керував, а за кермом перебував його товариш, який відійшов, є обраною позиціє захисту з метою уникнути відповідальності за вчинене.

З огляду на викладене, приходжу до висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, приходжу до висновку, що необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами. Враховуючи те, що транспортний засіб не перебуває у приватній власності порушника, стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу накладено бути не може.

Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40-1, 126, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 5 років.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 грн.

Строк позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів обчислювати з дня винесення постанови про позбавлення цього права, у разі ухилення від здачі документа, що посвідчує право керування транспортними засобами - з моменту примусового вилучення такого документу.

Роз`яснити, що в разі несплати штрафу в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення постанови правопорушнику, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Крім того, роз`яснити, що після закінчення призначеного строку позбавлення спеціального права, вилучене посвідчення водія повертається після успішного складання іспитів на право керування транспортним засобом.

Постанова судді пред`являється до примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя