№ 536/446/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року суддя Кременчуцького районного суду Полтавської області Даніліна Жанна Олександрівна розглянувши у приміщенні суду адміністративний матеріал, який надійшов з Відділення поліції №2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, паспорт серії НОМЕР_1 виданий 09 грудня 2006 року Кременчуцьким РВ УМВС України, не працює, адреса місця реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №055769, складеним 13 березня 2023 року інспектором СРПП ВНП №2 КРУП старшим лейтенантом поліції Харченко В. А., 12 березня 2023 року о 23 год 40 хв за місцем проживання громадянка ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері громадянки ОСОБА_2 , з якою спільно проживають у будинку і ведуть спільний побут, а саме: висловлювалася нецензурною лайкою, кричала, чим завдала шкоди психологічному здоров`ю, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

30 травня 2023 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшли заперечення ОСОБА_1 , в яких вона зазначила, що з протоколом про адміністративне правопорушення не згодна, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про вчинення нею домашнього насильства відносно матері. Стверджує, що між ними виникла сварка, яку у даному випадку не можна вважати домашнім насильством у розумінні частини 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

20 червня 2023 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшли заперечення ОСОБА_1 , в яких вона просить закрити справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В судовому засіданні захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та Логвин О. В. підтримали надані до суду заперечення, в яких просили закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі.

Дослідивши матеріали справи, суддя установила наступне.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушенняорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушенняадміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано про те, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері, висловлювалася нецензурною лайкою та кричала.

У матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_2 про те, що 12 березня близько 23 год 40 хв за місцем проживання її донька громадянка ОСОБА_1 вчинила відносно неї домашнє насильство, а саме погрожувала фізичною розправою, лаялась брутальною лайкою, виганяла з помешкання та морально тиснула, чим завдала психологічної травми для її здоров`я.

При цьому, у своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 вказала, що її батько ОСОБА_4 дуже сильно напився і почав стукати у вікна, а її донька закрила двері, щоб він їм не заважав. Вона разом із донькою дивилися телевізор та близько 23 год 30 хв її мати зайшла до кімнати і образливо попросила, щоб вони йшли з її спальні. ОСОБА_1 пояснила, що через 15 хв закінчиться фільм і вони підуть, проте мати голосно кричала і говорила, що вона її вбиває. Після того, як закінчився фільм, ОСОБА_1 пішла спати, але через деякий час почула гуркіт по батареї і зрозуміла, що можливо мати від`єднує їх від блоку. Також ОСОБА_1 вказала, що телевізор був поставлений для занять дитини у школі, а мати не дає змоги цього робити.

Докази додані до протоколу про адміністративне правопорушення свідчать про наявність взаємної сварки між матір`ю ОСОБА_2 та її донькою ОСОБА_1 на побутовому рівні. Дані відносини за участі вказаних осіб в межах цього конфлікту, що мали місце 12 березня 2023 року близько 23 год 40 хв на переконання суду не досягли рівня, який би вказував на вчинення ОСОБА_1 виду насильства, визначеного частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з цим, варто заначити, що оптичний диск, який додано до протоколу про адміністративне правопорушення, не містить жодного запису.

Відповідальність за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушеннянастає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до пунктів 3, 14 частини 1статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство ? діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство ? це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у частині 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вказаних норм убачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частини 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суддею установлено, що ОСОБА_1 є рідною дочкою ОСОБА_2 , які проживають в одному будинку та між ними, на ґрунті побутових питань час від часу виникають сварки, під час яких вони з`ясовують відносини, тоді як вчинення насильства в сім`ї передбачає активні дії однієї особи по відношенню до іншої. Взаємні голосні відстоювання своєї думки під час сварки не можуть носити характер психологічного насильства.

Таким чином, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення та встановлених обставин справи має місце звичайна сімейна сварка, яка за своєю суттю не охоплюється диспозицією статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушеннята не є об`єктивною стороною вказаного правопорушення, за яке особа може бути притягнутою до адміністративної відповідальності.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно приписів частини 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушенняпровадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи викладене, наявні підстави для закриття провадження у справі згідно із пунктом 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушенняу зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 173-2, 247, 283, 284, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушенняза відсутністю складу правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту винесення постанови.

СуддяЖанна Олександрівна Даніліна