ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2023 Справа №607/6184/23

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбич В.Л., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм «Тернопільелектротранс»

за ст. ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 08.12.2022 року о 13 год. 16 хв. в м. Тернополі по вул. Крушельницької керував автомобілем SKODA OKTAVIA A5 д.н.з. НОМЕР_1 не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не зменшив швидкість руху до повної зупинки наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не дав дорогу пішоходу ОСОБА_2 та допустив наїзд на останню, яка переходила проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переході зліва на право відносно напрямку руху автомобіля. Внаслідок ДТП громадянці ОСОБА_2 завдано матеріальних збитків, пошкоджено майно (взуття та одяг). Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП, про що був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 039771 від 31.03.2023 року.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 039772 від 31.03.2023 року, ОСОБА_1 08.12.2022 року о 13 год. 16 хв. в м. Тернополі по вул. Крушельницької керував автомобілем SKODA OKTAVIA A5 д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до скоєння ДТП, місце події залишив, чим порушив вимоги п. 2.10 А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст.122-4 КУпАП.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Беручи до уваги те, що в провадженні судді знаходяться дві справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП, вважаю, що відповідно до вимог ст. 36 КУпАП вони мають бути об`єднанні в одне провадження та їм слід присвоїти єдиний номер №607/6184/23 (провадження №3/607/2741/2023).

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнав. У вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП не визнав, оскільки не мав умислу залишати місце дорожньо-транспортної пригоди, оскільки не заміти як відбулась дорожньо-транспортна пригода.

Судом встановлено, що крім власного визнання вини за ст. 124 КУпАП вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме протоколами про адміністративні правопорушення серії ААД №039771 від 31.03.2023 року; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.12.2022 року, постановою про закриття кримінального провадження від 28.03.2023 року, рапортом слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції М.Регалюка від 28.03.2023 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_1 від 23.02.2023 року, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_2 від 23.02.2023 року, висновком експерта № 237, відеозаписом.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно п. 2.10 (а) ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідно до ст. 122-4 КУпАП, до адміністративної відповідальності може бути притягнуто за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Об`єктивна сторона даної статті виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні (формальний склад). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у форма прямого або евентуального (непрямого) умислу.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1.10 ПДР України, під залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди слід розуміти дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, враховуючи пояснення ОСОБА_1 , беручи до уваги обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди та її характер, що зафіксовано на відеозаписі, суд вважає, що у ОСОБА_1 був відсутній умисел на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, оскільки суд зважає на пояснення водія, що він не бачив моменту контактування його автомобіля із потерпілою ОСОБА_2 , що також доводиться відеозаписом на якому зафіксована дорожньо-транспортна пригода.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки матеріали справи не містять прямих доказів навмисного залишення ОСОБА_1 місця ДТП з умислом уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, за таких обставин вважаю, що провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП слід закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

При обранні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, визнання ним вини, у зв`язку з цим, вважає за доцільне обрати ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в межах санкції статті 124 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Таким чином, у відповідності до положень п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 122-4, 124, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Об`єднати справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення №607/6184/23 (провадження №3/607/2741/2023) та за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення №607/6185/23 (провадження №3/607/2742/2023) в одне провадження, присвоївши об`єднаним справам №607/6184/23 (провадження №3/607/2741/2023).

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (Вісімсот п`ятдесят) гривень у дохід держави.

Провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (Одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 (П`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок в дохід держави.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяВ. Л. Дзюбич