ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/7430/23

Провадження № 33/4820/332/23

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., за участю секретаря Антала Є.В., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника Клюцука В.П., захисника ОСОБА_2 адвоката Гарматюка О.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника Клюцука В.П. на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 травня 2023 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 30 годин громадських робіт та стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.;

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканку АДРЕСА_2 , яка працює в аптеці «ДСК Хмельницький»,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. та стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп., -

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

ОСОБА_2 20 березня 2023 року близько 23 год. 30 хв., перебуваючи за місцем свого проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_3 , вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме виражався на адресу ОСОБА_1 нецензурною лайкою, погрожував останній фізичною розправою, штовхав, шарпав її за одяг та наніс ляпас по обличчю, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю ОСОБА_1 .

Окрім цього, ОСОБА_2 20 березня 2023 року близько 23 год. 30 хв., перебуваючи за місцем свого проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_3 , в присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме виражався на адресу ОСОБА_1 нецензурною лайкою, погрожував останній фізичною розправою, штовхав, шарпав її за одяг та наніс ляпас по обличчю, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю малолітнього ОСОБА_3 .

Також, ОСОБА_2 31 березня 2023 року о 16 год. 45 хв., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного характеру, а саме виражався на адресу ОСОБА_1 нецензурною лайкою, погрожував останній виселенням із квартири, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_1 .

Разом з цим, ОСОБА_1 20.03.2023 року о 23 год. 30 хв., перебуваючи за місцем свого проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_3 , вчинила відносно свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме виражалась на адресу ОСОБА_2 нецензурною лайкою та вкусила останнього за руку, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_2 .

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Клюцук В.П. просить постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 травня 2023 року в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі щодо неї закрити за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Вважає, що постанова суду не відповідає фактичним обставинам, прийнята без належної перевірки судом обставин, які мають значення для вирішення справи та без з`ясування всіх обставин справи.

Вказує, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що образ та погроз, які мають на меті підкорити волю ОСОБА_2 , поставити його в залежність від ОСОБА_1 не було, а тому в даних подіях відсутня шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Зазначає, що судом також не було взято до уваги, що причиною укусу слугувало умисне, всупереч волі ОСОБА_1 шарпання ОСОБА_2 останню за волосся, одяг, руки, штовхання, погрожування фізичною розправою, нецензурне висловлювання, принижування, нанесення ляпасу останній, удару пальцем в око.

Звертає увагу суду на те, що в подіях, які відбулись 20.03.2023 року о 23 год. 30 хв. ініціатором конфліктної ситуації був саме колишній чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_2 , оскільки останній постійно намагається будь-якими способами принизити, образити ОСОБА_1 , застосовуючи психологічне та фізичне насильство, внаслідок чого остання змушена звертатись в правоохоронні органи, оскільки побоюється за своє життя.

Судом першої інстанції також не було взято до уваги постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.08.2019 року (справа № 686/19848/19) та постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.11.2020 року (справа № 686/27503/20), якими ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме у вчиненні домашнього насильства фізичного та психологічного характеру щодо своєї дружини ОСОБА_1 .

Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 вчинила дії, що можуть бути розцінені як домашнє насильство, а надані суду матеріали не містять належних та допустимих доказів її вини у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 21.03.2023 року, в порушення вимог ст. 256 КУпАП, не зазначено, які конкретно умисні дії психологічного характеру вчинила ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 .

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 та її захисник Клюцук В.П. підтримали доводи апеляційної скарги та просили їх задовольнити з підстав, викладених у ній.

Захисник ОСОБА_2 адвокат Гарматюк О.М. просив вирішити апеляційну скаргу на розсуд суду.

Мотиви суду

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Оскільки жодним з учасників справи не оспорюється вина та фактичні обставини вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, тому апеляційний суд в цій частині постанову судді не перевіряє.

Однак, перевіривши матеріали справи, постанову суду в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та дослідивши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника Клюцука В.П. підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в тому числі, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом. За змістом ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд вважає що наведені вимоги закону при розгляді судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 ч.1 КУпАП щодо ОСОБА_1 виконані не були.

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктивну сторону цього правопорушення складають певні дії (бездіяльність), реальне настання шкідливих наслідків (реальна ймовірність їх настання) та причинний зв`язок між ними.

Відповідно до п.3 ч.1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству № 2229-VIII від 07.12.2017 року, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Отже, виходячи з аналізу зазначених норм законодавства, під домашнім насильством, умисним вчиненням діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, розуміють не лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, а і інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі (або існувала реальна можливість їх настання).

Проте, матеріали справи не містять фактичних даних щодо конкретних дій та їх наслідків, вчинення особою, що притягується до адміністративної відповідальності і належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та настання для потерпілої особи наслідків, зазначених у цій статті.

Доказами у провадженнях про адміністративні правопорушення виходячи з положень ст.ст. 269, 272 КУпАП є пояснення потерпілої, свідків, письмові матеріали, додані до протоколу про адміністративне правопорушення.

Виходячи з положень ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Виходячи з аналізу зазначених норм законодавства, під домашнім насильством, умисним вчиненням діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, розуміють не лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, а і інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі (або існувала реальна можливість їх настання).

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу. У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 245, 279, 280 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст.256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище фактично є обвинуваченням.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 805984 від 21.03.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 вчинила щодо колишнього чоловіка ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисне вчинення дій психологічного та фізичного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілого, що полягало у вираженні на адресу ОСОБА_2 нецензурною лайкою та укусу останнього за руку (а.с. 26).

З протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію потерпілого ОСОБА_2 від 21.03.2023 року вбачається, що його колишня дружина ОСОБА_1 , вчинила щодо нього домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, під час якого він тілесних ушкоджень не отримав (а.с. 29).

В своїх поясненнях ОСОБА_2 вказує, що 20.03.2023 року близько 23 год. 30 хв. у нього з колишньою дружиною ОСОБА_1 виник конфлікт з побутових причин, внаслідок якого, ОСОБА_1 вкусила його за руку (а.с. 30).

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 805984 від 21.03.2023 року, що надійшов на розгляд до суду та додатки до нього не містять будь-яких інших відомостей на підтвердження цих обставин, доказів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП, крім пояснень потерпілого зі змісту яких вбачається, що у нього з ОСОБА_1 виникла сварка, під час якої остання вкусила його за руку.

Пояснень свідків, письмових документів, фотозображень чи відеозаписів на підтвердження вказаних потерпілим обставин (укусу за руку, що завдав шкоди його фізичному здоров`ю), при складанні протоколу про адміністративне правопорушення матеріали провадження не містять.

Окрім того, ні в протоколі прийняття заяви ОСОБА_2 про кримінальне правопорушення та іншу подію, ні в письмових поясненнях ОСОБА_2 , останній не зазначив, які саме дії психологічного характеру ОСОБА_1 вчиняла щодо нього.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що слід безумовно довіряти поясненням потерпілого ОСОБА_2 , оскільки лише пояснення потерпілого не можна визнати достатніми для доведення обвинувачення, оскільки вони містять виключно його бачення ситуації, що сталася 20.03.2023 року. Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що між колишнім подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що фактично мешкає за однією адресою АДРЕСА_2 разом з хворою дитиною існує майновий спір щодо поділу спільного майна, цього житлового приміщення, виселення, конфлікти щодо спілкування з дитиною ОСОБА_3 , тому суд вважає, що у ОСОБА_2 є причини для обмови ОСОБА_1 , тому твердження потерпілого не можна вважати об`єктивними.

З матеріалів провадження також вбачається, що ОСОБА_1 хоча і наголошував у своїх поясненнях, що ОСОБА_1 в процесі скандалу укусила його за руку, але об`єктивно ці відомості ніякими медичними даними не підтверджуються, в своїх поясненнях ОСОБА_2 зазначав, що тілесні ушкодження від таких дій ОСОБА_1 йому завдані не були.

Суд вважає що у даному випадку психологічне та фізичне насильство з боку ОСОБА_1 хоча й відображене у протоколі про адміністративне правопорушення, втім, його зміст не доведено за стандартом «поза розумним сумнівом», а відтак, ці доводи ґрунтуються на припущеннях, що прямо суперечить ст.62 Конституції України.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно зазначити опис обставин, установлених під час розгляду справи, навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проте оскаржувана постанова містить лише відтворений зміст протоколу про адміністративне правопорушення та формальний перелік отриманих судом доказів, на підставі яких суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, а саме даними: протоколу про адміністративне правопорушення, протоколом прийняття від ОСОБА_2 заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 21.03.2023 року, поясненнями ОСОБА_2 та письмовими поясненнями ОСОБА_2 , формою оцінки ризиків вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства від 31.03.2023 року.

За наслідками апеляційного перегляду провадження суд, приходить до висновку про необхідність закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 ч.1 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП , ст. 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Клюцука В.П. - задовольнити.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 травня 2023 року, в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч.1 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі ст.247 ч.1 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП.

Постанова є остаточною, набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

Суддя: