КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/1514/23 ЄУН 759/9577/22 Категорія: ст. ч. 1 ст. 130 КУпАП Суддя у суді 1 інстанції - Жмудь В.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 квітня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

інспектора УПП ДПП у м. Києві Ніколаюка П.О.

захисника Федорова Д.С.

особи, яка притягається до адміністративної

відповідальності, ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Федорова Дмитра Сергійовичав інтересах ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2023 року, якою

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючий водієм ТОВ «Автоеко24», зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 1 (один) рік,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 13 квітня 2022 року о 09.45 год. керував транспортним засобом «Mercedes-Benz 1523» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , та рухався по вул. Кільцева дорога, 12 у м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Федоров Д.С. подав апеляційну скаргу, в які просить постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки вважає, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Так, захисник зазначає, що в оскаржуваній постанові суд зазначив, що у судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, він майже не вживає алкоголю, що працівники поліції здійснювали на нього тиск та залякували тим, що відберуть автомобіль, який належить роботодавцю, а також, що повезуть його до військкомату. Тому він у протоколі написав, що згоден із правопорушенням. Працівники поліції йому не пропонували пройти огляд на місці зупинки чи у медичному закладі. Від проходження огляду він не відмовлявся.

Апелянт наголошує, що, відхиляючи доводи сторони захисту, суд зазначив, що ненадання працівником поліції ОСОБА_1 направлення на огляд до закладу охорони здоров`я є правомірним, оскільки останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі та на місці зупинки. Також суд визнав належними та допустимими доказами пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , «оскільки підстави для визнання їх належними та допустимими доказами відсутні».

Окремо захисник вказує, що суд зазначив, що те, що працівниками поліції під час проведення огляду ОСОБА_1 не застосовувались технічні засоби відеозапису, оскільки відповідно до вимог ст. 266 КУпАП працівниками поліції були запрошені два свідки. З огляду на досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд дійшов висновку, що відсутність відеозапису у даному випадку не має вирішального значення.

Однак, апелянт не погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.

Щодо бланків письмових пояснень свідків, то вони є ідентичними, заздалегідь надрукованими бланками пояснень свідків, зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння. Проте, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він не відмовлявся від проходження огляду в присутності свідків, а пояснення про те, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння були підписані свідками зі слів поліції. Окрім того, письмові пояснення вказаних вище свідків не відповідають вимогам допустимості доказів, зокрема, в ст. 272 КУпАП вказується, що свідок зобов`язаний дати правдиві пояснення щодо обставин, які їй відомі та підлягають установленню по даній справі, тобто в даному випадку на інспекторів поліції покладається обов`язок документування відомостей про адміністративне правопорушення шляхом належного процесуального закріплення пояснень свідків щодо обставин справи, зокрема з-приводу часу, місця, способу та інших відомостей вчинення адміністративного правопорушення. Тому сторона захисту вважає, що у даному випадку суд не може визнати належним закріплення пояснень свідків уповноваженими посадовими особами патрульної поліції на заздалегідь підготовленому бланку пояснень, який містить заздалегідь надрукований текст щодо суті правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, зокрема, відносно обставин за яких відбулась відмова від проходження освідчення на стан сп`яніння та способу вчинення протиправного діяння особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначення переліку ознак сп`яніння, які виявляються у правопорушника, під чим свідок повинен поставити свій підпис. Захисник наполягає на тому, що свідок повинен добровільно та самостійно пояснити те, що відомо йому з приводу вчиненого правопорушення, тільки в такому разі пояснення можуть мати об`єктивний характер та використовуватися як достовірний доказ вчинення правопорушником протиправного діяння, що ставиться йому у провину, отже, надання свідкові для заповнення пояснень, в яких вже наведено зміст пояснень, становить для нього наперед встановлене значення, а отже визначає хід повідомлених ним обставин, що не відповідає критерію добровільності. Захисник наголошує, що за клопотанням захисника в судове засідання неодноразово викликалися свідки, а також інспектор ВБДР у м. Києві капітан поліції Ніколаюк П.О., лейтенант поліції Сущенко В.В., проте жодного разу вони не з`явились. В подальшому, не заважаючи на заперечення захисника, суд вирішив за можливе здійснювати розгляд справи без їх явки. Вважає, що з урахуванням заперечення вини ОСОБА_1 суд першої інстанції допустив спрощеного підходу до розгляду справи та обґрунтував вину ОСОБА_1 на підставі недопустимих доказів, а саме бланків пояснень свідків, а також протоколу від 13 квітня 2022 року, який сторона захисту не могла спростовувати, зважаючи на неявку в судове засідання працівників поліції.

Також захисник вважає, що за відсутності сторони обвинувачення, зважаючи на усталену практику ЄСПЛ щодо зазначених порушень, надаючи оцінку доводам сторони захисту, викладеним у клопотанні про закриття справи, за відсутності сторони обвинувачення, суд перебрав на себе обов`язки щодо підтримання обвинувачення, що є порушенням вимоги безсторонності та є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Окрім того, захисник наголошує, що законна вимога щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку - це послідовні вимоги працівників правоохоронних органів до водія, відносно якого є підстави вважати, що він перебуває в стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, проходження огляду з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським із здійсненням відеофіксації або у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Однак, з бланків пояснень вбачається, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження «тесту» на стан алкогольного сп`яніння. Матеріали справи не містять будь-яких доказів направлення ОСОБА_1 для проведення медичного огляду у лікаря нарколога та його відмови від такого, що, у свою чергу, свідчить про відсутність об`єктивної сторони складу правопорушення, яка полягає у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду (в тому числі медичного огляду у лікаря нарколога).

Також захисник звертає увагу на відсутність у матеріалах справи доказів неможливості застосування технічних засобів відео фіксації, що свідчить про порушення відеофіксації.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, інспектора УПП ДПП у м. Києві, який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_4 , дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, слід дійти такого висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Проте, постанова суду першої інстанції винесена з недотриманням наведених вимог закону.

Зі змісту постанови встановлено, що, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи захисника - адвоката Федорова Д.С., а також ретельно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 125656 від 13 квітня 2022 року, складений стосовно ОСОБА_1 ; пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 13 квітня 2022 року, відповідно до яких вони були свідками того, як ОСОБА_1 відмовився на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння; розписку ОСОБА_2 від 13 квітня 2022 року про те, що він зобов`язується забрати на зберігання транспортний засіб «Mercedes-Benz 1523», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого він є, суддя дійшов висновку, що по справі зібрано достатньо доказів, які у сукупності не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке є умисним, грубим та суспільно небезпечним, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у межах, установлених у санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Однак, висновки суду першої інстанції не у повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи, на що обґрунтовано послався захисник в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду.

Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського у разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Відповідно до наведених нормативних актів при встановленні в особи, яка керує транспортним засобом, ознак алкогольного сп`яніння поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, а у разі, коли водій транспортного засобу відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, така особа направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП, настає лише у разі, коли поліцейський висуває вимогу пройти огляд у медичному закладі, а особа відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у відповідному закладі охорони здоров`я.

При цьому порядок направлення для проходження такого огляду та його проведення передбачений ст. 266 КУпАП, а також іншими нормативними актами.

Так, положеннями ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється у закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

ОСОБА_1 та захисник підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі, вказавши, що жодних доказів про те, що ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі немає, як і не було здійснено відеофіксації вказаних подій.

При цьому захисник наголосив на тому, що участь двох свідків можлива виключно лише за відсутності відеофіксації. Ним було зроблено запит до управління патрульної служби щодо відеофіксації вказаної події, однак, він отримав відповідь, що у зв`язку з тим, що на території Києва велись бойові дії, відеореєстратори не використовувались. Вважає таку відповідь безпідставною, оскільки події відбувались 13 квітня 2022 року, коли вже у м. Києві та Київський області жодних бойових дій не велось. За таких обставин вважає, що наявність відеофіксації повністю б спростувала висновки суду та обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Щодо пояснень свідків, то захисник зазначив, що такі бланки пояснень не можуть бути взяті до уваги та бути допустимими доказами, оскільки у бланках викладені заздалегідь друковані пояснення, в які особи, які підписують такі бланки, позбавлені можливості внести будь-які відомості, зауваження самостійно, а формування пояснень у даних бланках відбувається шляхом обведення певних слів і підкреслення інших слів. Такий виклад не відповідає критерію добровільності та вільності викладення обставин, а тому не можуть бути допустимими доказами. Якщо ж, навіть, взяти до уваги такі пояснення, то обведено та підкреслено у поясненнях, що ОСОБА_1 відмовився від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння. Відомості про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у лікаря нарколога, такі пояснення не містять. Таких відомостей не містить і протокол про адміністративне правопорушення, хоча такий огляд і не пропонувався і ОСОБА_1 від проходження такого огляду не відмовлявся. Більш того, матеріали не містять відповідного направлення ОСОБА_1 для проходження медичного огляду.

ОСОБА_1 пояснив, що коли він їхав на автомобілі, працівник поліції зі своєї машини махнув йому рукою до узбіччя. Коли він зупинився, до нього одразу підійшли працівники поліції зі словами, що він п`яний за кермом, що машина зараз поїде на вул. Народного ополчення, почались залякування, без будь-яких жодних пояснень та роз`яснень. Потім сказали, щоб він сів в машину та чекав. Через деякий час підійшли з протоколом, повідомивши, що всі інші питання він буде вирішувати у суді: правий він чи ні. Свідки просто підписали папірці і все.

Інспектор Ніколаюк П.О. - старший інспектор відділу БДР УПП НП у м. Києві пояснив, що зупинка транспортного засобу відбулась відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Під час спілкування, мабуть, були виявлені ознаки, які він повністю не пам`ятає, оскільки дуже часто складають такі матеріали. З приводу того, що неправильно складені матеріали, вони не приймають рішення, вони діють відповідно до Інструкції № 1495, запропонували проїхати до лікаря нарколога, пройти тест на місці або відмовитись. Вони пропонували все водію. Направлення водію вони не дають, оскільки водій, якщо хоче, протягом двох годин може звернутись до будь-якого відділення «Соціотерапії» і пройти огляд на стан сп`яніння. Якщо водій відмовляється пройти огляд на місці, процедура оформлення - наказ № 1395. Коли людина відмовляється від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, вони складають матеріал. Згідно з матеріалами справи водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, тому і було складено матеріал щодо нього.

Опитаний за допомогою телекомунікаційних мереж свідок ОСОБА_4 пояснив, що він був зупинений працівниками поліції та запрошений, як понятий, щоб розписатись у протоколі. Йому пояснили, що там адмінправопорушення, не так важливо, потрібний його підпис. При ньому нікому не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Взагалі того чоловіка, щодо якого складені папери, він не бачив та не знає, хто він такий.

Оцінюючи та аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд доходить такого висновку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення с будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа] встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

З урахуванням встановлених під час апеляційного розгляду обставин, зважаючи на те, що при відмові ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, інспектор поліції не висунув останньому вимогу пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, в діях ОСОБА_1 відсутнє порушення п. 2.5 ПДР України, а, відтак, і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та в оскаржуваній постанові обставин, на що обґрунтовано послався захисник в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду.

Окрім того, під час апеляційного розгляду встановлено недотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП при складанні матеріалів відносно ОСОБА_1 , оскільки відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, в присутності поліцейського. За таких обставин пропозиція працівника поліції до ОСОБА_1 про те, що він може протягом двох годин пройти самостійно огляд на стан сп`яніння у медичному закладі суперечить вимогам закону.

З огляду на те, що працівниками поліції порушені вимоги ст. 266 КУпАП, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735 щодо порядку проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо інших доводів апеляційної скарги захисника, а саме: відсутності направлення, відсутності відеозйомки під час подій, які зафіксовані у матеріалах справи, то за встановлених під час апеляційного розгляду обставин, вони є непереконливими.

Таким чином, постанова суду підлягає скасуванню, провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката Федорова Дмитра Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 1 (один) рік, - скасувати, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 125656 від 13 квітня 2022 року.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва