Справа № 551/1351/23
Провадження №3/551/596/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2023 р.

смт. Шишаки

Суддя Шишацького районного суду Полтавської області Кулик Н.В., розглянувши матеріали, які надійшли з сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 3 Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактична адреса місця проживання якого: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого водієм у ФОП « ОСОБА_2 », одруженого, не особу з інвалідністю І чи ІІ групи, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 159867 від 03 листопада 2023 року складеного інспектором РПП СПД № 1 ВП № 3 Миргородського РВП, сержантом поліції Шпікою О.В., ОСОБА_1 03 листопада 2023 року, о 22 год. 10 хв. по вул. Кирила Осьмака в смт. Шишаки Миргородського району Полтавської області керував автомобілем марки «Kia Ceed», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, тремтіння пальців рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Будучи допитаним у судовому засіданні, ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав та пояснив, що дійсно 03 листопада 2023 року, о 22 год. 10 хв. по вул. Кирила Осьмака в смт. Шишаки Миргородського району Полтавської області керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, які повідомили, що за наявною інформацію він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Після чого, запропонували пройти медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. Відмовившись проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу, під супроводом працівників поліції був доставлений до Шишацької районної лікарні, де з невідомих причин огляд проведений не був. Пройти огляд у територіально наближеному медичному закладі, не пропонували. За вказаних обставин, просив прийняти у справі справедливе рішення.

Надаючи оцінку доводам особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та наданим органом Національної поліції доказам, суд виходив з наступного.

Так, згідно з ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Об`єктивна сторона частини першої статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за «керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння» (пункт 2.9.«а» Правил дорожнього руху України) або «відмову особи пройти відповідний огляд» (пункт 2.5. Правил дорожнього руху України).

Відповідно до положень ч.ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналогічні положення містяться в інших підзаконних актах, якими визначені підстави та процедура огляду особи, яка керувала транспортним засобом на стан сп`яніння, зокрема у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України 7 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок) та в Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Тобто. вищевказаними документами визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться або поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або за направленням та в присутності поліцейського в найближчому (п. 7 Інструкції) закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Таким чином, передбачена ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність особи, яка керувала транспортним засобом за відмову пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції наступає лише в разі його відмови пройти відповідний огляд у найближчому закладі охорони здоров`я.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту».

Щодо обґрунтованості поширення на вказану категорію справ гарантій Конвенції необхідно зазначити таке.

Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення.

Відповідно звернуто увагу уповноважених осіб на необхідності дотримання правил та процедур під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, належному фіксуванні доказів вчинення правопорушення та їх зберіганні тощо.

У справах проти України ЄСПЛ розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

Одночасно практика Європейського суду з прав людини щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення зосереджена навколо фундаментальних засад здійснення правосуддя у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, забезпеченні дотримання положень Конвенції в частині реалізації статті 6, яка гарантує кожному право на справедливий суд.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

У відповідності до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до частини 2 статті 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Крім того, законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

На підтвердження доказів винуватості ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції суду надано: протокол про адміністративне правопорушення, від підписання якого та надання пояснень ОСОБА_1 відмовився; відеозаписи з портативних реєстраторів працівників поліції; письмове направлення ОСОБА_1 на огляд до КНП «Шишацька ЛПЛ».

Крім того, скориставшись своїми правами передбаченим ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 надав детальні пояснень щодо обставин справи, які відповідно до ст. 251 КУпАП також є доказом у справі.

Надаючи правову оцінку вказаним доказам, суд вважає за потрібне зазначити наступне.

Зважаючи на те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить письмових пояснень по суті правопорушення від особи, яка притягується до адміністративної відповідальності він, в силу вищенаведених судом обґрунтувань, фактично не є безпосереднім доказом по справі, а виступає процесуальним документом в якому викладене державне обвинувачення особі, у вчиненні адміністративного правопорушення (в даному випадку за ч.1 ст. 130 КУпАП).

При дослідженні наданого суду відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу надав згоду пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у місцевій лікарні, де з невідомих причин такий огляд проведений не був.

З огляду на такі дії працівників поліції, суд вважає, що водій ОСОБА_1 , скориставшись своїми процесуальними правами цілком обґрунтовано вирішив пройти огляд на стан сп`яніння саме в найближчому медичному закладі КНП «Шишацька ЛПЛ».

За таких обставин, суд вважає, що водій ОСОБА_1 вжив всіх передбачених законом заходів для проведення його огляду на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення у нічний час відповідно до статті 266 КУпАП, а саме у КНП «Шишацька ЛПЛ», зокрема, висловив безумовну згоду на його проведення та прибув до вказаного закладу в супроводі поліцейських.

Разом з тим, по незалежним від водія причинам проведення такого огляду в КНП «Шишацька ЛПЛ» не відбулося.

Статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, факт свідомої відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стані сп`яніння не підтверджується жодними належними та достатніми доказами у справі поза розумним сумнівом, а отже суд не вбачає в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За таких обстави провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись статтями 7, 130, 247, 251, 255, 283-285, 287, 307, 308 КУпАП суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: