Справа № 463/2872/23 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 33/811/786/23 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Гриневич Михайла Миколайовича, розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Гриневич Михайла Миколайовича на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 18 травня 2023 року,

встановив:

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 18 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Відповідно до постанови ОСОБА_1 31.03.2023 року о 22 год 15 хв в м. Львів на вул. Личаківська, 38, керував транспортним засобом «Audi A3», н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці за допомогою газового аналізатора Drager Alcotest 6820 ARJL 0297, тест № 1494, результат 0,84%, чим порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Такими діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На зазначену постанову захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Гриневич Михайло Миколайович подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Личаківського районного суду м. Львова від 18.05.2023 року, оскаржувану постанову скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що ОСОБА_1 не було відомо про прийняте рішення, останній не знав про дату розгляду справи та як тільки дізнався про дату на яку було призначено судове засідання, одразу уклав договір із адвокатом та подав апеляційну скаргу. Вказані факти вважає поважними та такими, що заслуговують на увагу апеляційного суду, для надання можливості поновити строк на апеляційне оскарження постанови Личаківського районного суду м. Львова від 18.05.2023 року.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не з`ясував всі обставини справи та дійшов невірного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стверджує, що відеозапис, який знаходиться в матеріалах справи, жодним чином не доводить факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Із показів ОСОБА_1 та показів ОСОБА_2 на відео вбачається, що транспортним засобом керувала саме остання. Проте суд першої інстанції належним чином не забезпечив право на захист ОСОБА_1 та здійснив розгляд справи у його відсутності, хоча останній повідомлення про виклик у суд не отримував та при розгляді справи судом було взято до уваги лише покази свідків потерпілої сторони, які стосуються адміністративної справи про вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення не містяться відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення: номер та серію відеокамери, дату її виробництва та назви камери, на яку здійснювався відеозапис. На зазначення таких даних, не дає можливості встановити той факт, що відеозапис на камеру щодо ОСОБА_1 проведено спеціальним технічним засобом, що входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення фіксування порушення правил дорожнього руху.

Звертає увагу, що з відеозапису вбачається, що працівник поліції приїхали на місце події 20-30 хв. після ДТП. Із наявного відеозапису вбачається, що поруч із автомобілем Аudi A3, знаходиться двоє осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , останні на відео чітко зазначають, що транспортним засобом керувала ОСОБА_2 . Оскільки ДТП відбулося о 22 год. 12 хв. 31.03.2023 року на вулиці була темна пора доби, перший із автомобіля вийшов саме ОСОБА_1 , водій ОСОБА_2 перебувала у автомобілі у стані шоку, тому потерпілі і були переконані, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Проте, наявний у матеріалах справи відеозапис даний факт жодним чином не підтверджує, що в свою чергу свідчить про відсутність об`єктивної сторони правопорушення.

Стверджує, що в матеріалах справи не міститься жодного належного й допустимого доказу на підтвердження поза розумним сумнівом факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Гриневич Михайла Миколайовича про підтримання апеляційної скарги, перевіривши справу, проаналізувавши апеляційні доводи, апеляційний суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Поважність причин пропуску скаржником строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк необхідно поновити.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- чи кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 31.03.2023 року о 22 год 15 хв. в м. Львів на вул. Личаківська, 38, керував транспортним засобом «Audi A3», н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці за допомогою газового аналізатора Drager Alcotest 6820 ARJL 0297, тест № 1494, результат 0,84 %, чим порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026 (далі - Інструкція), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення; 2) охорони громадської безпеки та власності; 3) забезпечення безпеки осіб; 4) забезпечення публічної безпеки і порядку.

За визначеннями п. 3 розділу І Інструкції, відеореєстратор - це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації; п.1 розділу III вказує, що відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія;

портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

Згідно із п. 4 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського.

Згідно п. 3 розділу 2 Інструкції Портативні відеореєстратори та карти пам`яті зберігаються в приміщеннях органів, підрозділів поліції та видаються поліцейському під підпис у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації (далі - Журнал обліку), який зберігається в органі, підрозділі поліції.

Таким чином, як вбачається із вище наведених положень чинного законодавства та відомчих нормативно-правових актів, під час здійснення своїх повноважень поліцейськими може використовуватися лише портативний відеореєстратор, отриманий за підписом у відповідному підрозділі поліції, та закріплений на форменному одязі працівника поліції, та відеозапис саме з такого реєстратору є допустимим доказом наявності тих чи інших подій зафіксованих на ньому, оскільки саме з відеозапису здійсненого на відеореєстраторі вбачається час та дата фіксації тих чи інших подій.

Відповідно до п. 5 розділу 2 Інструкції №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

З дослідженого відеозапису, який міститься в матеріалах справи встановлено, що він є неповним та не відображає повної картини щодо фіксації події вчиненого адміністративного правопорушення. Стверджувати, що даний запис об`єктивно зафіксував всі події неможливо.

Тобто має місце недотримання поліцейським Інструкції №1026 щодо порядку роботи та застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки відеозапису.

Отже, враховуючи той факт, що відеозйомка працівниками поліції велася не безперервно, суд апеляційної інстанції визнає недопустимим доказом відеозапис, який міститься в матеріалах справи.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Щодо письмових пояснень свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , то суд вважає їх неналежними доказами підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП у зв`язку з наступним.

Як вбачається з матеріалів з матеріалів справи покази свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судом першої інстанції було взято до уваги з матеріалів, які стосуються адміністративної справи про вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи викладене, вищевказані свідки є свідками потерпілої сторони, та є зацікавленими у результаті розгляду справи, а відтак їх покази не можуть бути прийняті до уваги.

Крім цього, апеляційним судом встановлено, що письмові пояснення свідків не мають вирішального значення для вирішання питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки сукупність інших доказів разом з відеозаписом, яким фактично не зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, не дозволяють повно та об`єктивно встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи по суті.

Щодо доводів апелянта, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, то такі на думку апеляційного суду є необґрунтовані, оскільки матеріалами справи не можливо спростувати чи підтвердити факт керування.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом допустимими та достовірними доказами.

За таких обставин вважаю за необхідне постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Поновити захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Гриневич Михайла Миколайовича строк на апеляційне оскарження постанови Личаківського районного суду м. Львова від 18 травня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Гриневич Михайла Миколайовича задовольнити.

Постанову Личаківського районного суду м. Львова від 18 травня 2023 року скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Маліновська-Микич О.В