Справа № 308/9203/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
24.11.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Фазикош Г.В., з участю представника Закарпатської митниці Держмитслужби Зубенка І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи про порушення митних правил, запроваджені щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 Митного кодексу України, за апеляційною скаргою заступника начальника Закарпатської митниці Держмитслужби В.Козюберди на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.06.2023,
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду від 26.06.2023 ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за ч.6 ст.470 МК України у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, оголошено усне зауваження, а провадження по справі закрито.
В оскарженій постанові судді від 26.06.2023 йдеться про наступне.
До митного контролю ОСОБА_1 було подано паспорт громадянина України для виїзду закордон НОМЕР_2 від 01.12.2020 року.
Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України, внаслідок чого встановлено, що 23.04.2017 о 03 год. 18 хв. року через м/п «Ужгород» Закарпатської митниці гр. України ОСОБА_1 в режимі «транзит» було ввезено легковий автомобіль марки «MITSUBISHI CARISMA», номер кузова НОМЕР_3 , державний реєстраційний номерний знак Республіки Литви НОМЕР_4 .
В своєму письмовому поясненні ОСОБА_1 підтвердив факт ввезення вищезазначеного транспортного засобу 23.04.2017 року, та зазначив, що йому не відомо де зараз знаходяться документи і легковий автомобіль марки «MITSUBISHI CARISMA», номер кузова НОМЕР_3 , державний реєстраційний номерний знак Республіки Литви НОМЕР_4 .
Станом на 01 год. 45 хв. 29.05.2023 року вказаний транспортний засіб за межі митної території України вивезеним не значиться, та продовжує перебувати на території України з перевищенням строку транзиту.
Таким чином, ОСОБА_1 перевищив встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки транспортного засобу особистого призначення, а саме: легкового автомобіля марки «MITSUBISHI CARISMA», номер кузова НОМЕР_3 , державний реєстраційний номерний знак Республіки Литви НОМЕР_4 , що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності однієї митниці - від одного підрозділу цієї митниці до іншого), більше ніж на тридцять діб.
В апеляційній скарзі заступника начальника В.Козюберда просить вказану постанову судді від 26.06.2023 скасувати. Прийняти нове рішення, яким визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 МК України та призначити стягнення згідно санкції статті.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_2 посилається на те, що підставою для закриття послужило те, що під час судового засідання гр.. ОСОБА_1 пояснив, що з дитинства є інвалідом третьої групи, проживає один оскільки його батьки померли, а брати виїхали на заробітки до Москви та жодних відносин з ним не підтримують. Під час судового засідання було надано копію пенсійного посвідчення та копію довідки про встановлення інвалідності третьої групи.
Вищезазначене твердження не може бути підставою для закриття провадження у справі про ПМП враховуючи наступне.
23.04.2017 о 03 год. 18 хв. року через м/п «Ужгород» Закарпатської митниці ОСОБА_1 в режимі «транзит» було ввезено легковий автомобіль марки «MITSUBISHI CARISMA», номер кузова НОМЕР_3 , державний реєстраційний номерний знак Республіки Литви НОМЕР_5 .
Відповідно до ч.1 ст.460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.
Апелянт вказує, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили (пункт 5 розділу VIII Порядку).
Разом із заявою подаються документи, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, видані компетентними органами (установами) та засвідчені в установленому порядку.
З врахуванням вищенаведеного, дія обставин непереборної сили не підтверджена, будь яких доказів під час судового засідання надано не було.
В судовому засіданні в апеляційній інстанції 06.10.2023 представник митниці Зубенко І.І. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. В судові засідання, які були призначені на 06.10.2023, 24.11.2023 ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки апеляційний суд не повідомив, заяв та клопотань не подавав.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення із наступних підстав.
Відповідно до ст.486 МК України, завданнями провадження в справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з точним дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
За змістом ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Фактичні обставини порушення ОСОБА_1 митних правил та кваліфікація його дій за ч.6 ст.470 МК України учасниками судового провадження не оспорюються, а тому, відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційним судом не перевіряються. Висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 МК України визнається таким, що ґрунтується на вимогах закону, матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказах, визнається належним чином вмотивованим.
Апеляційним судом встановлено, що причиною перевищення ОСОБА_1 встановленого ст.95 МК України строку доставки транспортного засобу особистого користування більше ніж на тридцять діб є те, що цей автомобіль є власністю його родича, який із цим автомобілем знаходиться в Росії. Апеляційний суд вважає, що вчинене ОСОБА_1 діяння і містить у собі всі юридичні та суб`єктивні ознаки передбаченого ч.6 ст.470 МК України правопорушення, але внаслідок конкретних обставин не відповідає тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення.
Цей автомобіль є власністю його родича, який із цим автомобілем знаходиться в Росії і на зв`язок уже тривалий час не виходить.
Апеляційним судом не встановлено даних про те, що дії ОСОБА_1 спричинили будь-якої шкоди суспільним та державним інтересам, правам, свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.
Не встановлено апеляційним судом і даних про те, що ОСОБА_1 раніше притягувалась до адміністративної відповідальності, в тому числі й за порушення митних правил. Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 в суді першої інстанції надав пояснення, з яких слідує, що він є інвалідом третьої групи з дитинства, перетинав кордон із Словаччини в Україну на легковому автомобілі марки «MITSUBISHI CARISMA» у якості пасажира. Цей автомобіль є власністю його родича і родич сидів за кермом. На митному контролі м/п «Ужгород» він передав родичу закордонний паспорт для пред`явлення його митнику та прикордоннику. Чому автомобіль записали на нього йому невідомо. Крім того, від тривалого стояння у черзі на митниці у нього стався приступ епілепсії. Його родич із цим автомобілем знаходиться в Росії і на зв`язок уже тривалий час не виходить.
Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що при обранні адміністративного стягнення суддя врахував ту обставину, що згідно наданих ОСОБА_1 довідки МСЕК та пенсійного посвідчення ОСОБА_1 , 1984 року народження, є інвалідом третьої групи з дитинства та отримує пенсію (а.с.18-19).
Суд першої інстанції взяв до уваги характер та ступінь вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, обставини справи та дані про особу правопорушниці, дійшов вірного висновку про те, що суворість адміністративного стягнення, передбаченого ч.6 ст.470 МК України, явно не відповідає характеру вчинених ОСОБА_1 діянь.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції обґрунтовано визнав порушення ОСОБА_1 митних правил малозначним та звільнив його на підставі ст. 22 КУпАП від адміністративної відповідальності з оголошенням усного зауваження, а також відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП закрив провадження у справі.
З огляду на наведене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі наведеного та керуючись ч.5 ст.529 МК України та ст.ст. 7,251,252,294 КУпАП, апеляційний суд
Апеляційну скаргу начальника Закарпатської митниці Держмитслужби В.Козюберди залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.06.2023 про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.6 ст.470 МК України у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, та закриття провадження в справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Фазикош