Справа № 308/1590/23
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2023 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП за його апеляційною скаргою на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 серпня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Відповідно до постанови суду, - водій ОСОБА_1 22.01.2023 о 00 год. 39 хв. в м. Ужгороді по проспекту Свободи, 18 керував транспортним засобом марки «SUBARU», номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 А Правил дорожнього руху. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у лікаря у встановленому законом порядку, що підтверджується висновком №140 від 22.01.2023 року.

Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. На підтримку своєї апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не дотримався вимог закону, у зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що слугувало для прийняття незаконного рішення. Вважає, що при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння лікарем закладу охорони здоров`я, не було дотримано передбаченої законом процедури, адже лабораторні дослідження біологічного середовища на визначення наркотичного засобу, яке згідно вимог Інструкції є обов`язковим, не проводилось. Тому вважає, що висновки щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння є недійсними і не можуть бути покладені в обґрунтування вини особи, як і не можуть слугувати підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначає, що 22.01.2023 об 11 год. 54 хв. в медичній лабораторії «DILA» він повторно здав біологічні зразки, згідно результатів проби наркотиків в сечі згідно переліку негативні. Вважає, що оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник адвокат Лозовський С.В. не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про розгляд справи.

Апеляційний суд бере до уваги те, що судовий розгляд справи неодноразово відкладався. При цьому, звертає увагу на те, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника - адвоката Лозовського С.В., відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.

У цьому контексті, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (справа №3236/03 від 03.04.2008), у якому зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності правопорушника чи його представника, апеляційний суд не вбачає.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вказаних вимог дотримався.

Незважаючи на доводи апеляційної скарги, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, зібраних та поданих до суду працівниками поліції відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП.

Згідно п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. Порушення цієї заборони тягне за собою адміністративну відповідальність за ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №058273 від 22.01.2023, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Так, відповідно до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, - водій ОСОБА_1 , 22.01.2023 о 00 год. 39 хв. в м. Ужгороді по проспекту Свободи, 18 керував транспортним засобом марки «SUBARU», номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Підписами у протоколі ОСОБА_1 засвідчив, що зі змістом документу ознайомлений, однак від дачі пояснень відмовився.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується: копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративного правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6440690 від 22.01.2023, висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закладу охорони здоров`я КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ» №140 від 22.01.2023, відповідно до якого у ОСОБА_1 під час його огляду лікарем ОСОБА_2 22.01.2023 о 01 годині 10 хвилин виявлено стан наркотичного сп`яніння (амфетамін, матемфетамін), де в графі «підпис обстежуваної особи» наявний підпис ОСОБА_1 , розпискою про залишення транспортного засобу на зберігання від 22.01.2023, а також відеозаписом, який міститься на DVD-диску та долучений до матеріалів справи.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Що стосується доводів ОСОБА_1 , що висновки щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння є недійсними і не можуть бути покладені в обґрунтування вини особи, як і не можуть слугувати підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, то слід зазначити наступне.

Відповідно до п.1 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція), вона визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду.

Як вбачається із акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за № 140 від 22.01.2023, для визначення перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння проведено швидкісний експрес тест, за висновками якого ТНС 2204007 - результат негативний; АМР 2208009 - результат позитивний; МЕТ 2108000 - результат позитивний.

При цьому застосування зазначеного тесту при огляді ОСОБА_1 не було єдиним методом визначення стану наркотичного сп`яніння. Так, відповідно до даних акту огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 140 від 22.01.2023 року при огляді ОСОБА_1 лікарем, окрім застосування тесту, були задіяні й інші форми і методи діагностики: огляд зовнішнього виду, оцінка поведінки (метушлива, на місці не утримується, збуджений, скарги на головний біль), стан свідомості (в свідомості, орієнтується правильно в часі, місці на обстановці), мовна здатність (мова прискорена), вегетативно-судинні реакції (шкірні покриви обличчі бліді), дихання (прискорене, 26 подихів на хвилини), пульс, артеріальний тиск, зіниці (розширені, реакція на світло млява), ністагм при погляді вбік (горизонтальний ністагм), рухова сфера (порушення координації рухів), міміка (жвава), хода (рівна), точні рухи (виконує правильно).

Діагноз лікаря, який вноситься до акту медичного огляду і на підставі якого в подальшому лікарем видається висновок, ставиться лікарем не тільки на підставі результатів тестування, а він звертає увагу на клінічну картину, тобто на те, як водій себе поводить і на наявність ознак наркотичного сп`яніння.

Клінічні дані в поєднанні із результатом тесту дають можливість визначити, чи знаходиться людина під дією наркотичних речовин.

Як випливає з акту медичного огляду, лікар встановив клінічну картину в цілому, а з метою уточнення наявних речовин впливу було досліджено біологічне середовище (сеча) водія ОСОБА_1 .

Отже, заключний діагноз про те, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, був встановлений лікарем після оцінки всіх клінічних та лабораторних даних.

Тому в апеляційного суду відсутні підстави для сумніву у достовірності лікарського висновку, оскільки він зроблений лікарем в межах наданих повноважень, містить необхідні дані щодо особи, стосовно якої проводився медичний огляд, часу та місця їх проведення.

Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікаря ОСОБА_2 , яка проводила огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння та склала висновок про перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння, були підстави для фальсифікації вищевказаного висновку, а також для його обмови у перебуванні у такому стані, у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість вищевказаного лікаря у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги. Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що лікар КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ» ОСОБА_2 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяла виключно у межах наданих їй повноважень.

Дослідивши вищенаведені докази у своїх сукупності, апеляційний суд вважає, що вони є логічними, послідовними та взаємоузгодженими і поза розумним сумнівом підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, а відтак вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що він у медичній лабораторії «DILA» повторно здав біологічні зразки, відповідно до яких наркотичних речовин у сечі ОСОБА_1 , відібраної 22.01.2023 о 11 год. 53 хв., не виявлено, апеляційний суд оцінює критично, так як відповідно до ч.4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення; огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського, а вданому випадку сеча в приватній медичній лабораторії відібрана у ОСОБА_1 пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для здійснення огляду, до того ж поліцейській при відібранні біологічного матеріалу був відсутній.

Твердження ОСОБА_1 щодо не перебування в стані наркотичного сп`яніння, апеляційний суд розцінює як позицію захисту з метою уникнення суворої адміністративної відповідальності та суспільного осуду за неправомірні дії.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення є безпідставними та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Всі інші доводи, наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.

Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

На переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення та є способом його самозахисту.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п.2.9 «а» ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 серпня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага