ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя у складі :

головуючого судді Романько О.О.

за участі секретаря Гутник Є.С.

особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Запоріжжі, адміністративні матеріали, які надійшли від ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася в м. Запоріжжі, не працюючої, маючої на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 Пенсійного фонду України від 29.11.2022,

за ст.173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу серії ВАВ № 889230 від 04.12.2023, складеного ДОП ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Байрюком В.В. вбачається, що 13.11.2023 об 11:45 год. гр. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , в приміщенні холу адміністративної будівлі ГУНП в Запорізькій області, висловлювалася нецензурною лайкою, чим порушила громадський порядок, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 173 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП не визнала, пояснила суду, що 13.11.2023 об 11:45 год., вона дійсно перебувала в холі адміністративної будівлі ГУНП в Запорізькій області, де відбувалося спілкування представників територіальної громади м. Запоріжжя з начальником ювенальної превенції ОСОБА_2 щодо наявних у провадженні поліції кримінальних проваджень, які пов`язані з застосуванням фізичного насильства до дітей та жінок. Надалі виникла необхідність поспілкуватися з начальником відділу дізнання ГУНП в Запорізькій області Олександром Коробовим, оскільки постало питання щодо підстав закриття таких кримінальних проваджень. Під час спілкування з останнім, їй на мобільний телефон через застосунок «Вайбер» прийшла копія постанови про закриття кримінального провадження, де вона була визнана потерпілою. Ознайомлюючись зі вказаною постановою, яка їй не була надана в паперовому вигляді, вона була обурена тими підставами для закриття, які в ній наведені. Через ці обставини вона звернулася до начальника дізнання з питанням: «Хто з нас дебіл?». Надалі вона вказала на те, що якщо б так постраждали члени сім`ї ОСОБА_3 , то він би таким чином не вчинив і над нею не насміхався. Будь-якої нецензурної лайки вона не вживала. Не заперечує, що такий вислів вона вжила через раптовий надмірно емоційний стан, який викликаний був наданням їй постанови про закриття кримінального провадження.

Додатково зазначила, що не вважає адміністративну будівлю ГУНП в Запорізькій області громадським місцем, оскільки це є місцем роботи працівників поліції. Слово «дебіл» не вважає нецензурною лайкою, а лише як медичний термін. Її слова не були направлені на приниження честі та гідності ОСОБА_3 , а лише мали форму риторичного питання, відповіді на яке вона не чекала. Просила закрити провадження по справі за відсутності складу та події адміністративного правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення свідки та потерпілі не зазначені. Про наявність будь-яких додатків до протоколу не вказано.

За клопотанням ОСОБА_1 в судовому засіданні був допитаний в якості свідка ОСОБА_4 .. Останній пояснив, що він 13.11.2023 об 11.45 год. перебував разом з ОСОБА_1 в приміщенні адміністративної будівлі ГУНП в Запорізькій області. В його присутності при спілкуванні з начальником відділу дізнання Олександром Коробовим Фука- ОСОБА_5 нецензурну лайку не використовувала, що також підтверджується відеозаписом, який був здійснений ними особисто. Він чув лише, коли ОСОБА_1 після отримання на телефон постанови про закриття кримінального провадження, сказала в формі запитання : «Хто з нас дебіл?». Будь-яких інших висловлювань на адресу будь-кого з присутніх остання не виказувала.

Дослідивши адміністративні матеріали та додатково надані суду пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , заслухавши показання свідка ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 ст. 256 КУпАП передбачено у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до відповідальності та інше.

Згідно зі ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно із ст. 23 КУпАП - адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до норм КУпАП - суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин адміністративного провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно із ст. 280 КУпАП - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до приписів ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Стаття 9 Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 - адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України - відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6 § 1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Beles and others v. the Czech Republic (Белеш та інші проти Ческьої Республіки), § 49).Кожен має право на судовий розгляд справи, що стосується його «цивільних прав та обов`язків». Таким чином, у статті 6 § 1 представлено «право на суд», разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (Golder v. the United Kingdom (Голдер проти Сполученого Королівства), § 36)

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Bellet v. France (Белле проти Франції), § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Bellet v. France (Белле проти Франції), § 36; Nunes Dias v. Portugal (Нун`єш Діаш проти Португалії) (dec.) стосовно правил, що регламентують сповіщення.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Статтею 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, яке тягне накладення стягнення у виді штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від сорока до шестидесяти годин, або виправних робіт на строк від одного до двох місяців, або адміністративного арешту на строк до п`ятнадцяти діб.

Згідно з диспозицією статті 173 КУпАП об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, під якою необхідно розуміти найбільш цинічні лайки, непристойні висловлювання, тощо. Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю.

З дослідженого відеозапису вбачається, що пояснення ОСОБА_1 відповідають дійсності. Не протирічать цьому і показання свідка ОСОБА_4 .. Тобто в зазначеному місці та в зазначений час прозвучало слово «дебіл».

При цьому, знову ж таки, суд звертає увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє зазначення будь-якого потерпілого від вказаного правопорушення.

З рапорту ОСОБА_6 вбачається, що він 13.11.2023 був при виконанні своїх службових обов`язків, в приміщенні ГУНП в Запорізькій області спілкувався з заявниками та висловлювання ОСОБА_1 сприйняв як особисту образу та образу його сім`ї. Таким чином, останнє перебуває у площині захисту честі, гідності та ділової репутації працівника поліції.

Зазвичай під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, тобто кожна людина - особистість, яка заслуговує на повагу до себе.

З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.

Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Склад адміністративного правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Як вже зазначалося, статтею 173 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

При цьому такі дії мають вчинятися безпричинно, з неповаги до громадського порядку і спокою громадян.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є наслідки у вигляді порушення громадського порядку і спокою громадян.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

З суб`єктивної сторони правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства. Тобто, дрібне хуліганство відноситься до правопорушень, які посягають на суспільний порядок. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Крім того, за змістом диспозиції ст. 173 КУпАП обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони, яка є складовою правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії. Тобто, суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством.

При цьому імперативною складовою наявності в діях особи адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП є те, що дії особи повинні порушувати громадський порядок і спокій громадян.

Ненормативна лексика (нецензурна, обсценна; також матюки, матюччя, лайка, лихослів`я) табуйована (неприпустима) лексика, яку мовці сприймають як відразливу, непристойну. У це визначення входять такі поняття, як блюзнірство, прокльони і лайка. Така мова перебуває поза нормальним стилем спілкування. Склад ненормативної лексики визначається набором соціолектів (сленг, жаргон, арго, просторіччя) та стилістично зниженої лексики (вульгаризми, лайлива, обсценна лексика, мат, дисфемізми, суржик, евфемізми).

Ненормативна лексика є сегментом лайливої лексики різних мов, що включає неввічливі, непристойні, вульгарні та лайливі вислови. Використання ненормативної лексики має чіткі національні, культурні, та соціальні ознаки й суттєво відрізняється в різних культурах та соціальних групах. Кожне суспільство визначає окремо, що належить до ненормативної лексики або лайки, і формулює своє ставлення до неї. У багатьох країнах світу існують закони, що обмежують використання такої лексики у публічному житті, у ЗМІ тощо.

Ненормативна лексика частіше вживається у розмовній мові, ніж у літературній.

Лайка і матюки різні речі. Лайка використовується для висловлювань різних емоцій і може бути цілком цензурною. А матюки, це асоціативне поєднання із чужомовними назвами статевих органів і близькістю грубих фізичної і моральної сили та збочення; зневага особи заввагою про невпорядковані стосунки її матері. Тобто, самі назви статевих органів не є матюками, також не є такими, і терміни, які використовуються, як медичні. Для лайливого вживання вони зазначаються в стверджувальній формі, з метою образити кого-небудь.

Таким чином, нецензурна лайка - це одна з грубих форм неповаги до громадської моральності, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності.

Разом з тим суд звертає увагу та таке.

Статтею 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення, складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, то часом вчинення адміністративного правопорушення зазначено 13.11.2023 об 11.45 год.

Рапорт на ім`я начальника ГУНП в Запорізькій області начальником відділу дізнання ГУНП в Запорізькій області Олександром Коробовим складено 13.11.2023. Згідно рапорту було зазначено особу, яка вчинила правопорушення, а саме ОСОБА_1 .

Надалі 14.11.2023 відповідно до рапорту чергового на начальника ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області зазначено, що 14.11.2023 отримано повідомлення по телефону та зареєстровано в ЄО за № 28309 від 14.11.2023 як: інша подія. В результаті опрацювання вказаної інформації встановлено, що надійшло повідомлення з чергової частини ГУНП про те, що 14.11.2023 о 08.37 надійшов рапорт співробітника до РУ, з якого вбачається, що 13.11.2023 об 11.45 за адресою: АДРЕСА_2 , в холі адміністративної будівлі ГУНП в Запорізькій області під час спілкування ОСОБА_7 з «живими людьми», ОСОБА_1 почала висловлюватися нецензурною лайкою відносно нього та його сім`ї, на зауваження не реагувала.

15.11.2023 було складено відповідь про те, що відсутні підстави для внесенні відомостей, за зазначених у зверненні обставин, до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому протокол про адміністративне правопорушення було складено лише 04.12.2023, за наявності відомостей про особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, тобто з порушеннями строку, який визначено в ст. 254 КУпАП, що в свою чергу тягне за собою його недопустимість, оскільки він був оформлений з порушення порядку, встановленого цим Кодексом.

Таким чином, складання даного протоколу про адміністративне правопорушення відбулось через значний проміжок з моменту виявлення особи, яка його вчинила, а тому слід вважати дії уповноваженої посадової особи непослідовними, оскільки належним було б складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення не пізніше двадцяти чотирьох годин після його виявлення та закріплення відповідних доказів про їх вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Отже, зазначені дії посадової особи уповноваженої на складання протоколу не відповідають такій складовій принципу правової визначеності як передбачуваність застосування правових норм. Дотримання даного принципу є необхідним для того, щоб виключити будь-які ризики свавілля, наприклад, як в даному випадку, посадовою особою безпідставно не було складено протокол відразу після виявлення адміністративного правопорушення. Чинним законодавством не передбачено будь-яких випадків зволікання у часі оформлення протоколів у побідних справах, у зв`язку із чим складання протоколу через значний проміжок часу від дати виявлення правопорушення є недопустимим та не відповідає принципу законності.

Допущенні відповідальною особою порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення позбавляють суд можливості здійснити повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи, а отже досягти завдань провадження в справі про адміністративні правопорушення, що в свою чергу є перешкодою для розгляду адміністративної справи по суті, з`ясування її обставин та притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, з огляду на вищевикладене, а також те, що складення та оформлення даної справи про адміністративні правопорушення виконано неналежним чином, а зазначені вище недоліки та неповнота не можуть бути усунені в суді, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а тому справа про адміністративні правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , притягнутого за ст. 173 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О.О. Романько