ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/9809/23 Головуючий в 1 інст. Звєздова Н.С.
Провадження № 33/807/840/23 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за участі ОСОБА_1 , його захисника адвоката Петрова Г.М., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Петрова Г.М. на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000, 00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 10.09.2023 о 05.26 годині в м. Запоріжжя по вул. Паторжинського біля буд. 147, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 211540», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціально-технічного приладу «Drager Alcotest 6820» та в медичному закладі у лікаря нарколога відмовився під час відеофіксації. Від керування відсторонений. Про повторність попереджений. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Петров Г.М. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом, що виключає його винуватість в інкримінованому порушенні.

Відповідно до обставин справи ОСОБА_1 лише знаходився в автомобілі, який приблизно з 23:00 години був припаркований біля двору по вул. Патрожинського, 147 та взагалі не рухався.

На відеозаписі вбачається, що поліцейські рухалися на своєму автомобілі, проте рух автомобіля ВАЗ д.н. НОМЕР_1 на відео відсутній. На відеозаписі лише зафіксовано, що поліцейські під`їхали до автомобіля, який було припарковано біля двору по вул. Патрожинського, 147 та в автомобілі знаходився ОСОБА_1 , який не здійснював активних дій у вигляді керування автомобілем.

Також апелянт наголошує, що з відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово пояснював поліцейським, що він знаходиться в автомобілі, але нікуди не їхав, а після сварки з дружиною, вирішив заночувати в автомобілі. Те, що ОСОБА_1 спав в автомобілі також підтвердили самі поліцейські під час спілкування з ОСОБА_1 . З відеозапису вбачається, що під час розмови поліцейські підтвердили, що вони вже двічі під`їжджали до припаркованого автомобіля та бачили, що ОСОБА_1 справ.

ОСОБА_1 відмовився від огляду, оскільки він не здійснював керування автомобілем.

Просить апеляційний суд постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Петрова Г.М.; дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Постановою районного суду від 01.11.2023 року до адміністративної відповідальності притягнуто ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

З огляду на встановлені суддею суду першої інстанції обставини справи, які викладені в оскаржуваній постанові, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду і є доведеною, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на письмові докази, які містяться в матеріалах справи, надавши їм належну правову оцінку.

Так протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №407516 (а.с.1) ОСОБА_1 звинувачено що він 10.09.2023 о 05.26 годині в м. Запоріжжя по вул. Паторжинського біля буд. 147, керував транспортним засобом «ВАЗ 211540», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціально-технічного приладу «Drager Alcotest 6820» та в медичному закладі у лікаря нарколога відмовився під час відеофіксації. Від керування відсторонений. Про повторність попереджений. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні ПДР України підтверджується наступними доказами:

- актом огляду та направленням водія на огляд (а.с.3-4), якими встановлено, що водій ОСОБА_1 під час події мав виражені ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою;

- оптичним носієм інформації у вигляді СД-диску (а.с.8), яким підтверджується те, що ОСОБА_1 під час події порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною захисту наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 в рушенні вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують інкриміновані обставини.

Суд відхиляє доводи апелянта, оскільки вони є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Зокрема, доводи про те, що ОСОБА_1 під час події не був водієм транспортного засобу повністю спростовані дослідженим відеозаписом, який доданий до протоколу та з якого вбачається, що працівники поліції переслідують транспортний засіб НОМЕР_1 . Після того, як вказаний транспортний засіб було зупинено та під час спілкування працівників поліції з водієм ОСОБА_1 , в останнього виявлено було ознаки алкогольного сп`яніння, в подальшому йому було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння. Водій ОСОБА_1 відмовився від будь-якого огляду, оскільки за його твердженнями, він не здійснював керування автомобілем.

Крім того версія ОСОБА_1 про те, що він не здійснював керування автомобілем спростовується його ж поясненнями на відеозаписі, де він пояснював працівника поліції, що він транспортним засобом не керував, а лише перепаркував автомобіль (час запису 11 мін. 40 сек.).

Апеляційний суд піддаючи аналізу зміст відеозапису з місця події дійшов до висновку, що ОСОБА_1 під час події був водієм автомобіля та є суб`єктом за ст.130 КУпАП.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали провадження, в їх сукупності, обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, за порушення ним п.2.5 ПДР України.

Дії, вчинені ОСОБА_1 , характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.

Адміністративне стягнення, відносно ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно до положень ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, відношення до вчиненого.

Неправильного застосування норм матеріального прав або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вище викладеного, апеляційний суд вважає, що постанова районного суду є законною, обґрунтованою і підстав для її скасування не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Петрова Г.М., залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/9809/23