Номер справи 220/1660/23
Номер провадження 3/220/835/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Якішина О.М., розглянувши матеріали, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Коростень Житомирської області, РНОКПП НОМЕР_2 , командира 3 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , старшого лейтенанта, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення А 1815 № 1207 від 14.11.2023 року, 10.11.2023 року, близько о 16:00 год., від командира 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , майора ОСОБА_2 , командиру 3 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , старшому лейтенанту ОСОБА_1 був відданий усний наказ перемістити особовий склад та майно 3 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 з населеного пункту ОСОБА_3 до населеного пункту Вільне Поле Донецької області до 18:00 год. 11.11.2023 року. Станом на 13.11.2023 р. наказ не виконано. Таким чином старший лейтенант ОСОБА_1 умисно порушив вимоги наступних нормативно-правових актів, а саме: порушив імперативні вимоги ст. ст. 11, 16, 17, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Зазначеними діями старший лейтенант ОСОБА_1 вчинив адміністративне, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП (в умовах особливого періоду), тобто недбале ставлення до військової служби.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено наступні докази:

- письмові пояснення свідків тво. командира 6 роти 2 сб в/ч НОМЕР_1 , ст.. лейтенанта ОСОБА_4 та заст. командира роти з МПЗ в/ч НОМЕР_1 , ст. лейтенанта ОСОБА_5 , згідно яких останні засвідчили, що 10.11.2023 року, близько о 16:00 год., від командира 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , майора ОСОБА_2 , командиру 3 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , старшому лейтенанту ОСОБА_1 був відданий усний наказ перемістити особовий склад та майно 3 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 з населеного пункту ОСОБА_3 до населеного пункту Вільне Поле Донецької області до 18:00 год. 11.11.2023 року. Станом на 13.11.2023 р. наказ не виконано;

- копію паспорту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_3 ;

- копію посвідчення офіцера серія НОМЕР_4 виданого Національною академією сухопутних військ 30.08.2022 року на ім`я ОСОБА_1 ;

- копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.10.2023 року № 2301, згідно якого визначено осіб зі складу військової частини, яким надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення відносно військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 .

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся через командування військової частини НОМЕР_1 . Причини неявки суду не повідомив. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, дійшов наступних висновків.

Ч. 1 ст. 172-15 КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

Ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.

В примітках до статті 172-13 КУпАП наведено поняття «військові службові особи», під якими розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, полягає у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби, вчиненому в умовах особливого періоду, тобто у невиконанні або неналежному виконанні військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування.

З об`єктивної сторони, правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього.

Невиконання обов`язків означає невиконання дій, які входять до кола службових обов`язків. Неналежне виконання означає нечітке, формальне або неповне здійснення обов`язків.

Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про Статут внутрішньої служби ЗСУ» кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст. ст. 11, 16, 17, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України Необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Проте, з протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього доказів не вбачаються причини невиконання наказу ОСОБА_1 . Пояснення останнього щодо правопорушення, яке ставиться йому у провину, з зазначенням причин невиконання наказу, а також матеріали службового розслідування до протоколу про адміністративне правопорушення не додано.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 р., заява №7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01.11.1950р., рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

При цьому, за вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги відсутність достатніх доказів, які б підтверджували провину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, суд доходить висновку про недоведеність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

ОСОБА_6 правопорушення, викладеного у протоколі за ч.2 ст. 172-15 КУпАП, містить ознаки іншого адміністративного правопорушення. Проте, суд не вповноважений самостійно кваліфікувати дії особи відповідно до норм КУпАП, оскільки це є обов`язком особи, яка складає протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження за справою про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявні в матеріалах справи докази не дають підстав поза розумним сумнівом дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, відтак провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 172-15, 172-20, 221, 245, 247-249, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з моменту винесення постанови. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Якішина