Справа № 503/674/23
Провадження №3/503/528/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП,

встановив:

08 червня 2023 року складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАБ № 931909, згідно змісту якого ОСОБА_1 в порушення вимог ч.2 ст. 150 СК України не належним чином виконує свої батьківські обов`язки по забезпеченню необхідних умов для розвитку та виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 22.05.2023 року на території школи перебував в стані алкогольного сп`яніння та пошкодив віконне скло, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала та заперечувала, що її син знаходився у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, з`явилася на судове засідання разом із самим неповнолітнім сином ОСОБА_2 , який в судовому засіданні також заперечував факт перебування у стані алкогольного сп`яніння, а також зазначив, що віконне скло пошкодив випадково, оскільки уперся в нього рукою, через що воно і лопнуло.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступні обставини.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (стаття 9 КУпАП).

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, за якою на ОСОБА_1 складено протокол, полягає в неналежному виконанні передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання та розвитку неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Крім іншого, ці дані встановлюються поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

За умов заперечення ОСОБА_1 своєї вини та самого факту перебування її сина ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння суд не приймає як належний, допустимий і достовірний доказ письмове пояснення неповнолітнього ОСОБА_2 , надане ним 27.05.2023 року (а.с.3) у присутності свого законного представника матері ОСОБА_1 , в якому неповнолітній визнавав факт вживання алкогольного напою вина та перебування після цього в стані алкогольного сп`яніння.

В свою чергу до протоколу про адміністративне правопорушення в підтвердження факту перебування неповнолітнього ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння 22.05.2023 року додано лише письмові пояснення неповнолітніх ОСОБА_3 від 31.05.2023 року (а.с.5) , надані у присутності свого законного представника матері ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 від 27.05.2023 року (а.с.6), надані у присутності начальника служби у справах дітей Кодимської міської ради ОСОБА_6 . Однак, дані пояснення неповнолітніх отриманні з приводу події, яка з їх слів мала місце близько тижня до того, а пояснення неповнолітнього ОСОБА_5 містять оціночні судження щодо перебування неповнолітнього ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння, так як останній не був очевидцем вживання неповнолітнім ОСОБА_2 алкоголю.

Будь-які інші належні, допустимі, достатні і достовірні докази обставин, які б підтверджували факт дійсного перебування неповнолітнього ОСОБА_2 на території школи в стані алкогольного сп`яніння в матеріалах справи відсутні, зокрема протокол його медичного огляду на стан сп`яніння.

Згідно ч.2 ст. 151 СК України, батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.

Відповідно до ч.5 ст. 150 СК України, передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що під час доведення винуватості особи не має залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для її виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Виходячи з положень ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЄСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

У зв`язку з чим тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Ураховуючи зазначене вище, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять обсягу переконливих доказів на підставі яких суд мав би можливість прийти до неспростовного висновку про наявність в діянні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу пред`явленого правопорушення. У зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю внаслідок відсутності доказів (недоведеності) винуватості особи.

Таким чином, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 184, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.В. Вороненко