Справа № 750/9720/22 Головуючий у 1 інстанції Кузюра М. М.
Провадження № 33/4823/399/23
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2023 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника - Данича О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 квітня 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 26 грудня 2022 року о 22 год. 15 хв., по проспекту Миру, 118 в м. Чернігові, ОСОБА_1 керував автомобілем Skoda Oktavia, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну, а провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що у порушення вимог ст.268 КУпАП суд розглянув справу у його відсутність, незважаючи на належне підтвердження перебування його у службовому відрядженні, наявність клопотання про відкладення розгляду справи. Вказав на безпідставність його зупинки працівниками поліції, оскільки він не порушував правил дорожнього руху. Поліцейські не повідомляли його, які саме у нього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а відразу ж запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння. Крім того, ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , які були зазначені в акті огляду, не підтверджуються відеозаписом, наданим працівниками поліції. З відеозапису не вбачається, який саме відсоток алкоголю у видиху показав технічний прилад, також його не зазначено і у Висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння. Оскільки ОСОБА_1 не погоджувався з показниками технічного приладу, тому у нього повинні були взяти відповідні біологічні зразки для підтвердження знаходження в його організмі алкоголю. Зазначає, що у висновку не співпадає час його огляду з відеозаписом, долученим працівниками поліції до протоколу, а направлення було виписано та надано лікарю-наркологу після того, як лікар вже оглянув його.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердив його захисник, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника Данича О.С., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 463066 від 26.12.2022, ОСОБА_1 , 26 грудня 2022 року о 22 год. 15 хв., по проспекту Миру, 118 у м. Чернігові, керував автомобілем Skoda Oktavia, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком ЧОПНЛ № 1242 від 26.12.2022, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху (а.с.5).

Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1242 від 26.12.2022 року, виданого лікарем наркологічного диспансерного відділення КНП «ЧОПНЛ» ОСОБА_3 , згідно якого на момент огляду ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.7).

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції; водій не заперечував факт керування ним транспортним засобом; під час спілкування з ним у поліцейських виникла підозра про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, про що йому було повідомлено. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки, на що водій спочатку погодився, але потім наполіг на проходженні такого огляду в медичному закладі у лікаря-нарколога; за результатами огляду було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.9).

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що огляд на стан сп`яніння відбувається не тільки за допомогою технічних засобів, а й на підставі встановлення зовнішнього вигляду, поведінки, стану свідомості, мовної здатності, рухової сфери особи тощо. Тобто, висновок про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі комплексу об`єктивних показників і використання технічних засобів є тільки часткою такого дослідження. Тому, оспорювання такого висновку тільки на підставі того, що в ньому не зазначений показник проміле, є необґрунтованим.

Зовнішній огляд ОСОБА_1 , так звані клінічні ознаки разом з покажчиками технічного засобу, вказували на те, що водій перебував у стані алкогольного сп`яніння і посилання апелянта, що він керував автомобілем у тверезому стані, не відповідають дійсності.

У разі незгоди із медичним висновком, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості його оскаржити, що передбачено Інструкцією.

Також, якщо ОСОБА_1 був не згоден з результатами огляду, то не був позбавлений права пройти такий огляд в будь-якому іншому медичному закладі з власної ініціативи. Однак таким своїм правом не скористався, отже з отриманими результатами погодився.

Незначна різниця у часі проведення огляду на стан сп`яніння, а саме 2 хвилини, яка є в матеріалах справи та зафіксована на відео, не спростовує висновок лікаря наркологічного диспансерного відділення КНП «ЧОПНЛ» про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння.

Твердження апелянта про безпідставність зупинки транспортного засобу, висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

Посилання апелянта на те, що під час розгляду справи в місцевому суді були порушені його права, оскільки розгляд справи було здійснено без його участі, не знайшло свого об`єктивного підтвердження.

Зокрема, статтею 268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, участь у розгляді яких передбачає обов`язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте ст.130 КУпАП до цього переліку не входить.

Крім цього, ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. При цьому, від нього надходили неодноразові заяви про відкладення розгляду справи із зазначенням різних причин такого.

26 квітня 2023 року через канцелярію суду першої інстанції вкотре надійшло клопотання від ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку з службовою зайнятістю. При цьому, у попередньому засіданні підставою для відкладення розгляду справи ОСОБА_1 зазначив бажання залучити до участі у справі іншого захисника, однак захисник до суду також не з`явився і матеріали справи не містять інформації про укладення з ним угоди.

Враховуючи неодноразові відкладення судових засідань, місцевий суд вірно вбачав очевидні наміри особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ухилитися від участі у розгляді справи з метою її затягування, тому, з огляду на положення статті 38 КУпАП щодо строків накладення адміністративного стягнення та статті 268 КУпАП, яка не передбачає обов`язкової участі особи при розгляді справи даної категорії, належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, суд розглянув справу у його відсутності.

Також апеляційним судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

А тому, місцевий суд дійшов правильного висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки судом були вчинені всі необхідні дії для сповіщення про розгляд справи, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

Інші твердження апелянта висновків суду першої інстанції про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відтак, доводи ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання уникнути ним установленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 квітня 2023 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний