Справа № 336/7038/23
Провадження №3/336/3889/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздова Н.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст. 124 КУпАП,

за участі ОСОБА_1 , адвоката Сердюченка В.В.,

встановила:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 511824 від 11.07.2023, складеного старшим інспектором ВРОМ ДТП УПП в Запорізькій області ДПП капітаном поліції Терентьєвим Є.Є. слідує, що 17.03.2023 о 15.25 годині в м. Запоріжжі по вул. Моторобудівників, поблизу будинку 28, водій ОСОБА_1 , керуючи мотоциклом «Yamaha», реєстраційний номер НОМЕР_2 , при виявленні небезпеки для руху, яку водій об`єктивно міг виявити, не вжив всіх заходів для зменшення швидкості, щоб уникнути зіткнення, рухався в населеному пункті більше дозволеної швидкості та скоїв зіткнення з автомобілем «ЗАЗ SENS», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП автомобіль і мотоцикл пошкоджено, завдано матеріальні збитки, водій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.12.3, 12.4, 12.9 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав та пояснив суду, що в той день не порушував ПДР. Працівники поліції невірно склали схему ДТП, пояснив суду обставини подій.

Адвокат Сердюченко В.В. в судовому засіданні заперечив щодо складання протоколу відносно водія ОСОБА_1 зазначивши, що працівники поліції помилково вважали винним останнього, оскільки обставини зазначені в протоколі не підтверджені належними доказами. Інспектор, який склав протокол, звинувачуючи ОСОБА_1 у порушенні певних пунктів ПДР України, не визначився і чітко не встановив, яка ж саме була швидкість руху мотоцикла «Ямаха», реєстраційний номер НОМЕР_4 під час ДТП, оскільки фізично неможливо одночасно рухатись зі швидкістю 50 км/год. та 70 км/год. Адже, від визначення цього питання залежить те, які саме пункти ПДР України порушив ОСОБА_1 . Окрім того зазначив, що порушення, передбачене пунктом 12.3 ПДР України і порушення, передбачене пунктами 12.4, 12.9 ПДР України містять різні склади адміністративного порушення, і є взаємовиключні. Особа не може одночасно порушити пункт 12.3 ПДР України та пункти 12.4, 12.9 ПДР України, оскільки ці пункти передбачають різні (взаємовиключні) дії порушника. Також, протокол про адміністративне правопорушення серії не містить норму КУпАП, яка передбачає відповідальність особи, щодо якої складено протокол, що є порушенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. №1395. Враховуючи зазначене, клопотав про закриття справи на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення адвоката та особи відносно якої складено протокол, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні ДТП, а відтак і складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9 КУпАП).

Згідно зі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктом даного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення дорожнього руху та у сфері власності.

Об`єктивна сторона порушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Суб`єкт правопорушення загальний.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортним засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Таким чином, особа несе відповідальність за ст. 124 КУпАП не просто за будь-яке порушення правил дорожнього руху, а лише коли таке порушення посягнуло на суспільні відносини у сфері власності.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, що характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Враховуючи, що стаття 124 КУпАП є бланкетною, то при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що було звернуто увагу в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України та відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлено єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п.1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил. Вимоги цього пункту означають, що знання Правил є обов`язковим для кожного учасника дорожнього руху, чітке виконання їх положень сприяє взаємній довірі та повазі, безпечному співіснуванню на дорозі всіх учасників дорожнього руху, будь-які відхилення від положень цих правил можуть привести до ДТП, заподіянню шкоди майну, здоров`ю та життю людей.

За змістом пунктів 1.4 та 1.5 Правил дорожнього руху України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п.12.3 Правил дорожнього руху України, зазначено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху України, зазначено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до п. 12.9 Правил дорожнього руху України, зазначено, що водієві забороняється: a) перевищувати максимальну швидкість, визначену технічною характеристикою даного транспортного засобу; б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", 3.31 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил; в) перешкоджати іншим транспортним засобам, рухаючись без потреби з дуже малою швидкістю; г) різко гальмувати (крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді).

Суд наголошує, що вище вказані порушення пунктів 12.3; 12.4; 12.9 ПДР України містять різні склади адміністративного правопорушення та є взаємовиключними.

Вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначені ст. 256 КУпАП, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 (далі - Інструкція №1395), Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376 (далі - Інструкція №1376).

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №511824 від 11.07.2023 року, інспектором поліції не вказано в чому полягає порушення п.п.12.3, 12.4, 12.9, яке інкримінується водію ОСОБА_1 .

Суд критично ставиться до встановленого в ході досудового слідства швидкості з якою рухався водій ОСОБА_3 на мотоциклі, а саме 70 км/г., оскільки як встановлено з матеріалів адміністративної справи, швидкість встановлена лише з показів свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Разом з тим, швидкість руху транспортного засобу може бути встановлена лише в ході проведення слідчого експерименту, а такий, в ході досудового слідства не проводився.

Вимоги до складання протоколу про адміністративне правопорушення зазначені в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 (далі Інструкція № 1395) та у статті 254 КУпАП.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, суд встановив, що він не містить норму КУпАП, яка передбачає відповідальність особи, щодо якої складено протокол, що є порушенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. №1395 та статті 254 КУпАП.

Досліджені в судовому засіданні матеріали справи: протокол про адміністративне правопорушення, схема ДТП, письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , протокол огляду місця ДТП, фототаблиця ДТП, висновок експерта, не доводять беззаперечно та поза розумним сумнівом факт порушення ОСОБА_1 п.12.3, 12.4, 12.9 ПДР України та вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд погоджується з клопотанням адвоката Сердеченка В.В. про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Суд, будучи органом що здійснює правосуддя, не може брати на себе функцію збирання доказів та документальну законну фіксацію правопорушення, котра в даному випадку не була виконана належним чином. Також, суд не вправі самостійно змінювати фабулу викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, частиною першою статті 6 Конвенції передбачає, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення". Відповідно до частини другої статті 6 Конвенції "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку". А згідно з положеннями частини третьої статті 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним провадження у справі закрити, оскільки згідно з ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 124, 245, 247, 251, 252, 254, 255, 257, 276, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП закрити на підставі ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: Н.С. Звєздова