справа № 361/6979/22
провадження № 3/361/338/23
Постанова

Іменем України

14 червня 2023 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Сердинський В.С., розглянувши матеріали, що надійшли з Броварського РУП ГУ НП України в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

До Броварського міськрайонного суду Київської області надійшли справи про адміністративні правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, справа № 361/6979/22(провадження № 3/361/338/23) та справа № 361/6984/22 (провадження № 3/361/343/23).

Згідно із адміністративними проколами, 10 листопада 2022 року близько 16 години 45 хвилин, ОСОБА_1 , в с. Гоголів Броварського р-ну Київської обл. по вул. Снігурова, 4, керував транспортним засобом «DAEWOO LANOS» н.з. НОМЕР_1 , в з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з ротової порожнини, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, а отже в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, 10 листопада 2022 року близько 16 години 45 хвилин, ОСОБА_1 , в с. Гоголів Броварського р-ну Київської обл. по вул. Снігурова, 4, керуючи транспортним засобом «DAEWOO LANOS» н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом, не переконався що це буде безпечно, не скористався допомогою сторонніх осіб та здійснив наїзд на металевий паркан. В результаті ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України, що є у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, отже в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі с. 36 КУпАП суд, вважає за доцільне вищевказані справи про адміністративні правопорушення об`єднати в одне провадження для спільного розгляду і вирішення, оскільки правопорушення вчинені одним і тим же правопорушником.

В суді ОСОБА_1 та його захисник адвокат Дмитрук М.Ф. вину у вчиненні вищевказаних правопорушень не визнали, зокрема, ОСОБА_1 пояснив наступне. 10 листопада 2022 року близько 15 години він на автомобілі «Део Ланос» приїхав до свого двоюрідного брата ОСОБА_2 , який проживає по АДРЕСА_3 та зупинив автомобіль між будинками 6 та АДРЕСА_3 . Після чого зайшов до брата у квартиру, де на той час перебував їхній знайомий ОСОБА_3 , вони всі пообідали, потім він ліг спати, а брат і знайомий вийшли з квартири, щоб працювати по господарству. Близько 17 год. 30 хв. його розбудили і коли він вийшов з квартири на вилицю, то побачив поліцейських патрульної поліції, які звинувачували його в тому, що він пошкодив автомобілем паркан сусідці будинку АДРЕСА_3 , про що він категорично заперечував. Потім підійшов його двоюрідний брат та повідомив поліцейських про те, що це він вчинив наїзд на паркан. Але поліцейські не стали з`ясовувати всі обставини ДТП та склали протоколи на нього.

Свідок ОСОБА_4 , яка мешкає в кв. АДРЕСА_4 та якій належить пошкоджений паркан, в судовому засіданні підтвердила факт наїзду на її металевий паркан правою задньою частиною автомобіля «Део Ланос» 10 листопада 2022 року біля 16 години, але хто був за кермом вона не бачила. Працівникам поліції вона повідомила, що даний автомобіль належить ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_2 у суді пояснив, що 10 листопада 2022 року біля 16 години він перепарковував автомобіль «Део Ланос», що належить його брату ОСОБА_1 та який знаходився між будинками 6 та АДРЕСА_3 , рухаючись заднім ходом вчинив наїзд задньою правою частиною автомобіля на металевий паркан сусідки ОСОБА_4 . Спричинену матеріальну шкоду він сусідці відшкодував і остання до нього ніяких претензій не має.

Свідок ОСОБА_3 підтвердив той факт, що 10 листопада 2022 року біля 16 години коли він перебував у ОСОБА_2 біля будинку 6 по вул. Снігурова в с. Гоголів то був свідком того, як ОСОБА_2 перебуваючи за кермом автомобіля «Део Ланос» рухаючись заднім ходом вчинив наїзд задньою правою частиною автомобіля на металевий паркан сусідки ОСОБА_4 . В той час ОСОБА_1 знаходився в будинку та автомобілем не керував.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, а саме: протоколи про адміністративне правопорушення серії ААБ №257839 та ААБ №256954 від 10 листопада 2022 року та додані до нього матеріали адміністративної справи, суд робить наступні висновки.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, зазначений у ст. 266 КУпАП, реалізований Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Згідно з п. 12 зазначеної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

При цьому у відповідності до п. 9 Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до ст. 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Адміністративні стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомо білів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 18.01.1978 року «Ірландія проти Сполученого Королівства» п.161, (Ireland v. The United Kingdom), Series A заява 25, а також рішення Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, ст. 17 закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Докази повинні буди достатньо переконливими, чіткими і узгодженими між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту». Європейським судом з прав людини, по справі «Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain»» від 06.12.1998 року встановлено, що принцип презумпції невинності вимагає щоб всі сумніви щодо винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності тлумачились на користь даної особи.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що працівниками поліції не надано достатніх доказів вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушень передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КупАП, тому адміністративне провадження відносно останнього підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст. 247, ст. ст. 221, 283, п. 3 ст. 284 КУпАП та відповідно до ч. 2 ст. 126, ст. ч. 1 ст. 130 КУпАП України, суддя

п о с т а н о в и в:

Об`єднати в одне провадження справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП справа № 361/6979/22 (провадження № 3/361/338/23) та справа № 361/6984/22 (провадження № 3/361/343/23).

Присвоїти об`єднаному провадженню № 361/6979/22 (провадження № 3/361/338/23).

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення шляхом подачі апеляції.

Суддя Сердинський В. С.