Код суду 233 № 233/1193/22
П О С Т А Н О В А

14 червня 2023 року Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Міросєді А.І., за участю: секретаря Клугер Т.А., захисника Скрипченко Д.В., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративний матеріал, який надійшов із ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, працюючого водієм таксі, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , якому роз`яснені права згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 316479 від 07 липня 2022 року, ОСОБА_1 07 липня 2022 року о 08.20 год. у м. Костянтинівка по вул. Європейській 2, керував автомобілем «ВАЗ 211010», номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6810» (тест № 705), результат огляду становить 0,72‰, від керування усунений, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував проти притягнення його до адміністративної відповідальності та повідомив, що після зупинки транспортного засобу під його керуванням, до нього співробітниками поліції були застосовані фізичний вплив та кайданки, в яких він перебував тривалий час, у т.ч. при продутті алкотестеру та оформленні документів.

Захисник Скрипченко Д.В. у судовому засіданні просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 , так як зібрані співробітниками поліції докази не можуть бути допустимими, оскільки отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод ОСОБА_1 , гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, про що надавав письмові заперечення та клопотання.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи та доводи клопотань, приходжу до такого висновку.

Частиною першою ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП для встановлення в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення має бути доведено, зокрема факт керування нею транспортним засобом, проведення огляду водія на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Правова процедура, що визначає механізм огляду особи на стан алкогольного сп`яніння регламентована зокрема ст. 266 КУпАП.

Згідно ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином законодавець визначив два механізми фіксації проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки: 1) з використанням технічних засобів відеозапису; 2) за участю свідків.

Відповідно до п. 6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Таким чином законодавець передбачив два випадки направлення водія до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан сп`яніння: 1) у випадку незгоди водія пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу; 2) у випадку незгоди водія з висновками огляду на місці зупинки транспортного засобу.

У судовому засіданні досліджені такі наявні в матеріалах справи письмові докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 3169479 від 07.07.2022;

- витяг з технічного приладу «Alcotest Drager 6810» (тест № 705 від 07.07.2022 р. 09.10 год.), результат становить 0,72 ‰;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.07.2022 р. (09.15 год.), відповідно до якого у ОСОБА_1 поліцейським у результаті огляду виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення мови), та було направлено до Костянтинівського наркологічного диспансеру на огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння;

- письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , згідно яких він був запрошений співробітниками поліції у якості свідка після зупинки автомобіля ВАЗ-2110, д.н. НОМЕР_1 , водій якого виходив з автомобіля з зовнішніми ознаками алкогольного сп`яніння;

- письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , згідно яких вона була запрошена співробітниками поліції у якості свідка після зупинки автомобіля ВАЗ-2110, д.н. НОМЕР_1 , водій якого виходив з автомобіля з зовнішніми ознаками алкогольного сп`яніння, та продував алкотестер. Після чого був складений протокол;

- письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , згідно яких вона перебувала в якості пасажира в а/м таксі, та після зупинки співробітниками поліції у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (без зазначення дати та часу огляду), відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлено 0,72‰;

- акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 07.07.2022 року;

- свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 07.06.2022;

- довідка про відсутність притягнення за ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 ;

- диск DVD-R з відео до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Також у судовому засіданні був досліджений висновок службового розслідування за фактом відкриття ТУ ДБР кримінального провадження № 0000139 від 19.01.2023 р. за ч.1 ст. 365 КК України.

Оцінюючи зазначені докази, суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення, сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

В той же час, дослідженням доказів встановлено наступне.

На відеозаписі, де ОСОБА_1 оглядається працівниками поліції зафіксовано, що ОСОБА_1 має на руках кайданки, продуває газоаналізатор та тримає руки за спиною. При цьому, ні на відео, ні з письмових пояснень свідків, відібраних на місці, не вбачається підстав для застосування до ОСОБА_1 спеціального засобу - кайданок. Тобто, працівниками поліції фактично було здійснено затримання ОСОБА_1 без зазначення законних на те підстав.

Згідно наявного відеозапису, після проведеного огляду, працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 що він буде притягнутий до адміністративної відповідальності, та роз`яснює права особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Після чого відеозапис зупиняється.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (без зазначення дати та часу огляду), у ОСОБА_1 було виявлено 0,72‰, та мається підпис ОСОБА_1 щодо згоди з результатами огляду, але при цьому матеріали адміністративної справи містять направлення ОСОБА_1 до КНП «БЛІЛ» КМР з метою проведення огляду на стан сп`яніння, яке виписано поліцейським Батаніним М.І., однак матеріали справи не містять результатів такого медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Також вказане направлення не містить підпису ОСОБА_1 в отриманні, що може свідчити про те, що воно на руки ОСОБА_1 не видавалося та останнього до медичного закладу співробітники поліції не супроводжували.

Відеозапис з камери особистого телефону працівника поліції, який додано до матеріалів справи та який фрагментами відтворює події, не може покладатися в основу визнання винуватості ОСОБА_1 у вчинені правопорушення ст.130 КУпАП, оскільки згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 17 липня 2019 у справі №295/3099/17 та від 13 лютого 2020 у справі №524/9716/16-а, приписами частини 3 статті 283 КУпАП передбачено імперативний обов`язок поліцейського зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Поряд з цим Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18 грудня 2018 року містить чіткий перелік пристроїв, з допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію.

Висновком службового розслідування за фактом відкриття ТУ ДБР кримінального провадження № 0000139 від 19.01.2023 р. за ч.1 ст. 365 КК України встановлено, що поліцейськими до ОСОБА_1 був застосований спеціальний засіб - «кайданки», що також вбачається з доданого до матеріалу відеозапису.

Факт вчинення адміністративного правопорушення має бути підтверджений лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон протии Франції» ЄСПЛ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від необхідності доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Тобто, зібрані співробітниками поліції докази, що підтверджують наявність алкогольного сп`яніння (витяг з технічного приладу «Alcotest Drager 6810» (тест № 705 від 07.07.2022 р. 09.10 год.), результат становить 0,72 ‰; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (без зазначення дати та часу огляду), відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлено 0,72‰) не можуть бути допустимими, оскільки отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод ОСОБА_1 , гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, з наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається достатніх та переконливих доказів, які б беззаперечно доводили факт перебування у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом, як про це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Відсутність у справі допустимих доказів перебування особи у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом виключає можливість притягнення її до відповідальності за ст. 130 КУпАП, оскільки не містить необхідної для цього складової - доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП).

Враховуючи, що поліцейськими не надано допустимих доказів щодо процедури проходження огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 та перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги ст. 266 КУпАП, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони вказаного правопорушення, вважаю за необхідне провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.247, п.3 ч.1 ст. 284КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, - закрити на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя