ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/1282/23 Номер провадження 33/814/1800/23Головуючий у 1-й інстанції Зіненко Ю. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч.3 ст. 126 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Владімірову Р.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Татарченко Костянтина Володимировича на постанову судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 03 листопада 2023 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 03 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на чотири місяці.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 30.09.2023 року о 11 год. 26 хв. На 306 км а/д Київ-Харків-Довжанський, у межах м. Решетилівка, керував транспортним засобом Honda Accord д.н.з. НОМЕР_1 будучи особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом, та відповідно своїми діями вчинив адміністративне правопорушення за ч.3 ст.126 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 адвокат Татарченко К.В., подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 03 листопада 2023 року та закрити по справі провадження у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що протокол сам по собі не є доказом вини ОСОБА_1 . Копія постанови державного виконавця, не є належним доказом, оскільки вона не завірена належним чином, на не містить даних про її вручення його довірителю. Інші докази по справі відсутні. Враховуючи викладене та зважаючи на відсутність доказів вини ОСОБА_1 , провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях останнього.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 30.09.2023 року о 11 год. 26 хв. На 306 км а/д Київ-Харків-Довжанський, у межах м. Решетилівка, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda Accord д.н.з. НОМЕР_1 будучи особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом, та відповідно своїми діями вчинив адміністративне правопорушення за ч.3 ст.126 КУпАП.

Визнаючи винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на чотири місяці, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №505673 від 30.09.2023 року; постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом ВП №68242289 від 3.10.2022 року.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції в цілому погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно із п.2 ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до ч.10 ст.15 Закону України «Про дорожній рух», забороняється керування транспортними засобами особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Постановою державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 03.10.2022 року ВП №68242289 прийнято тимчасово обмежити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Таким чином, як вбачається із обставин справи, ОСОБА_1 порушив вимоги ст.15 Закону України «Про дорожній рух», та керував транспортним засобом, будучи особою, тимчасово обмеженою у праві керування транспортними засобами.

Доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять доказів вини ОСОБА_1 , є не обґрунтованими, та не беруться до уваги, оскільки обізнаність ОСОБА_1 про встановлення щодо нього обмеження у праві керування автомобілем, підтверджується відеозаписом та іншими матеріалами справи.

Крім того, останній, як боржник, знає про наявність у нього обов`язку зі сплати аліментів та про можливі наслідки в разі його не виконання, а тому саме останній повинен був, знаючи про наявність боргу, перевіряти інформацію про наявність обмежень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП. При цьому взято до уваги те, що останній даних зазначених у протоколі не спростував, як і не спростував його обов`язок, як боржника, щодо сплати аліментів у передбачені строки та розмірі, а також цікавитися ходом виконавчих дій, вжитих для їх примусового стягнення.

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Татарченко К.В. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Татарченко Костянтина Володимировича залишити без задоволення.

Постанову судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 03 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин