Номер провадження: 33/813/2356/23
Номер справи місцевого суду: 513/1102/23
Головуючий у першій інстанції Миргород В. С.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Пухи А.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 по адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП у відкритому судовому засіданні на постанову Саратського районного суду Одеської області від 06 листопада 2023 року , -

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи

Оскаржуваною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 гривні.

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №066140 від 16.07.2023 року, ОСОБА_1 , 16.07.2023 року о 01-30 год. Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Ройлянка, вул. Горіхова, Білгород-Дністровського району Одеської області, керував транспортним засобом MOTOL FADER ML 250CRF д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Саратського районного суду Одеської області від 06 листопада 2023 року скасувати, визнати ОСОБА_1 невинним та закрити провадження у справі за ненадання доказів його вини в скоєнні зазначеного адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в матеріалах адміністративної справи немає ніяких доказів керування транспортним засобом, на момент затримання скаржник зазначає, що транспортним засобом не керував, тобто не виконував технічні дії водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Зазначав, що причину зупинки йому не повідомляли, тому він вважає, що не повинен був виконувати розпорядження працівників поліції щодо проходження тесту на наявність ознак алкогольного сп?яніння. Вважав невірним висновок суду щодо посилання на протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно до розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року №1376 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 року за №1496/27941, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в йому зазначаються, зокрема: у графі «місце складання протоколу» - населений пункт або географічна точка; у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім?я. Зазначав, що мотоциклом він не керував, остаточну причину зупинки йому не повідомляли, і тому вважа, що не повинен був виконувати розпорядження працівників поліції щодо проходження тесту на наявність ознак алкогольного сп?яніння. Зазначав, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД N?066140 від 16.07.2023 року, скаржник керував транспортним засобом в стані алкогольного сп?яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння проводився у відповідному законному порядку відмовився. В порушення розділу XIII Інструкції, в протоколі адміністративне правопорушення серії ААД № 066140 від 16.07.2023 року, в графі «до протоколу додається» не вказано, які саме докази додаються до протоколу, а тільки зазначено «пояснення», отже не вказано від кого ці пояснення. Зазначав, що пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , то взагалі не мать будь яких свідчень керування скаржником транспортним. Вважав вказаний протокол складений з порушенням вимог чинного законодавства, його слід вважати недопустимим доказом у справі, який не може бути прийнятий та бути належним підтвердженням вчинення правопорушення. Незважаючи на ці обставини вважав, що суд першої інстанції прийняв до уваги саме протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №066140 від 16.07.2023 року як основний та належний доказ по справі. Таким чином, по адміністративної справі немає будь яких належно оформлених доказів факту відмови скаржника від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп?яніння. Вважав, що посадовими особами не доведено саме алкогольне сп?яніння, чи перевищувалася норма більше 0,2 проміле алкоголю в крові, чи було у скаржника алкогольне сп?яніння взагалі.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши пояснення захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями) водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань, а також забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положеннями чинної Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, передбачено певний порядок застосування поліцейськими відеореєстраторів та портативних відеореєстраторів як пристроїв, призначених для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції яких дають змогу закріпити їх на службовому автомобілі або на форменому одязі поліцейського.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, визначено процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Зокрема, розділом Х вказаної Інструкції визначено Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, згідно п. 4 якого огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Системний аналіз наведеного законодавства, що регулює виниклі правовідносини, свідчить про те, що законодавцем встановлено обов`язковість використання під час проведення ним огляду особи на стан сп`яніння технічних засобів відеозапису, і лише в разі неможливості їх застосування - фіксування результатів огляду у присутності двох свідків.

Вказане також свідчить про надання такому доказу як відеозапис з нагрудної камери (відеорегістратора) ознак найважливішого доказу для з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 5 розд. ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до пунктів 2, 6, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 7 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Відповідно до ч. 2 п. 9 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", що затверджений постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, зі змінами, працівники поліції забезпечують доставку осіб, які мають бути оглянуті, до найближчого закладу охорони здоров`я, не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину зібраними в справі доказами, а саме: - протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №066140 від 16.07.2023 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, складеним уповноваженою особою, який містить дані щодо обставин вчиненого правопорушення та факту відмови з ознайомленням і наданням пояснень; - письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 16.07.2023 року, викладеними на окремих аркушах, які, кожен окремо, пояснили, що вночі 16.07.2023 року перебували у себе вдома, де почули сильний звук двигуна мотоцикла. Спочатку на вулицю вийшов ОСОБА_3 , де побачив мешканця сусіднього села ОСОБА_4 , який сидів на мотоциклі та газував. ОСОБА_5 поводив себе неадекватно на що він зробив йому зауваження. Після чого між ними почалася бійка. Почувши крики на вулицю вийшов ОСОБА_2 та почав їх розбороняти, через деякий час під`їхали дільничний. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в своїх письмових поясненнях вказали про те, що ОСОБА_1 був в стані алкогольного сп`яніння, від нього було чутно сильний запах алкоголю з порожнини рота, був збуджений та впав зі свого мотоцикла; - рапортом поліцейського, який узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та доданими до нього доказами; - характеристикою виданою діловодом с. Забари Успенівського ОТГ ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_1 , з якої вбачається, що останній має мотоцикл на якому їздить на великій швидкості, через що мешканці села неодноразово робили йому зауваження на які він не реагує.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи.

Сукупність вищевказаних доказів засвідчують відмову ОСОБА_1 як особи, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду, встановленого законом, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення.

Твердження апелянта про те, що суд формально підійшов до розгляду справи та не вірно оцінив матеріали справи не ґрунтуються на матеріалах справи, так як всі обставини справи судом першої інстанції були досліджені всебічно, повно і об`єктивно.

Доводи апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення складений з грубими порушенням не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Статтею 256 КУпАП та «Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №1376 встановлені вимоги щодо форми та змісту протоколу про адміністративне правопорушення.

Зокрема, в силу ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно з п. 9 розділу ІІ вказаної «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «місце складання протоколу» - населений пункт або географічна точка; у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол» - прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол (повністю, без скорочень); у графі «склав цей протокол про те, що громадянин(ка)» - прізвище, ім`я та по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (повністю,без скорочень); у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» - документ, що посвідчу є особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла)); у графі «чи притягався (лася)до адміністративної відповідальності» - інформація щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року (за наявності); у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол); у графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).

Вказані реквізити протоколу в силу вимог п. 6 розділу ІІ зазначеної Інструкції заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою.

Згідно з п. 15 розділу ІІ, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

На переконання апеляційного суду, вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений в установленому законом порядку, такий відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Виходячи з вище наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що протокол щодо ОСОБА_1 від 16 липня 2023 року серія ААД № 066140, складений належним чином та є достатнім і законним доказом по справі, який цілком обґрунтовано судом першої інстанції було взято до уваги при винесенні ним рішення.

Твердження апелянта, що немає належних та допустимих доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом апеляційний розцінює критично, оскільки вони спростовуються сукупністю досліджених доказів, які узгоджуються між собою. Відповідна позиція правопорушника, спрямована на уникнення відповідальності за вчинене. При цьому суд звертає увагу, що на місці події ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння та від підписання протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, позицію правопорушника щодо недоведення належними та допустимими доказами його вини за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд розцінює критично, оскільки досліджені в судовому засіданні докази, у розумінні ст. 251 КУпАП є належними, логічно доповнюють один одного, не суперечать один одному, узгоджуються між собою, є правдивими, об`єктивними та беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчинені інкримінуємого йому правопорушення, у зв`язку з чим підстав для неврахування їх немає. На переконання суду, відповідна позиція правопорушника, спрямована на уникнення відповідальності за вчинене.

Стосовно тверджень апелянта, що працівники поліції без належних законних підстав, не роз`яснили прав та обов`язків ОСОБА_1 і тим порушли його право на захист не заслуговують на увагу, так як належними та допустимими доказами скаржником не доведені, у встановленому законом порядку до відповідного органу не оскаржувались, при тому що ОСОБА_1 відмовився із ознайомленням з протоколом.

Також, в матеріалах справи не встановлено доказів того, щоб ОСОБА_1 звертався із заявами та скаргами до прокурора, який здійснює нагляд за органами поліції чи вищестоящих органів з приводу незаконних дій працівників поліції, а тому такі твердження викликають об`єктивний сумнів.

Доводи апеляційної скарги, стосовно того, що працівники поліції не роз`яснили причини, його зупинки, суд апеляційної інстанції ставиться критично, та вважає, його таким який спрямований на ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення, так як в не заслуговують на увагу, так як належними та допустимими доказами скаржником не доведені, у встановленому законом порядку до відповідного органу не оскаржувались. Також, в матеріалах справи не встановлено доказів того, щоб ОСОБА_1 звертався із заявами та скаргами до прокурора, який здійснює нагляд за органами поліції чи вищестоящих органів з приводу незаконних дій працівників поліції, а тому такі твердження викликають об`єктивний сумнів.

Щодо доводів апеляційної стосовно, що пояснення свідків немають доказів стосовно керування ОСОБА_1 транспортним засобом, є такими, що спрямовані на ухилення від відповідальності останнього, так як в пояснення свідків зазначено, що було чутно гучний звук двигуну мотоцикла, та коли ОСОБА_3 вийшов на вулицю побачив, як ОСОБА_1 одягнений в захисний шолом, знаходився в сидячому положенні, характерному для водія мотоциклу, із працюючим двигуном. Так як матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 знаходився в цей же час біля буд. АДРЕСА_1 , а мешкає в сусідньому селі Забари, враховуючи, що і свідки і мешканці села за місцем мешкання ОСОБА_1 , підтверджують факти, що ОСОБА_1 пересувається за допомогою вказаного транспортного засобу, суд апеляційної інстанції вважає, доведений цей факт за сукупністю вищенаведеного.

Також апеляційний суд зазначає, що клопотань, щодо допиту свідків ОСОБА_1 , під час апеляційного перегляду, так і в суді першої інстанції не заявлялось, доводи наведені вище належним чином не спростовані, а тому такі доводи є необґрунтованими.

Стосовно доводів, що в протоколі не зазначено доказів, які доводять вину ОСОБА_1 є незначними порушенням, які не можуть бути порівняними із наслідками, яки могли настати внаслідок керування транспортним засобом особою в стані сп`яніння, а тому апеляційним судом не приймаються.

Щодо доводів апеляційної скарги, що характеристка ОСОБА_1 завірена особою, яка не має на це повноважень, не спростовуються належними та допустимими доказами, тому апеляційний суд вважає такий довід необгрунтованим.

Отже, по справі не встановлено таких обставин, які б стали підставою для скасування судового рішення.

Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Саратського районного суду Одеської області від 06 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 18 грудня 2023 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький