Справа № 439/212/23 Головуючий у 1 інстанції: Марків Т.А.
Провадження № 33/811/1653/23 Доповідач в 2-й інстанції: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за апеляційною скаргою захисника Снігура Я.Е. на постанову судді Бродівського районного суду Львівської області від 02 листопада 2023 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Бродівського районного суду Львівської області від 02 листопада 2023 року,

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 536 грн 80 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 01 лютого 2023 року приблизно о 23:15 год. у м. Броди Золочівського району на вул. Лесі Українки в порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР, керував автомобілем марки «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

На постанову судді захисник Снігур Я.Е. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: ОСОБА_1 після зупинення його працівниками поліції виявив бажання пройти огляд в медичному закладі, однак у медзакладі огляд проводив не лікар, а медична сестра, яка не наділена таким правом. Також звертає увагу на те, що ОСОБА_1 наполягав на лабораторному досліджені біоматеріалу, але відповідне дослідження проведено не було.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 , його захисник-адвокат Снігур Я.Е. будучи повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, жодного разу не з`явились.

Так судове засідання призначалось судом апеляційної інстанції на 10:15 год. 08 грудня 2023 року але ОСОБА_1 , його захисник Снігур Я.Е. у судове засідання не з`явились. Захисник Снігур Я.Е. подав клопотання про відкладення розгляду справи. Клопотання захисника Снігура Я.Е. було задоволено, апеляційний розгляд відкладено на 11:00 год. 19 грудня 2023 року.

Проте 19 грудня 2023 року ОСОБА_1 , його захисник Снігур Я.Е. повторно не з`явились у судове засідання. Захисник Снігур Я.Е. подав повторне клопотання про відкладення розгляду справи, зазначивши про те, що у зв`язку із поганим самочуттям та підвищенням температури не може прибути у судове засідання, однак відповідних доказів до клопотання захисником долучено не було.

ОСОБА_1 у судове засідання 19 грудня 2023 року не прибув, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, та не повідомив суд про причини своєї неявки.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 , захисник Снігур Я.Е. належним чином та завчасно були повідомлені про час та місце судового розгляду, однак жодного разу не прибули до апеляційного суду.

Апеляційний суд дійшов висновку, що ні ОСОБА_1 , ні його захисник Снігру Я.Е. не виявили належної зацікавленості у розгляді справи та протягом тривалого часу не з`являлись до апеляційного суду. Незацікавленість з розгляду своєї апеляційної скарги свідчить про зловживання учасниками справи процесуальними правами з метою затягування строків розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, яка ратифікована Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адмінправопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та з огляду на положення Конвенції щодо обов`язку сторони цікавитися рухом справи, розгляд апеляційної без участі ОСОБА_1 та його захисника Снігура Я.Е. не є порушенням права особи на доступ до правосуддя, тому що суд розцінює такі дії ОСОБА_1 та захисника Снігура Я.Е., як зловживання учасником справи процесуальними правами, що спрямовані на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 173833 від 01.02.2023 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2);

висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 7);

відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції відповідно до якого ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції у зв`язку з тим, що у транспортному засобі не підсвічувався номерний знак, та лівий стоп сигнал. Працівник поліції виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, запропонував йому пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі. ОСОБА_1 погодився пройти огляд в медичному закладі, тому був доставлений працівниками поліції на огляд. За результатами огляду в медичному закладі, встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння 0,65%о та складено висновок (а.с. 13);

постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД №627313 від 01.02.2023 відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративно відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП (а.с. 9).

Доводи апелянта про невідповідність висновків суду обставинам справи, неповноту судового розгляду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Згідно з ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Працівниками поліції було дотримано вимоги закону під час проведення огляду та складання процесуальних документів.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер працівників поліції ОСОБА_1 пройшов огляд в медичному закладі за результатами якого лікарем складено відповідний висновок, що стало наслідком складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Результати огляду і стали підставою для складення висновку, який не викликає у суду апеляційної інстанції жодних сумнівів у його достовірності.

Як вбачається з матеріалів справи саме лікар оформляв медичну документацію за результатами проведеного огляду, а тому в апеляційного суду відсутні підстави вважати, що огляд було проведено неналежною особою.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що огляд проводила медсестра, оскільки вона проводила процедуру застосування спеціального технічного засобу, тобто виконувала ті медичні маніпуляції, які зазвичай проводить медсестра, не свідчить про недійсність висновку, який як вбачається з матеріалів справи підписаний лікарем та скріплений печаткою.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду передбачене пунктом 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з підстав його неповноти або неправильності не оскаржував, як і не оскаржував дії працівників медичного закладу.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 наполягав на лабораторному дослідженні біоматеріалу, оскільки відповідно до п. 9 Розділу III Інструкції дозволено використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджених сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Крім того, згідно з вимогами п.7, п. 14 Розділу III Інструкції проведення лабораторних досліджень є обов`язковим лише на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, та у випадку, коли учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у невідомому стані або з тяжкими травмами, чого не було у випадку з ОСОБА_1 .

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не містять достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції. Апеляційний суд погоджується з висновком судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та є безальтернативним.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Бродівського районного суду Львівської області від 02 листопада 2023 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Снігура Я.Е. - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах