Справа №642/1775/23
Провадження №3/642/812/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року суддя Ленінського районного суду м.Харкова Грінчук О.П., розглянувши матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.5 ст. 126, ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

05.04.2023 о 12 год. 31 хв. водій ОСОБА_1 керував т.з. Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (бліде обличчя, виражене тремтіння пальців рук, млява мова). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків у спеціальній медичній установі КНП ХОР ОНД за адресою м. Харків, вул. Ахієзерів, 18-а, - відмовився. Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, водій ОСОБА_1 керував т.з. не маючи права керування таким т.з. (не мав посвідчення водія відповідної категорії), та вчинив це правопорушення повторно протягом року. Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив п. 2.1 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст. 126 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату та час розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань до суду не подавав.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

ОСОБА_1 був повідомлений про місце розгляду справи, хоч і відмовився від підпису про ознайомлення в адміністративних протоколах та отриманні копій таких протоколів.

Згідно положень ч.2 ст.268 КУпАП інкриміновані ОСОБА_1 адміністративні правопорушення за ст.ст. 126, 130 КУпАП не відноситься до правопорушень, по яким присутність у судовому засіданні особи є обов`язковою.

Приймаючи до уваги, що суд позбавлений можливості в рамках Кодексу України про адміністративне правопорушення вжити заходів для забезпечення явки учасників процесу в судове засідання, окрім як шляхом направлення судових повісток, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суддя встановив наступні факти та правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В даному випадку, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з згідно з п.4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

ОСОБА_1 під час здійснення відеофіксації в присутності двох свідків відмовився від проходження в установленому порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

В матеріалах справи також наявні пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.

Також судом переглянуто відеозапис в матеріалах справи, який підтверджує викладені в протоколі обставини.

Дані свідчення узгоджуються між собою та сумніву у суду не викликають та підтверджують факт винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції.

Зауважень зі сторони ОСОБА_1 адміністративний матеріал не містить. Від надання письмових пояснень ОСОБА_1 відмовився.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами.

Крім того, відповідно до п.2.1 а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частина 5 ст. 126 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою статті 126 КУпАП.

Разом з цим, частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Від надання письмових пояснень ОСОБА_1 відмовився.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.5 ст. 126 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №071459 від 05.04.2023, довідкою облікових баз НАІС ДДАІ, відповідно до якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 25.08.2011, диском, згідно якого ОСОБА_1 при перевірці документів 05.04.2023 не мав посвідчення водія відповідної категорії; копією постанови серії ЕАР №6409913 від 14.01.2023, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП з накладенням на нього стягнення у виді штрафу, що свідчить про повторність вчинення протягом року.

Зазначені докази є чіткими та узгоджуються між собою.

За таких обставин, оцінивши наведені докази в їх сукупності, приходжу до висновку щодо наявності в діях гр. ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП України передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Санкцією ч.5 ст. 126 КУпАП передбачено накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

За таких обставин, на ОСОБА_1 необхідно накласти наступні стягнення: за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; за ч.5 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки т.з. Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , належить іншій особі.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 вчинив кілька адміністративних правопорушень, а саме за ч.5 ст. 126, ч.1 ст. 130 КУпАП, то відповідно до ст.36 КУпАП стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто в межах санкції, встановленої ч.5 ст.126 КУпАП, як більш серйозного правопорушення.

Відповідно до ст.. 40-1 КУпАП, п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в сумі 536.80 грн. в дохід держави.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 23, 36, 40-1, ч.5 ст. 126, ч. 1 ст. 130, 252, 268, 283-285 КУпАП України, суддя, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 126, ч.1 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню:

- за вчинення правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік;

- за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП - у виді штрафу в дохід держави в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточно призначити ОСОБА_1 стягнення за вчинення адміністративних правопорушень за ч.5 ст. 126, ч.1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту винесення постанови.

Суддя О.П. Грінчук