ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/2027/23 Головуючий суддя І інстанції Олійник О. О.
Провадження № 33/818/547/23 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Тимошенко Л.В. на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що 02.03.2023 року о 15:13 год. в м. Харкові по вул. Івана Камишева, 32-а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЛЕКСУС», д.н. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук; блідність обличчя; зіниці ока не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі КНП ХОР ОНД за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18-а, відмовився на місці зупинки транспортного засобу. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Тимошенко Л.В. просила судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що суд першої інстанції неповно та не об`єктивно оцінив докази у справі та дійшов незаконного висновку про винуватість ОСОБА_1 . Посилається на незаконні дії працівників поліції під час складення протоколу. Також заперечувала існування ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 під час його спілкування з працівниками поліції.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 , а також його захисник адвокат Тимошенко Л.В. не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Зокрема захиснику Тимошенко Л.В. на адресу, яку вона зазначала в своїй апеляційній скарзі, була направлена судова повстка. Відповідно до відомостей поштового зворотного повідомлення, 08.06.2023 року ОСОБА_2 особисто отримала судову повістку.

Крім того, відповідно до відомостей довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber» (арк. 49), 01.06.2023 року об 12:14 год. ОСОБА_2 було доставлено текст повідомлення про виклик до Харківського апеляційного суду на номер телефону, який вона зазначала в апеляційній скарзі, а саме: .

Поряд з цим, 01.06.2023 року об 12.14 год. ОСОБА_1 отримав текс повідомлення про виклик до суду у застосунку «Viber» на номер телефону, який він вказував у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме .

Також, на адресу, яка зазначена в протоколі, а саме: АДРЕСА_1 ,, ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції направлялась судова повістка. Відпоавіднодо відомостей поштового трекера, 07.06.2023 року ОСОБА_1 не отримав цю повістку під час її доставки.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 та його захисник Тимошенко Л.В. поза розумним сумнівом були сповіщені про час та місце розгляду апеляційної скарги, але в судове засідання 20.06.2023 року не з`явились, причини неявки суду не повідомили. При цьому слід зазначити, що ані від ОСОБА_1 , ані від захисника Тимошенко Л.В. до канцелярії суду будь-які клопотання, в тому числі, про відкладення судового розгляду не надходили.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст. 268, 271 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розглянути апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 та його захисника Тимошенко Л.В., оскільки вони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, а причин неявки суду апеляційної інстанції не повідомили.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністративне правопорушення, наявність направлення водія на огляд, відомості відеозапису, відомості рапорту працівника поліції.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, блідність обличчя, зіниці ока, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі КНП ХОР ОНД відмовився на місці зупинки.

Також з відомостей цього протоколу вбачається, що ОСОБА_1 ознайомився зі змістом цього протоколу, про що свідчить його власноручний підпис у графі «підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані правильні).

Крім того, в матеріалах справи міститься відеозапис (арк3, 4), з відомостей якого вбачається, що працівники поліції ознайомили ОСОБА_1 зі змістом протоколу та він особисто, не маючи будь-яких заперечень, розписався у ньому. Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , на пропозицію працівника поліції, відмовився надавати будь-які письмові пояснення ані в протоколі, ані на окремому аркуші.

Аналізуючи ці відомості, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 був обізнаний про те, що стосовно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 1430 КУпАП.

При цьому, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, не зверталися із позовом до суду в порядку КАСУ щодо незаконності дій працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг сторони захисту щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу стосовно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Поряд з цим, відповідно до відомостей відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили ОСОБА_1 за порушення ним Правил дорожнього руху України та винесли стосовно нього постанову за ст. 126 КУпАП. ОСОБА_1 отримав копію цієї постанови та будь-яким чином не заперечував того, що він порушив відповідний пункт ПДР.

Ці відомості поза розумним сумнівом підтверджують, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції.

Також з відеозапису вбачається, що під час спілкування з ОСОБА_1 у нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. Сам ОСОБА_1 повідомив, що вживав психостимулятори, а саме «Адаптол».

Крім того, з відеозапису вбачається, що працівники поліції, виявивши ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 пропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, від якого останній відмовився.

Поряд з цим з відеозапису об`єктивно вбачалось, що у ОСОБА_1 тремтіли руки та був блідий колір шкіряного покрову обличчя, а тому у працівників поліції були обґрунтовані підстави пропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Крім того, з відеозапису вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, які йому були зрозумілі, про що він відповів працівникам поліції та не виявив бажання скористатись, в тому числі правом на захист та відмовитись від показань стосовно себе.

Відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 6), 02.03.2023 під час патрулювання було зупинено автомобіля «ЛЕКСУС», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 за відсутність діючого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На громадянина ОСОБА_1 було винесено постанову за ч.1 ст. 126 КУпАП. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у водія було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме тремтіння пальців рук, блідність обличчя, зіниці очей, що не реагують на світло. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що водій відмовився. Також зазначено, що водія було відсторонено від права керування, а автомобіль припаркований без порушень ПДР України.

Враховуючи відсутність будь-яких скарг на дії працівників поліції під час складення протоколу стосовно ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані у рапорті відповідають дійсності і заслуговують на увагу.

Враховуючи наведені фактичні обставини справи, твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_3 не керував автомобілем та не перебував у стані алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції розцінює таку процесуальну позицію сторони захисту як обраний спосіб захисту для уникнення ОСОБА_3 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Тимошенко Л.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков