ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/3239/21 Номер провадження 33/814/150/23Головуючий у 1-й інстанції Горпинич О.В. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 липня 2021 року ,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно з постановою судді, 14.05.2021 року о 06-45 год. ОСОБА_1 в м. Харкові по пр. Московському, 269 Б, керував автомобілем «Volkswagen Golf» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння рук, блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння в КНП ХОР ОНД у лікаря-нарколога, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що судом першої інстанції проігноровано виклад обставин в протоколі про адміністративне правопорушення , який не відповідає фабулі ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доказів правомірності направлення ОСОБА_1 до «КНП ХОР ОНД» працівниками поліції в порядку ст. 255 КУпАП не надано та під час судового розгляду справи не встановлено.

Посилається на відсутність доказів, які б вказували на керування автомобілем саме ОСОБА_1 , на відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 присутній на ньому та вчиняє певні дії.

Судом першої інстанції показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було викривлено. Натомість за основу звинувачення судом було покладено покази ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .. Вказані "покази" було відібрано співробітниками патрульної поліції у якості пояснень. При цьому ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не попереджались про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України та приведені до присяги свідка не були. Більш того - пояснення вказаних осіб адресовано не суду, а Т.в.о. Начальника Управління патрульної поліції ДПП ст. лейтенанту поліції Ярославу Диняку. Доданий до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського № повністю спростовує пояснення свідка ОСОБА_5 що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування на стан наркотичного сп`яніння в наркоцентрі.

ОСОБА_1 та його адвокат Курінний Д.О., будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, клопотань, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавали, за таких обставин, вважаю за можливе судовий розгляд проводити без участі ОСОБА_1 та його захисника.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №119631 від 14.05.2021 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення на огляд водія ТЗ до закладу охорони здоров`я, пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 14 травня 2021 року, які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 в їх присутності від проходження запропонованого огляду на стан сп`яніння, рапорт поліцейського, згідно яких у ОСОБА_1 маються ознаки наркотичного сп`яніння та він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Апеляційний судом було досліджено відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, відповідно до якого інспектор поліції пропонував пройти ОСОБА_1 огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, від якого останній в присутності двох свідків відмовився. Крім того, саме ОСОБА_1 питав у поліцейських щодо того, яку причину відмови йому заначити у протоколі, на що працівники поліції зазначили, що це його особиста справа і він може зазначити будь яку причину. Після цього ОСОБА_1 зазначено, що він відмовився від проходження огляду через те, що поспішав на потяг.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, оскільки судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву та давали суду підстави для висновку про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо неврахування допитаних у суді свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_2 не повідомляв поліцейським про те, що він перебував за кермом автомобіля «Volkswagen Golf» державний номерний знак НОМЕР_1 . Вказану обставину свідок повідомив лише у судовому засіданні.

Крім того із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 також не наголошував поліцейським на тому, що не він перебував за кермом автомобіля. Також, покази свідка ОСОБА_3 жодним чином не підтверджують та не спростовують обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки не містять істотних фактів, які свідчили про наявність необ`єктивності, упередженості або неправомірності дій поліцейських. Крім того, вони суперечать іншим доказам, що містяться в матеріалах справи та у зв`язку з тим, що згідно їх показів вони не перебували постійно біля автомобіля ОСОБА_1 , а лише фрагментарно сприймали події 14.05.2021 року, через що не можуть достеменно стверджувати про обставини складання відносно ОСОБА_1 протоколу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує, що відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак алкогольного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї Інструкції.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо недопустимості протоколу про адміністративне правопорушення через невідповідність викладеним обставинам в протоколі про адміністративне правопорушення фабулі ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки зміст протоколу узгоджується із вимогами статті 256 КУпАП, в якому чітко вказано місце, час та суть адміністративного правопорушення. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції, в тому числі щодо причин зупинення транспортного засобу або при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 , оскарження їх дій або бездіяльності згідно чинного законодавства України матеріали справи не містять, а отже суб`єктивні твердження апелянта з цього приводу, а саме те, що він не керував транспортним засобом та введення його в оману під час складання адміністративного матеріалу, є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем «Volkswagen Golf» державний номерний знак НОМЕР_1 , є безпідставними та спростовуються дослідженими та правильно оціненими доказами. Такі показання свідчать про намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Апеляційна інстанція також враховує те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України (а.с.7), а тому повинен знати в тому числі й наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на законну вимогу працівників поліції.

Згідно п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.

Відповідно до п.4 Розділу І вищенаведеної Інструкції вбачається, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці;

- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

- почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродня блідість обличчя, зіниці очей не реагують на світло, тремтіння рук.

Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, від якого останній відмовився.

З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає істотних порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , а також порушення порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Крім того, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП вбачається, що огляд осіб на стан наркотичного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я, що узгоджується із вимогами п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, де зазначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Пунктом 1 розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція) встановлено, що перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Наказом начальника управління охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації від 13 лютого 2017 року № 47, з врахуванням листа Департаменту Харківської обласної державної адміністрації № 02-01-24/1165 від 23 березня 2020 року, затверджено «Перелік закладів охорони здоров`я яким надається право на проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Відповідно до зазначеного переліку таким закладом охорони здоров`я в м. Харкові є Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер» (далі - КНП ХОР «ОНД»).

За таких обставин, апеляційний суд ставиться критично до апеляційних доводів про неправомірність направлення ОСОБА_1 до «КНП ХОР ОНД» працівниками поліції. Більше того, зазначення працівниками поліції абревіатури закладу охорони здоров`я у протоколі та направленні на проходження відповідного огляду жодним чином не впливає на допустимість доказів у матеріалах справи, які поза розумним сумнівом доводять винуватіть ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5. ПДР.

Апеляційний суд розцінює доводи ОСОБА_1 про його невинуватість, як спосіб захисту спрямований на уникнення відповідальності за вчинення правопорушення.

Доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянт не надав.

Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з різних джерел, але узгоджуються між собою, та надав їм належну правову оцінку.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто його за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.293, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 липня 2021 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко