ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/380/23 Справа № 703/2337/23 Категорія: ч.3 ст. 172-20 КУпАПГоловуючий у І інстанції Биченко І. Я. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №703/2337/23 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Смілянського міськрайонного суду Черкаської області за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и л а:

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 травня 2023 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті на строк 10 (десять) діб. Строк арешту з утриманням на гауптвахті ОСОБА_1 слід рахувати з моменту його фактичного затримання.

Як встановлено судом першої інстанції, старший солдат ОСОБА_1 24 травня 2023 року близько 12 години 30 хвилин виконував службові обов`язки в стані алкогольного сп`яніння на території військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 . 24 травня 2023 року о 12 годині 50 хвилин був доставлений до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2, де о 12 годині 52 хвилини був перевірений приладом Алконт-М №00273 на стан алкогольного сп`яніння. За результатами перевірки встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестом №1065 приладу Алконт-М №00273 з результатом 1.65‰.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, вважаючи її незаконною, необгрунтованою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25.05.2023 та закрити провадження у справі про визнання його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Апеляційні вимоги обгрунтував тим, що під час розгляду Смілянським міськрайонним судом Черкаської області справи про адміністративне правопорушення він дійсно вказував, що не має можливості сплатити штраф, так як заробітна плата йде на утримання його чотирьох дітей. Вважає, що при застосуванні до нього адміністративного стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті, з нього буде відраховано всі виплати, включаючи премії, надбавки та інші нарахування. Вказує, що при оформленні протоколу щодо нього освідування пройшло у сумнівний спосіб. Прилад вимірювання перед проведенням освідування вже був з вставленою трубкою, його прохання замінити трубку на іншу не було виконано, як і пропозиція поїхати до лікарні, щоб здати кров на аналіз.

Зазначає, що він має проблеми із здоров`ям, а саме підвищений вміст цукру в крові, і в день складання протоколу він мав почервоніння обличчя, хворобливий вигляд та інші симптоми, однак ці обставини ніхто не взяв до уваги. Звертає увагу на те, що йому не роз`яснили його права та обов`язки, та не надали копії складених документів.

Вважає, що суд , не дослухавшись до його пояснень, зробив передчасний висновок лише з протоколу та інших документів адміністративної справи, складеної і наданої до суду працівниками комендатури.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав, зазначив, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння в день складання протоколу про адміністративне правопорушення, вважав матеріали справи щодо нього фальсифікованими, та послався на неправомірні дії військовослужбовців, які складали протокол про адміністративне правопорушення щодо нього. Також повідомив, що за час його утримання на гауптвахті у нього буде відрахована значна частина заробітку, з чим він не згідний, так як на його утриманні перебуває четверо дітей. В суді першої інстанції він визнав вину та просив призначити йому стягнення у виді утримання на гауптвахті, так як штраф сплатити не мав можливості, про те, що він втратить заробітну плату, перебуваючи на гауптвахті , не знав. Постанову суду першої інстанції не оскаржував би, якби за час перебування на гауптвахті у нього не було утримано значну частину заробітку.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Адміністративна відповідальність за ч.3 ст.172-20 КУпАП передбачена, зокрема, за розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи ( занять ) протягом робочого ( навчального ) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком ( розкладом занять ); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника ); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

За змістом ч.1 ст.1 ЗУ «Про оборону України», особливий період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 №264/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії КИЧК №986 від 24.05.2023 вбачається, що близько 12:30 год. 24.05.2023, перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , старший солдат ОСОБА_1 виконував службові обов`язки в стані алкогольного сп`яніння, тобто в умовах особливого періоду, що настав з моменту введення воєнного стану в України, що підтверджується тестом №1065 приладу Алконт-М №00273 з результатом 1.65‰.

Тобто, внаслідок особистої недисциплінованості та безвідповідальності старший солдат ОСОБА_1 своїми умисними діями, усвідомлюючи їх характер, порушив військову дисципліну, завідомо знаючи про відповідальність, порушив імперативні вимоги статей 11, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 1, 5 Дисциплінарного Статуту ЗС України, чим вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП (а.с.1,2).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст. 251 КУпАП.

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-20 КупАП, і ця вина підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії КИЧК №986 від 24.05.2023, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, та в якому викладені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення; даними чеку тестування №1065 від 24.05.2023 приладу Алконт-М №00273, відповідно до якого, 24.05.2023 о 12:52 год. у видихуваному ОСОБА_1 повітрі виявлено 1.65% проміле алкоголю; даними письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 24.05.2023, відповідно до яких, вони 24.05. 2023 близько 12:40 год. були запрошені в якості свідків у ІНФОРМАЦІЯ_2 при огляді та тестуванні на стан алкогольного сп`яніння приладом Алконт-М №00273 військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 , де було встановлено стан його сп`яніння з результатом тестування 1.65%, даними копії військового квитка серії НОМЕР_3 , відповідно до якого, ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Сумніви стосовно достовірності зазначених доказів в апеляційного суду відсутні.

Вищенаведене спростовує апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що суд поспішно прийняв рішення про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення серії КИЧ №986 від 24.05.2023 інші докази дають підстави вважати, що огляд був проведений у відповідності до вимог ст.266-1 КУпАП та у присутності двох свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були запрошені в якості свідків у ІНФОРМАЦІЯ_2 при огляді та тестуванні на стан алкогольного сп`яніння приладом Алконт-М №00273 військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 , та встановлено перебування його в стані алкогольного сп`яніння, а тому сумніви апелянта щодо процедури освідування, про які він вказує в апеляційній скарзі є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Слід зазначити, що результат тестування, який було проведено ОСОБА_1 за допомогою Алконт-М №00273, був ним підписаний, чим фактично останній визнав результати щодо стану його сп`яніння (а.с.4).

Як вбачається зі змісту постанови суду, під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та просив суд призначити йому адміністративне стягнення у вигляді утриманням на гауптвахті, оскільки не має можливості сплатити штраф розмір якого є значним, так як заробітна плата йде на утримання чотирьох дітей, тому його доводи, викладені в апеляційній скарзі про те, що під час утримання його на гауптвахті з нього буде відраховано виплати, включаючи премії, надбавки та інші нарахування, з чим він не згідний, є недоречними. Суд першої інстанції призначив апелянту стягнення з врахуванням його побажань.

Посилання апелянта на те, що він має проблеми зі здоров`ям, а саме підвищений цукор в крові, і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення це не було взято до уваги, не спростовують його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення.

Твердження апелянта про те, що йому не було роз`яснено права та обов`язки, не узгоджуються зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення в якому вказано, що ОСОБА_1 було роз`яснено зміст ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, з протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, однак поставити свій підпис у ньому відмовився, що підтвердили в своїх поясненнях і свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

З пояснень ОСОБА_1 , наданих ним в судовому засіданні апеляційного суду, вбачається, що ним не оскаржувались дії військовослужбовців під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього в порядку КАС та до керівництва в/ч НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 з метою проведення службової перевірки він не звертався. Також він не заявляв в суді першої інстанції про вчинення неправомірних дій щодо нього військовослужбовцями під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, твердження апелянта щодо неправомірності дій військовослужбовців при складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення є необгрунтованими, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши докази, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , апеляційний суд визнає їх належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про доведеність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, оскільки такий висновок відповідає фактичним обставинам справи та узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами, які у своїй сукупності дають можливість суду прийти до висновку про доведеність того, що старший солдат ОСОБА_1 24.05.2023 року приблизно близько 12:30 год. виконував службові обов`язки в стані алкогольного сп`яніння на території військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 . Це також узгоджується і зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Інші доводи апеляційної скарги мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності, а будь яких доказів щодо відсутності у діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, апеляційним судом не встановлено.

Крім того, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді даної справи в повній мірі дотримався вимог ст.ст.30, 33 КУпАП і призначив стягнення в межах санкції ч.3 ст.172-20 КУпАП з урахуванням особи правопорушника та його побажань, з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення, яке за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і були підставами для скасування постанови місцевого суду та закриття провадження в справі, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка