ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2693/23 Справа № 226/415/23 Суддя у 1-й інстанції - Редько Ж.Є. Суддя у 2-й інстанції - Куракова В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Куракова В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Димитровського міського суду Донецької області від 01.11.2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області, громадянина України, військовослужбовця ВЧ ЗСУ, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік, -

УСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 03 листопада 2022 року о 18.35 год. у м. Мирнограді по вул. Соборній біля будинку № 69 керував автомобілем Lanos, номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком про стан алкогольного сп`яніння № 23 від 03.11.2022 р., чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху і скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Постановою Димитровського міського суду Донецької області від 01.11.2023 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

На зазначену постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова суду незаконна та підлягає скасуванню. Зауважує, що він не керував транспортним засобом, а був пішоходом, проведений огляд в медичному закладі є недопустимим доказом; не доведено його причетність до участі в ДТП. Просить постанову скасувати, провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 2.9а ПДР водію забороняється керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Статтею 130 КУпАП прямо встановлено адміністративну відповідальність водія за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджуються:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 448341 від 03.11.2022 року за участю ОСОБА_1 (а.с. 2);

- копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 448333 від 03.11.2022 року за участю ОСОБА_1 (а.с. 3);

- копіями постанов серії БАБ № 858846 (а.с.4), БАБ № 858847 (а.с. 5);

- схемою місця ДТП (а.с. 6);

- актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (а.с. 7);

- поясненнями ОСОБА_2 (а.с. 8);

- фотографіями паспорту ОСОБА_1 (а.с. 9);

- довідкою про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія (а.с. 10);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 03.11.2022 р. (а.с. 11);

- відеозаписом подій за участю ОСОБА_1 (а.с. 11а);

Дані докази є належними та допустимими, вони повністю між собою узгоджуються та в сукупності, з урахуванням критерія «поза розумним сумнівом», підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка керує транспортним засобом, повинна мати відповідний дозвіл від органів державної влади. Даний дозвіл за своєю зовнішньою формою представляється як водійське посвідчення. Процедура його отримання регламентована таким чином, що особи, які бажають стати водіями повинні знати ПДР та їх дотримуватися. Так, п. 2.9а ПДР встановлено, що водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Сама правова природа цієї норми має імперативний характер та зобов`язує кожного, хто має дозвіл на керування транспортними засобами неухильно дотримуватись цього пункту. Таким чином, ОСОБА_1 повинен знати ПДР та їх виконувати. Крім того, ст. 68 Конституції України встановлено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині є необгрунтованими.

Крім того, факт керування автомобілем ОСОБА_1 підтверджує свідок ОСОБА_2 , автомобіль якої постраждав під час ДТП з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 . При цьому одразу після ДТП ОСОБА_1 вийшов з даного автомобіля та розмовляв з ОСОБА_2 і потім покинув місце ДТП. При цьому у автомобілі Lanos, номерний знак НОМЕР_1 , знайдено військовий квиток ОСОБА_1 , що також непрямо підтверджує факт керування ним вищевказаним автомобілем.

Положеннями ст. 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки правовими положеннями КУпАП врегульовано можливість фіксації процедури огляду на стан сп`яніння із застосуванням відеозапису, який наявний в матеріалах справи, суд апеляційної інстанції вважає докази, здобуті за результатом дотримання процедури, встановленої ст. 266 КУпАП, допустимими та належними.

З доданого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що на ньому повно зафіксовано процедуру проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі (медичний огляд), а тому даний відеозапис є допустимим доказом.

Посилання апеляційної скарги щодо допущених порушень під час проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я є безпідставними, адже як зафіксовано на відеозаписі, лікар в межах своєї компетенції висував законні вимоги. Під час проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння лікар наділений повноваженнями самостійно вирішувати порядок, обсяг та методи проведення дослідження на стан сп`яніння. При цьому особливостями проведення повного огляду на стан сп`яніння (з використанням біологічного аналізу, лабораторного дослідження) є відібрання біологічного середовища для поміщення в лабораторний аналізатор, який розкладає вказане середовище на молекули та атоми, в результаті чого відокремлюються алкогольні речовини, наркотичні, тощо. Таким чином, посилання на порушення процедури медичного огляду є безпідставними.

Крім того, ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду не надано обґрунтованих доказів щодо звернення для оскарження дій поліцейських/лікарів при проведенні медичного огляду.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУпАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, його наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, і наклав на правопорушника справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стосовно клопотання ОСОБА_1 про закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності слід зазначити про таке.

Своє клопотання ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що з часу складання матеріалів про адміністративне правопорушення минуло понад 1 рік, а тому сплинули строки, передбачені ст. 38 КУпАП. На думку суду апеляційної інстанції вказане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки постановою Димитровського міського суду Донецької області від 01.11.2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Та обставина, що ОСОБА_1 оскаржив постанову суду першої інстанції в апеляційному порядку не вказує на пропуск строку, передбаченого ст. 38 КУпАП, оскільки вказана правова процедура передбачена виключно щодо кримінальних правопорушень та визначена ст. 49 КК України, механізм якої регламентований ст. 284 КПК України.

Оскільки КУпАП не містить ані матеріальної, ані процесуальної норми, її застосування в адміністративно-деліктному провадженні за аналогією з КПК України є неможливим.

Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_1 та скасування постанови суду першої інстанції немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Димитровського міського суду Донецької області від 01.11.2023 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова