Справа № 692/1286/23
Провадження № 3/692/846/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року смт Драбів

Суддя Драбівського районного суду Черкаської області Левченко Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли від ВПД №1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 946808 від 22.11.2023р. ОСОБА_1 22.11.2023р. близько 15:45 год. в с. Драбове-Барятинськепо вул. вул. Небесної Сотні, 53, продав 0,5 л. самогону гр. ОСОБА_2 за 80 грн. з рук, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 156 КУпАП.

У судове засідання 20.12.2023р. гр. ОСОБА_1 не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином заяв, клопотань та інших звернень до суду не надсилав.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, зокрема Рішення від 03.04.2008р. справа "Пономарьов проти України", сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно даних протоколу про адміністративне правопорушення ВАБ № 946808 від 22.11.2023р. ОСОБА_1 був повідомлений, що розгляд справи відбудеться за викликом до Драбівського районного суду, копію протоколу отримав.

Тому суд вважає можливим розглянути справу без участі ОСОБА_1 відповідно ст. 268 КУпАП.

Вивчивши матеріали адміністративної справи суд приходить до висновку, що вона підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, який повинен встановлюватись на підставі відповідних доказів, що стверджують не тільки наявність правопорушення, а й вини особи у його вчиненні.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Однак, матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення вимог чинного законодавства.

Згідно фабули правопорушення, сформованої у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 946808 від 22.11.2023р. ОСОБА_1 22.11.2023р. близько 15:45 год. в АДРЕСА_1 , продав 0,5 л. самогону гр. ОСОБА_2 за 80 грн. з рук.

На підтвердження вини ОСОБА_1 додано протокол про адміністративне правопорушення, рапорт поліцейського В. Шолудька від 22.11.2023р., письмові пояснення ОСОБА_2 від 22.11.2023р., ОСОБА_3 від 22.11.2023р., ОСОБА_1 від 22.11.2023р. та супровідний лист.

Інших доказів суду не надано.

Адміністративна відповідальність за ч. 3 ст.156 КУпАП настає за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Об`єктом правопорушень, передбачених коментованою статтею, є суспільні відносини у сфері торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами, а також у сфері охорони здоров`я населення.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у торгівлі алкогольними напоями або тютюновими виробами з рук, тобто торгівля означеними виробами суб`єктами, які відповідно до вимог законодавства не мають права на здійснення такої торгівлі.

Відповідно до положень ст. 1 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно даних відкритих джерел, зокрема бази даних Вікіпедія, самогон, сивуха, первак, самогінка - міцний (40 - 60 %) спиртний напій домашнього виробництва, що виготовляється шляхом перегонки браги через саморобні або заводського виробництва апарати. Таким чином, зважаючи на спосіб його виготовлення самогон не належить до алкогольних напоїв, визначених ст. 1 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Згідно рапорту ОСОБА_4 22.11.2023р. у ході патрулювання по вул. Небесної Сотні в с. Драбове-Барятинське, Золотоніського району було виявлено гр. ОСОБА_2 , яка мала при собі 0,5 л. самогону у пластиковій пляшці та яка пояснила, що придбала її за 80 грн. у ОСОБА_1 і відмовилась добровільно видати горілку.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 , та 22.11.2023р. вирішила придбати горілку, тому пішла до гр. ОСОБА_1 в с. Драбове-Барятинське по вул. Небесної Сотні та придбала 0,5 л. горілки, зі слів самогону, за 80 грн., та йдучи додому зустріла працівників поліції яким розповіла про дану ситуацію.

Згідно письмових пояснень гр. ОСОБА_3 , він 22.11.2023р. разом з матір`ю ОСОБА_2 вирішив придбати горілку у місцевого жителя ОСОБА_1 , який продав ОСОБА_2 0,5 л. горілки, зі слів самогону, за 80 грн., та йдучи додому зустрів працівників поліції яким розповів про дану ситуацію.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 він 22.11.2023р. перебував вдома і до нього прийшли місцеві жителі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 яким він продав 0,5 л. самогону, оскільки мав лишкову пляшку, хоча особисто подібною діяльністю не займається. В подальшому вказані особи пішли і прибула працівники поліції.

З наданого на розгляд суду протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що у ОСОБА_1 нічого не було виявлено, хоча й вказано, що той від огляду відмовився. Також поліцейський у своєму рапорті вказав про відмову ОСОБА_2 видати наявну у неї пляшку самогону (горілки). Таким чином матеріали не містять жодних відомостей про вилучення у ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 зразків речовини та їх дослідження. Належними доказами не підтверджено, яка саме рідина містилась у виявленій працівниками поліції у ОСОБА_2 пляшці. Тому не є зрозумілим, на підставі чого працівники поліції зробили достовірний висновок про продаж гр. ОСОБА_1 гр-ці ОСОБА_2 саме самогону.

Суд оцінює критично письмові пояснення ОСОБА_1 та звертає увагу, що сам факт визнання особою вини у вчиненні правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року по справі № 177/525/17.

Також матеріали не містять жодних відомостей про долю грошових коштів, нібито отриманих ОСОБА_1 внаслідок такого продажу, відомості про вилучення таких коштів у матеріалах справи відсутні.

Окрім того, статтею 177 КУпАП визначено адміністративну відповідальність за придбання самогону, однак матеріали справи не містять жодних відомостей щодо притягнення гр. ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за цією статтею КУпАП.

Таким чином, факт продажу самогону 22.11.2023р. близько 15:45 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, яким визначено межі судового розгляду, не знайшов свого підтвердження під час дослідження у судовому засіданні, оскільки не підкріплений належними доказами.

Згідно ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням рішення ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

Оскількиматеріали справи про адміністративне правопорушення, не дають достатніх підстав та доказів для висновку про винність ОСОБА_1 у інкримінованому йому діянні та наявності у його діях події та складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, у зв`язку з чим відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за цією нормою закону, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 156, ст. 247, ст.ст. 283, 284, 285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Драбівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.О. Левченко