Справа № 481/947/23
Провадж.№ 3/481/400/2023
П О С Т А Н О В А

іменем У К Р А Ї Н И

14.06.2023 року суддя Новобузького районного суду Миколаївської області Уманська О.В., за участі секретаря с/з Канівець О.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши в залі суду м. Новий Буг Миколаївської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої по АДРЕСА_1 , не працюючої, РНОКПП НОМЕР_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

09.05.2023 року в м.Новий Буг Миколаївської області гр. ОСОБА_1 по ухилилася від виконання передбачених ст.150 СК України своїх батьківських обов`язків, щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 2014 р.н., а саме в період з 23.02.2022 року по теперішній час не цікавилася життям свого сина та його місцем перебування, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП. За вказаним вище фактом інспектором ЮП Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенантом поліції Фендич І.В. складено протокол серії ВАВ №536111 .

ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, вину у вчиненні правопорушення заперечила. Суду пояснила, що дійсно захворіла та з 08.12.2021 року по 23.02.2022 року проходила стаціонарне лікування в м.Миколаєві. На період її лікування її сина помістили до КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей». За період лікування вона підтримувала телефонний зв`язок з сином через адміністрацію комунального закладу. Після її виписки з лікувального закладу було оголошено воєнний стан у зв`язку з чим її дитину було переміщено в безпечне місце, натомість куди саме їй не повідомляли, хоча вона мала на меті забрати дитину додому. Наразі їй стало відомо про місце перебування її дитини та вона бажає забрати його додому. Крім того підтвердила, що з 22.02.2022 року не спілкувалася з сином, натомість періодично телефонувала (писала повідомлення і Вайбер) до працівника Служби у справах дітей Новобузької міської ради з проханням повернути їй дитину.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомила, що дійсно на обліку служби перебуває малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як дитина яка потрапила в складні життєві обставини. Його мати, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка м.Новий Буг, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживаюча в м.Новий Буг (за різними адресами, так як постійного місця проживання не має) після тривалого лікування зникла та не виходить на зв`язок. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 влаштований 17.12.2021 року до КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради, так як мати потребувала тривалого лікування, але після лікування мати не виявила бажання щодо повернення сина, жодного разу його не відвідувала в закладі та не зверталася до служби у справах дітей з даного питання. На даний час місце проживання (перебування) матері дитини було встановлено лише завдяки порушенню питання щодо розшуку особи правоохоронними органами. Дійсно остання неодноразово зверталася до свідка з питанням повернення дитини, на що її було неодноразово проінструктовано та поінформовано про необхідність вчинення певних дій для цього. В першу чергу їй необхідно було з`явитися до Служби у справах дітей, що ОСОБА_1 до цього часу здійснено не було, з невідомих причин. Таким чином остання хоч і висловлює бажання повернути дитину додому, натомість не вживає для цього жодних реальних кроків.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 , оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 12 ЗУ "Про охорону дитинства" передбачено що, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Стаття 150 Сімейного кодексу України визначає обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Поняття ухилення від виконання обов`язків означає умисне, свідоме невиконання обов`язків за наявності фактичної можливості виконувати їх належним чином.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується низкою належних, достовірних та допустимих доказів, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ№536111 від 09.05.2023 року, згідно якого 09.05.2023 року в м.Новий Буг Миколаївської області гр. ОСОБА_1 по ухилилася від виконання передбачених ст.150 СК України своїх батьківських обов`язків, щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 2014 р.н., а саме в період з 23.02.2022 року по теперішній час не цікавилася життям свого сина та його місцем перебування. Згідно пояснення на протоколі, остання з порушенням згодна. Будь-яких заперечень, доповнень чи зауважень останній не містить;

-поясненнями ОСОБА_1 , відповідно до яких остання з 08.12.2021 року по 23.02.2022 року проходила стаціонарне лікування в м.Миколаєві. На період її лікування її сина помістили до КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей». За період лікування вона підтримувала телефонний зв`язок з сином через адміністрацію комунального закладу. Після її виписки з лікувального закладу було оголошено воєнний стан у зв`язку з чим її дитину було переміщено в безпечне місце, натомість куди саме їй не повідомляли, хоча вона мала на меті забрати дитину додому. З 22.02.2022 року остання не спілкувалася з сином, натомість періодично телефонувала (писала повідомлення і Вайбер) до працівника Служби у справах дітей Новобузької міської ради з проханням повернути їй дитину;

-поясненнями свідка ОСОБА_3 , відповідно до яких ОСОБА_1 , після тривалого лікування зникла та не виходила на зв`язок (інколи телефонувала з невідомих номерів). Її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 влаштований 17.12.2021 року до КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради, так як мати потребувала тривалого лікування, але після лікування мати не виявила бажання щодо повернення сина, жодного разу його не відвідувала в закладі та не зверталася до служби у справах дітей з даного питання. Дійсно остання неодноразово зверталася до свідка з питанням повернення дитини, на що її було неодноразово проінструктовано та поінформовано про необхідність вчинення певних дій для цього. В першу чергу їй необхідно було з`явитися до Служби у справах дітей, що ОСОБА_1 до цього часу здійснено не було, з невідомих причин. Таким чином остання хоч і висловлює бажання повернути дитину додому, натомість не вживає для цього жодних реальних кроків;

-інформацією КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Новобузької міської ради, від 22.02.2023 року , відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 лікувалась стаціонарно з 08.12.2021 року по 23.02.2022 року. З лютого 2022 року отримує лікування контрольовано амбулаторно. Основний курс триватиме до 01.08.2023 року;

-копією акту обстеження умов проживання ОСОБА_1 відповідно до якого належні умови для проживання дітей не створені. Відсутнє ліжко для дитини та шафа для речей, запас продуктів харчування відсутній;

-рапортом помічника чергового ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області від 08.05.2023 року, відповідно до якого до ЧЧ ВП №1 надійшла заява від ОСОБА_3 , про те, що на на обліку служби перебуває малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був влаштований 17.12.2021 року до КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей». Його мати, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після тривалого лікування зникла та не виходить на зв`язок. Крім того не виявила бажання щодо повернення сина, жодного разу його не відвідувала в закладі та не зверталася до служби у справах дітей з даного питання. На даний час місце проживання (перебування) матері дитини невідомо;

-повідомленням адміністрації КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей, відповідно до якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був влаштований до закладу 17.12.2021 року. За цей час мати неодноразово спілкувалася з сином по телефону в період з 20.12.2021 року по 22.02.2022 року;

-фотокопією свідоцтва про народження, відповідно до яких ОСОБА_2 , 2014 р.н. доводиться сином - ОСОБА_1 .

Сукупність досліджених наявних в матеріалах справи доказів свідчить про те, що 09.05.2023 року в м.Новий Буг Миколаївської області гр. ОСОБА_1 по ухилилася від виконання передбачених ст.150 СК України своїх батьківських обов`язків, щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 2014 р.н., а саме в період з 23.02.2022 року по теперішній час не цікавилася життям свого сина та його місцем перебування, що вказує на вчинення нею адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 184 КУпАП.

Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, яка притягається до відповідальності вперше, ступінь її вини, вбачається доцільним накласти на неї стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді попередження, що буде згідно ст.23 КУпАП достатньою та необхідною мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання законів, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім цього, згідно вимог ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із вказаного правопорушника підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 536,80грн.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 276-280, 283-285 КУпАП,

п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,-

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП і накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн. на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (отримувач коштів ГУКу м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача , Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), р/рахунок UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106, найменування коду класифікації доходів бюджету «Судовий збір»).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Миколаївського апеляційного суду через Новобузький районний суд Миколаївської області.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя