ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2023 Справа №607/24837/23

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунцьо С.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кути Косівського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, стрілець, солдат 2 взводу охорони 5 роти охорони 4 батальйону охорони в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 ,

за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Як встановлено у судовому засіданні, солдат ОСОБА_1 який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , виконуючи обов`язки військової служби на території пункту постійної дислокації 2 взводу охорони 5 роти охорони 4 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 в умовах особливого періоду воєнного стану 17.12.2023 о 16 год. 05 хв. був виявлений заступником командира роти з морально - психологічного забезпечення 5 роти охорони капітаном ОСОБА_2 в присутності свідків, а саме: командира 2 взводу охорони 5 роти охорони ОСОБА_3 та бойового медика 3 взводу охорони 5 роти охорони молодшого сержанта ОСОБА_4 з підозрою на алкогольне сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка вимова, порушення координації рухів. В подальшому в порядку ст.266-1 КУпАП солдату ОСОБА_1 в присутності свідків, було запропоновано пройти освідчення за допомогою технічних засобів в пункті постійної дислокації 5 роти охорони від чого останній відмовився. Після чого було прийнято рішення направити військовослужбовця на медичний огляд з метою підтвердження чи спростування стану (ступеню) алкогольного сп`яніння до КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР. Прибувши в медичний заклад, ОСОБА_1 в присутності свідків від проходження медичного огляду відмовився, що підтверджується копією витягу з журналу реєстрації відмов від проведення медичних оглядів на стан сп`яніння в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР. Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 172 - 20 КУпАП.

Військовослужбовець ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненому правопорушенні визнав та вказав, що відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння оскільки напередодні вживав алкоголь із своєю дружиною.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оцінюючи зібрані по справі докази в їх повній сукупності, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.4 ст.15 КУпАП за вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб №1952-УІІ від 16.03.2017 (набрав чинності 16.04.2017) внесено зміни до глави 13-Б Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо вчинення військовослужбовцями військових адміністративних правопорушень в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУПАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Окрім визнання своєї вини самим ОСОБА_1 , його вина у вчиненні адміністративного правопорушення повністю доведена матеріалами справи дослідженими в судовому засіданні, а саме даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення №889 від 18.12.2023; пояснюючій командира 2 взводу охорони 5 роти охорони ОСОБА_3 від 18.12.2023; пояснюючій бойового медика 3 взводу охорони 5 роти охорони молодшого сержанта ОСОБА_4 від 18.12.2023; інформації щодо відмови від проведення медичного огляду на стан сп`яніння військовослужбовця ОСОБА_1 наданої КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР від 19.12.2023; журналі реєстрації відмов від проведення медичних оглядів на стан сп`яніння в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР.

Частина 3 статті 172-20 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Спеціальним суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 КУпАП є військовослужбовець

Так, встановлено, що ОСОБА_1 з 04 березня 2022 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , та призначений на посаду стрілець, в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в Україні особливий період настав з дня набрання чинності Указу Президента України від 17.03.2014 №303 «Про часткову мобілізацію», продовжено його Указом Президента України від 14.01.2015 №15/2015 «Про часткову мобілізацію» і триває по цей час.

Крім того, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року з подальшими змінами, на території України з 24.02.2022 року введено воєнний стан, дія якого станом на час розгляду справи у суді, не скасована.

За таких обставин вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто відмова військовослужбовця від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд звертає увагу на вимоги ст. ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд приймає до уваги характер вчиненого ним правопорушення, особу винного, його майновий стан, те, що останній визнає свою вину у повному обсязі, тому приходить до переконання, що на нього слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в межах передбаченого санкцією статті за якою останній притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_2 , суд вважає за необхідне звільнити останнього від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 23, 33, 172-20, 268, 283, 284, 287, 294 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. (тридцять чотири тисячі гривень) в дохід держави.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяС. В. Кунцьо