Справа № 456/2060/23
Провадження № 3/456/1166/2023
ПОСТАНОВА

іменем України

19 червня 2023 року місто Стрий Львівської області

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитин В.Я., розглянувши справу за матеріалами, котрі надійшли від військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , українця, громадянина України, уродженця с. Ясениця Дрогобицького району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України на посаді водія взводу матеріального забезпечення з дислокацією у м. Стрий Львівської області, одруженого, встановленими законодавством України пільгами не користується, раніше протягом року до адміністративної відповідальності не притягався,

за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, 13.04.2023 року близько 17:00 год. за місцем проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, та о 17:30 год. відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків, в у мовах особливого періоду.

ОСОБА_1 , будучи тричі належно та завчасно повідомленим про дату, час та місце призначених судових засідань з розгляду цієї справи про військове адміністративне правопорушення шляхом скерування кожного разу судової повістки на адресу місця проходження ним військової служби, у такі судові засідання систематично не з`являвся. В силу ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про військові адміністративні правопорушення, передбачені статтею 172-20 КУпАП, присутність особи, який притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, а тому суддя на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП України вважав за доцільне розглядати дану справу за відсутністю особи, який притягається до адміністративної відповідальності враховую вже його повторну неявку. При цьому, така позиція судді узгоджується з рішенням Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України» (заява № 36665/02), котре набуло статусу остаточного та відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. У своїх багатьох рішеннях Європейський Суд з прав людини також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суддя, дослідивши матеріали справи про військове адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов такого висновку.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП). Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи. Висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч. 3 ст. 173-20 КУпАП відповідальність за цією нормою закону настає за вчинення дій, передбачених частинами першою або другою зазначеної статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду. В свою чергу, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 172-20 КУпАП відповідальність настає за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Згідно з абзацом 12 ст. 1 Закону України «Про оборону» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період введений в дію на території України 24.02.2022 року, після оприлюднення Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року за № 69/2022. Мобілізація оголошена та проведена у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, пунктів 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України. Крім того в Україні з 24.02.2022 року введений воєнний стан, а враховуючи, що Верховна Рада України прийняла в цілому проєкт Закону України № 8419, яким затверджено Указ Президента України від 06.02.2023 року № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 року строком на 90 діб.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів цієї справи про військове адміністративне правопорушення, особа, який притягається до адміністративної відповідальності, будучи військовослужбовцем, в умовах особливого періоду, наведених вище вимог не дотримався, так як його вина у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, у розумінні згаданих вище приписів статей 245, 251-252 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами, зокрема такими:

- протоколом серії А2847 № 38 про військове адміністративне правопорушення, котрий складений 17.04.2023 року командиром військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України полковником ОСОБА_2 відносно солдата ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП у чіткій відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення військового адміністративного правопорушення;

- актом відмови від медичного огляду від 13.04.2023 року за № 140/78пс, згідно якого солдат ОСОБА_1 о 17:30 год. 13.04.2023 року у приміщенні військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 14.04.2023 року щодо обставин події, котра мала місце 13.04.2023 року, відповідно до яких останній підтвердив свою відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 від 14.04.2023 року щодо обставин події, котра мала місце 13.04.2023 року, відповідно до яких останній повністю підтвердив відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 від 14.04.2023 року щодо обставин події, котра мала місце 13.04.2023 року, відповідно до яких останній повністю підтвердив відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Беручи до уваги вищевикладене, суддя вважає, що в діях особи, який притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, оскільки останній, будучи військовослужбовцем, перебував за місцем проходження військової служби з ознаками алкогольного сп`яніння, й відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків, в умовах особливого періоду.

При накладені адміністративного стягнення, на особу, який притягається до адміністративної відповідальності, суддя враховує обставини, визначені у ст. 33 КУпАП, та не вбачає, у розумінні статей 34-35 цього Кодексу обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність останнього, у зв`язку з чим, вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції, визначеної у ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, - у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.. На переконання судді, застосування зазначеного заходу адміністративного стягнення буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної у ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчиненню особою нових військових правопорушень.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Так, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, у матеріалах даної справи про військове адміністративне правопорушення відсутні будь-які дані, котрі б підтверджували звільнення особи, який притягується до адміністративної відповідальності, від сплати судового збору, а, відтак, слід стягнути судовий збір за винесення постанови про накладення на таку особу адміністративного стягнення, у розмірі 536 грн. 80 коп..

Керуючись статтями 8-9, 23, 33-35, 40-1, 172-20, 221, 245, 251-252, 268, 276, 279-280, 283-285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн..

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору.

Копію постанови протягом трьох днів вручити під розписку або вислати особі, щодо якого її винесено , про що зробити відповідну відмітку у справі.

З платіжними реквізитами для оплати штрафу в гривнях та для справляння судового збору можна ознайомитись за вебсторінками: https://stm.lv.court.gov.ua/sud1323/gromadyanam/tax та https://stm.lv.court.gov.ua/sud1323/gromadyanam/paying.

Серед іншого, положеннями статей 307 та 308 КУпАП встановлено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби та стягнення у подвійному розмірі визначеного штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за наслідками розгляду справи по суті.

Строк пред`явлення даної постанови до виконання становить три місяці.

Суддя Володимир МИКИТИН