ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1185/23 Справа № 202/7380/23 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглядаючи в присутності захисника Берзіня Сергія Людвиговича, який діє в інтересах ОСОБА_1 ,

апеляційну скаргу захисника Берзіня С.Л., подану на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15.05.2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась,

визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156 КУпАП,

встановила:

Постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15.05.2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156 КУпАП та накладено стягнення у виді у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 800 (вісімсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13 600 (тринадцять тисяч шістсот) гривень, з конфіскацією виручки та предметів торгівлі вилучених згідно протоколу огляду речей від 14.04.2023 року, також визначено зобов`язання сплати нею судового збору у розмірі 536,80 гривень.

Відповідно до змісту постанови ОСОБА_1 14 квітня 2023 року о 12 годині 45 хвилин знаходячись за адресою: м. Краматорськ, вул. Двірцева, біля буд.44 здійснила продаж пляшки горілки "Фінляндія" об`ємом 3 літра за ціною 600 гривень громадянину ОСОБА_2 , чим порушила п.1 наказу Командувача оперативно-стратегічного угрупування військ "ІНФОРМАЦІЯ_2" №16од від 09.07.2022 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 156 КУпАП.

На зазначену постанову суду захисник Берзінь С.Л. подав апеляційну скаргу із проханням про скасування постанови суду та ухвалення нової постанови, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

У доводах поданої апеляційної скарги зазначає, що висновки, які містяться в постанові суду першої інстанції не відповідають дійсності. Вини ОСОБА_1 у вчинення вказаного адміністративного правопорушення немає, а сама ОСОБА_1 свою вину не визнає.

Захисник зауважує, що до матеріалів справи не надано жодного належного чи допустимого доказу того, що в зазначений день, час та місці саме ОСОБА_1 дійсно здійснила продаж алкогольного напою. Крім того, гроші за реалізацію проданого алкоголю у ОСОБА_1 не вилучалися, натомість вказаний алкогольний товар вилучили у громадянина ОСОБА_3 на вулиці біля будинку, а не під час його продажу в магазині або іншому місці торгівлі.

Також апелянт звертає увагу суду на те, що фіксація обставин вчинення правопорушення за допомогою відеозапису не здійснювалася. А, згідно до Протоколу про адміністративне правопорушення ані свідків, ані понятих вказаного адміністративного правопорушення немає.

Відповідно до доводів поданої апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 стверджує, що вказані алкогольні напої є її особистою приватною власністю та призначені для особистого використання (вживання), що не заборонено чинним законодавством.

Захисник також зазначає про недопустимість та неналежність такого доказу, як рапорт поліцейського, оскільки він є зацікавленою особою при розгляді цієї справи.

Крім того, захисник вважає недопустимим доказом письмові пояснення ОСОБА_4 , оскільки він, як свідок, мав бути допитами судом першої інстанції, натомість свідок судом не викликався та у залі судового засідання не допитувався.

Також апелянт оскаржує постанову суду в частині призначеного стягнення. Зауважує, що накладене стягнення є максимальним видом і розміром адміністративного стягнення за ч.3 ст.156 КУпАП. Зазначає, що такий вид і розмір стягнення є надмірним, необґрунтованим та таким, що не враховує особу правопорушника та її характеристику.

Крім того, захисник зазначає про порушення права ОСОБА_1 на участь у судовому розгляді справи особисто та за представництва її захисника у режимі відеоконференції, оскільки ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, а у клопотанні захисника Берзіня С.Л. про участь і судовому засіданні в режимі відеоконференції було відмовлено.

Перевіривши витребувані із Індустріального районного суду м.Дніпропетровська матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.156 КУпАП, вислухавши пояснення захисника Берізня С.Л. на підтримку поданої апеляційної скарги, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за такими підставами.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вищезазначені вимоги закону виконані судом у повному обсязі.

Так, із змісту досліджених судом першої інстанції та перевірених судом апеляційної інстанції матеріалів справи встановлено, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156 КУпАП підтверджена: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №938117 від 14 квітня 2023 року, заявою ОСОБА_1 про надання добровільної згоди на огляд місця її мешкання, протоколом огляду речей від 14.04.2023 року, копією фотофіксації вилучених у ОСОБА_1 товарів, поясненнями ОСОБА_2 згідно яких останній придбав алкогольну продукцію у ОСОБА_1 , поясненнями правопорушниці ОСОБА_1 згідно яких остання підтверджує обставини викладені у протоколі, копією наказа Командувача оперативно-стратегічного угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " №16од від 09.07.2022 року.

Зазначені вище докази, є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника Берзіня С.Л. щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд зазначає таке.

Апеляційним судом приймаються до уваги доводи апеляційної скарги в частині порушення права на захист, оскільки судом першої інстанції не було здійснено передбачені у КУпАП процесуальні дії по належному повідомленню ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи та розглянуто матеріали провадження без участі правопорушниці. Також, посилаючись на відсутність у діючому КУпАП норми, відповідно до якої передбачений розгляд матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення у режимі відеоконференції суд першої інстанції відмовив в задоволенні клопотання захисника Берзіня С.Л. про проведення засідання у режимі відеоконференції. Натомість, апеляційним судом задоволено клопотання захисника Берізня С.Л. про проведення судового засідання у режимі відеоконференції в суді апеляційної інстанції, що свідчить про усунення порушеного судом першої інстанції права на захист особи.

Посилання захисника на відсутність факту продажу алкогольних напоїв не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються безпосередньо дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами, зокрема поясненнями ОСОБА_2 згідно яких останній придбав алкогольну продукцію у ОСОБА_1 , поясненнями самої ОСОБА_1 згідно яких остання підтверджує обставини викладені у протоколі та зазначає, що продає алкогольні напої оскільки не має коштів для існування.

Той факт, що працівниками поліції у ОСОБА_1 не було вилучено грошові кошти за продаж вищевказаної алкогольної продукції не спростовують факту його продажу ОСОБА_2 .. Більше того, у даному випадку працівники поліції не мали об`єктивної можливості встановити за які саме грошові кошти ОСОБА_2 придбав алкоголь, оскільки відсутні дані щодо їх ідентифікаційних ознак.

З огляду на кількість алкогольних напоїв та пива, виявленого та вилученого в ході огляду предметів, апеляційний суд вважає, що вони були призначені саме для продажу, а доводи захисника про те, що ОСОБА_1 зберігала їх для власного вживання суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта в частині надмірності та необґрунтованості призначеного судом першої інстанції стягнення.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Проте, зазначені вимоги закону суддею першої інстанції, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.3 ст.156 КУпАП не були дотримані у повній мірі.

Так, судом першої інстанції не з`ясовано та не враховано в сукупності всі обставини, зокрема те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась.

З огляду на викладене, призначене ОСОБА_1 стягнення в частині штрафу в дохід держави у сумі 800 (вісімсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13 600 (тринадцять тисяч шістсот) гривень слід вважати занадто суворим та таким, що не відповідає особі правопорушника.

Із огляду на вищезазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова місцевого суду зміні в частині накладення адміністративного стягнення із застосуванням до ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 400 (чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 6800 (шість тисяч вісімсот) грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КпАП України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Берзіня Сергія Людвиговича - задовольнити частково.

Постанову судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15.05.2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.156 КУпАП - змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156 КУпАП - адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень з конфіскацією виручки та предметів торгівлі вилучених згідно протоколу огляду речей від 14.04.2023 року.

В іншій частині постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15.05.2023 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду: О.В. Рябчун