Провадження № 3/201/5059/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області ДПП НП України, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Інспектором патрульної поліції складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , відповідно до якого останній 07 листопада 2023 року об 11 годині 47 хвилин, керуючи транспортним засобом «Мерседес-Бенц», д/н НОМЕР_1 , рухався в районі буд. № 15 по Бульвару Слави в м. Дніпрі, з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук), після чого, будучи зупиненим співробітником поліції, ухилився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у відповідності до встановленого порядку, шляхом відмови від його проходження на вимогу останнього із застосуванням технічних засобів відеозапису.

ОСОБА_1 , з`явившись до суду, свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав та пояснив, що його безпричинно переслідує поліція, яка без жодних на те законних підстав неоднократного зупиняє його та пропонує пройти огляд на стан сп`яніння, хоч він і не перебуває в стані сп`яніння та немає відповідних ознак, у зв`язку з чим, на його думку, дії співробітників патрульної поліції були незаконними.

Ознайомившись з матеріалами справи, вважаю, що дана адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по наступним підставам.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Враховуючи те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП за способом свого викладення відноситься до бланкетних норм, тобто її диспозиція не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші спеціальні норми законодавчих актів, у даному випадку положення Правил дорожнього руху України, то суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення певного пункту Правил дорожнього руху України, котрий зазначений уповноваженою посадовою особою поліції у протоколі.

Згідно з фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 554316 від 07 листопада 2023 року ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим вчинив протиправне діяння, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водночас уповноваженою посадовою особою поліції дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфікуються як порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, проте нормативно-правовий акт, за порушення якого встановлюється адміністративна відповідальність у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Отже кваліфікація дій ОСОБА_1 у відповідному протоколі про адміністративне правопорушення здійснена неправильно, оскільки порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України передбачає адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Формування в такий спосіб обвинувачення тягне за собою порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки містить неконкретизоване звинувачення та змушує особу захищатися від діяння, яке нею не було вчинено, а тому слід визнати пред`явлене обвинувачення неналежним та недопустимим.

Водночас слід зазначити, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 6 Розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року).

Проте, дослідивши матеріали відеозаписів, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, неможливо встановити момент, спосіб та обставини за яких поліцейськими були виявлені ознаки сп`яніння у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дії і поведінка якої під час застосування технічних засобів відеозапису не виказували жодних ознак сп`яніння, у тому числі тих, що зазначені в даному протоколі. Водночас означеним відеозаписом підтверджується лише висунення поліцейським вимоги щодо огляду на стан сп`яніння, встановлений порядок проходження якого не доводився до відома водія, ознаки сп`яніння якого попередньо не оголошувалися, при цьому така особа не відмовлялась в категоричній формі від медичного огляду та обґрунтовано обстоювала свою позицію щодо того, що в неї відсутні будь-які ознаки сп`яніння, а отже відповідні дії з боку поліцейських могли розцінюватися останньою як такі, що порушують її права та спрямовані на безпідставне притягнення до відповідальності, оскільки відповідними відео даними не доводиться, що у поліцейських були достатні підстави вважати, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності перебувала у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, зазначеними в протоколі. За таких обставин суд доходить висновку про безпідставність вимог поліції щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння, що в свою чергу виключає в його діянні порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Крім того зібраними матеріалами справи доводиться, що правопорушнику після зупинки поліцією було формально запропоновано проходження огляду в у встановленому порядку, після чого складено даний протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Про такий хід подій свідчить відсутність в матеріалах даної справи будь-яких доказів направлення водія в заклад охорони здоров`я для проходження відповідного медичного огляду, зокрема таким документом могло б бути вручене особі, яка притягається до адміністративної відповідальності направлення поліцейського, яке складається відповідно до вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року. Також в справі немає доказів і на підтвердження факту доставлення особи на огляд у заклад охорони здоров`я, хоча, відповідно до п. 9 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, на поліцейський покладається обов`язок забезпечити доставку водіїв транспортних засобів на огляд до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Тому виникають обґрунтовані сумніви щодо упередженості поліцейського під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, що випливає з непослідовних дій такої посадової особи, якою не було забезпечено проведення огляду водія транспортного засобу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Вищевказані обставини порушення порядку огляду на стан сп`яніння також підтверджуються матеріалами досліджених відеозаписів, на яких зафіксована пропозиція огляду особи на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, без конкретизації яким саме чином, на місці зупинки чи в закладі охорони здоров`я, при цьому поліцейським не називалися відповідні ознаки наркотичного сп`яніння у водія, як і не складалося та не вручалося направлення на огляд водія транспортного засобу в заклад охорони здоров`я з метою виявлення стану сп`яніння, затвердженої форми, а лише констатувалося оформлення даного протоколу про адміністративне правопорушення. Таким чином слід вважати вимоги поліцейських щодо проходження огляду на стан сп`яніння такими, що не ґрунтуються на положеннях закону та виходять за межі їх дискреційних повноважень, оскільки такі дії здійснювалися з порушенням принципу правової визначеності, що є складовою права на захист будь-якої особи.

Наведені факти свідчать про неналежність означених доказів, які не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно часу, місця, способу та інших обставин вчинення правопорушником протиправного діяння, що ставиться йому у провину складеним стосовно нього протоколом. За таких обставин викликають певних сумнівів дії уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу, які могли нести формальний характер з метою притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. В світлі таких недоліків зібрані в рамках даної справи докази не можуть належно свідчити про винуватість водія ОСОБА_1 за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Також відсутність доказів відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом вказує на наявність обґрунтованих підстав вважати, що навіть попри складений стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, останній міг продовжити свій рух. Дані обставини не залишають у суду сумнівів в упередженості дій співробітників поліції, якими, по-перше, не було виконано вимог ст. 266 КУпАП, чим порушено порядок огляду водіїв на стан сп`яніння встановлений Законом, оскільки, всупереч тому, що спочатку у водія було встановлено наявність ознак сп`яніння, його все-одно не було відсторонено від керування транспортним засобом, та, по-друге, не було виконано вимог ст. 265-1 КУпАП про тимчасове вилучення посвідчення водія всупереч складеного стосовно цієї особи протоколу.

При цьому необхідно враховувати, що в даних умовах є незрозумілим з яких саме підстав був зупинений водій ОСОБА_1 , в рапорті поліцейського не вказана жодна з причин, що зазначені в ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», якими передбачено вичерпний перелік підстав зупинки транспортного засобу, а тому з огляду на вказане у суду не залишається сумнівів в суб`єктивності дій поліцейських, які використовуючи нікчемний привід, завуалювавши його під законний привід, зупинили водія ОСОБА_1 і пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, що в своїй сукупності підтверджує обставини його безпідставного зупинення поліцейськими.

Враховуючи, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється в межах пред`явленого обвинувачення, в даному випадку в рамках фактичних обставин, викладених у відповідному протоколі, а також виходячи з матеріалів, наданих для розгляду, які були попередньо зібрані та належним чином процесуально закріплені уповноваженою на те посадовою особою, то суд позбавлений можливості самостійно усунути недоліки, що виникли через суперечливість самого протоколу та відсутність відповідних матеріалів адміністративної справи, оскільки до повноважень суду не входить збирання доказів, їх вилучення або долучення іншим чином за власною ініціативою, при цьому перекладання на себе повноважень посадової особи уповноваженої на складання протоколу про адміністративне правопорушення, в противному випадку, призведе до порушення судом принципу рівності сторін процесу.

В світлі даної ситуації, слід вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Згідно з ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, з огляду на те, що складення та оформлення даної справи про адміністративне правопорушення здійснено не належним чином, а зазначені вище недоліки та неповнота не можуть бути усунені в суді, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , притягнутого за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя: В.М. Гончаренк