Справа № 138/1619/23
Провадження № 33/801/1013/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Савкова І. М.
Доповідач: Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 вересня 2023 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Відповідно до обставин встановлених судовим рішенням, 31.05.2023 о 13 год. 30 хв. по вул. Грецькій, 9Г в м. Могилів-Подільському Вінницької області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Ford Mondeo» д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння (амфетамін). Медичний огляд проводився в КНП «Могилів-Подільська ОЛІЛ», висновок №68 від 31.05.2023.

Не погодившись із постановою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 вересня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з`ясування судом всіх обставин справи, у зв`язку з чим вважає, що така постанова не ґрунтується як на вимогах закону, так і на зібраних у справі доказах.

За наслідками розгляду апеляційної скарги просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, який було пропущено з поважних причин, через неможливість прибуття до суду, розглянути справу за його відсутності, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, проведений з порушенням порядку, передбаченого ст. 266 КУпАП та затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735), тому є недійсним.

Зокрема вказує, що під час його огляду лабораторні дослідження не проводилися, тому вважає, що проведений тест «Wondfo» не є засобом лабораторного дослідження та не може використовуватися для встановлення наркотичного сп`яніння у водіїв, що підтверджується Інструкцією до тесту, Інструкцією № 1452/735. При цьому тест показав усі наркотики одразу, що є недопустимим. Однак певну наркотичну речовину не встановлено лабораторно як того вимагає Інструкція № 1452/735. Вважає, що лабораторні дослідження повинні були встановити не тільки вид наркотичного засобу, а й кількісне визначення вмісту виявленого наркотичного засобу в сечі та чи перевищує це значення допустимий пороговий рівень, що є базовим критерієм встановлення як самого факту, так і ступеню сп`яніння. Тобто, самого по собі результату недостатньо, оскільки це може бути підставою (обґрунтованою підозрою) для проходження подальшого огляду. Таким чином, висновок про його перебування в стані наркотичного сп`яніння зроблений без проведення лабораторного дослідження біологічної речовини, тобто без підтвердження результатів тесту «Wondfo», та без отримання заключного результату, тому не може бути доказом його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також зазначає, що підстав для проведення цього огляду не було взагалі. Так, поліцейським автоматично було названо йому декілька ознак сп`яніння, при цьому не було зафіксовано порядок перевірки виявлених у нього ознак наркотичного сп`яніння. Звертає увагу, що він поводив себе адекватно, чітко відповідав на поставлені запитання, висловлював свої заперечення, що вбачається з відеофіксації, проведеної поліцейськими.

На думку апелянта, сукупність таких обставин викликає сумнів у достовірності наданих доказів на доведеність факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Одночасно заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що суд розглянув справу без його участі, при цьому про існування цієї постанови він дізнався 11.10.2023, цілком випадково, коли звернувся за належною юридичною допомогою та під час вивчення даних ЄДРСР. Вказує, що повістку про виклик до суду отримано не ним, оскільки в повідомленні не його підпис. Більше того, аж з дати винесення постанови та й до цього часу оскаржувану постанову йому не було направлено, чим порушено вимоги ст. 285 КУпАП. За наведених обставин вважає, що строк на апеляційне оскарження судового рішення ним пропущений з поважної причини, тому просить його поновити.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП в разі заявлення клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, останнє вирішується суддею апеляційного суду. При цьому слід взяти до уваги обставини, які об`єктивно вплинули чи могли вплинути на можливість оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

У судове засідання 19.12.2023 року ОСОБА_1 не з`явився, своєчасно повідомлений про місце і час розгляду справи, що відповідно до ст. 268 КУпАП не перешкоджає розгляду справи. Також суд враховує, що ОСОБА_1 надав свої усні та письмові пояснення в суді апеляційної інстанції.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов до наступного висновку.

Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з пунктом 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Крім того, відповідно п. 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, у разі виявлення іншого, крім алкогольного, сп`яніння поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я та проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу не проводиться.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, які належно оцінені судом і детально викладені у постанові.

Огляд ОСОБА_2 було проведено в медичному закладі КНП «Могилів-Подільська окружна лікарня інтенсивного лікування» Могилів-Подільської міської ради у лікаря-нарколога із дослідженням біологічного середовища (сечі), за результатами якого встановлено, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 68 від 31.05.2023, згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного (амфетаміни) сп`яніння.

Висновок КНП «Могилів-Подільська окружна лікарня інтенсивного лікування» Могилів-Подільської міської ради № 68 від 31 травня 2023 року складений на відповідному бланку, засвідчений підписом лікаря, який проводив огляд з прикладанням печатки, а тому суд не вбачає законних підстав ставити під сумнів висновки медичного обстеження, який свідчить, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем під впливом наркотичного сп`яніння, що заборонено Правилами дорожнього руху. Доводів на спростування його правильності захист суду не надав.

Апеляційний суд вважає, що огляд на стан наркотичного сп`яніння проведений з дотриманням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак наркотичного сп`яніння, тому доводи апеляційної скарги не спростовують вірні висновки суду першої інстанції. Зазначене підтверджується і дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що зразки біологічного середовища відбиралися у нього в одну ємність, що перешкоджало проведенню експертизи, оскільки клопотання про проведення такої експертизи він не заявляв, а також не надав доказів того, що друга ємність, з відібраним у нього біологічним середовищем не зберігалася медичним закладом 90 днів.

Також суд не приймає доводи про апелянта те, що він поводив себе адекватно, чітко відповідав на поставлені запитання, висловлював свої заперечення, що вбачається з відеофіксації, оскільки до встановленого порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлення стану сп`яніння по відеозапису не передбачено.

За змістом статей 254, 255, 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КпАП України, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється одне з джерел доказів.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 сумніву не викликає, оскільки складений та підписаний уповноваженою особою відповідно до вимог ст. 254, 256 КАП України, тому є належним доказом по справі.

Під час складання протоколу ОСОБА_1 були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КпАП України, про що свідчить його підпис, при цьому відповідної заяви щодо незгоди із його змістом, у тому числі з тим, що йому не було роз`яснено права ним зроблено не було.

Отже, в ході розгляду справи судом першої інстанції встановлені обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом. З таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки такий висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом першої інстанції було надано належну оцінку,

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09 липня 1997 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20 травня 2010 року).

Суд апеляційної інстанції не знайшов підтвердження доводів апелянта щодо порушення його процесуальних прав при розгляді справи судом першої інстанції, а порушення вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості апелянта у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, відсутні.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 вересня 2023 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 251, 268, 294 КпАП України, Суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 вересня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 вересня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко