Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/934/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Винар Любомир Вікторович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане 04.04.2009 року, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Олевського районного суду Житомирської області надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Винару Л.В.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 001247 від 21.04.2023 року вбачається, що 21.04.2023 року, о 08 год. 40 хв., в смт. Нові Білокоровичі, по вул. Фрунзе, Коростенського району, Житомирської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки SKODA OCTAVIA, державний номерний знак НОМЕР_2 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та з`їхав з дороги. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

06.06.2023 року засобами поштового зв`язку від ОСОБА_1 на адресу суду надійшли письмові пояснення у справі про адміністративне правопорушення. У вказаних поясненнях ОСОБА_1 просить суд провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в його діях. На обґрунтування вказаних пояснень ОСОБА_1 вказав, що 21.04.2023 року, о 08 год. 40 хв., він не керував транспортним засобом автомобілем марки SKODA OCTAVIA, а відтак не повинен нести відповідальність за ст. 124 КУпАП. Обставини події, яка трапилась 21.04.2023 року, о 08 год. 40 хв. не відповідають обставинам викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення, дії поліцейської ОСОБА_2 є упередженими.

Також, 06.06.2023 року засобами поштового зв`язку від ОСОБА_3 до суду надійшли письмові пояснення у справі про адміністративне правопорушення. У поданих письмових поясненнях ОСОБА_3 вказує на те, що вона була безпосереднім свідком події, яка сталась 21.04.2023 року, близько 09 год. 00 хв. стосовно дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася за участю ОСОБА_4 , який не врахував дорожньої обстановки і технічної справності керованого автомобіля, внаслідок чого здійснив з`їзд у кювет. Проте, поліцейськими помилково складено протокол на ОСОБА_1 , який не керував транспортним засобом автомобілем марки SKODA OCTAVIA, державний номерний знак НОМЕР_2 , а є лише його власником, а тому, на її переконання, останній не повинен нести відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Крім того, 08.06.2023 року на адресу суду від ОСОБА_4 надійшла письмова заява. У вказаній заяві ОСОБА_4 просить суд взяти до уваги той факт, що саме він 21.04.2023 року керував транспортним засобом автомобілем марки SKODA OCTAVIA, державний номерний знак НОМЕР_2 та здійснив дорожньо-транспортну пригоду. Вказує, що працівники поліції помилково склали протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що стверджується матеріалами справи. Причини неявки суду невідомі, заяв про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав надані ним раніше письмові пояснення, вказав, що саме він перебував за кермом транспортного засобу автомобіля марки SKODA OCTAVIA, державний номерний знак НОМЕР_2 та здійснив дорожньо-транспортну пригоду, проте поліцейська на даний факт не звернула увагу та помилково склала адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 , який є власником вказаного автомобіля.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що була безпосереднім свідком того, як ОСОБА_4 , не врахувавши безпечної швидкості руху здійснив з`їзд з дороги. При складанні адміністративних матеріалів вона разом з чоловіком ОСОБА_4 неодноразово звертали увагу поліцейської на те, що за кермом транспортного засобу автомобіля марки SKODA OCTAVIA, державний номерний знак НОМЕР_2 перебував ОСОБА_4 , проте, поліцейська на їхні зауваження не відреагувала та склала адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 , який є власником даного автомобіля. Враховуючи наведене, на її переконання, ОСОБА_1 не повинен нести відповідальність за ст. 124 КУпАП, оскільки останній не керував транспортним засобом.

При вирішенні питання про можливість розгляду справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності суд виходив з того, що відповідно до ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП не є обов`язковою, а відтак суд не вбачає перешкод та вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 з урахуванням наданих ним письмових пояснень.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст.62 Конституції України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому суд зобов`язаний розглядати справу в межах тверджень про вчинення адміністративного правопорушення, вказаних стосовно особи у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини», п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пункт 1.3. ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 1.4. ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9. ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктом даного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення дорожнього руху та у сфері власності.

Об`єктивна сторона порушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Суб`єкт правопорушення загальний.

Із системного аналізу наведеної правової норми слідує, що відповідальність за ст. 124 КУпАП наступає в разі наявності двох умов: порушення ПДР, а також, якщо таке порушення ПДР спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14 «суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху».

Стаття 283 КУпАП передбачає, що суд при винесенні постанови про адміністративне правопорушення перевіряє: чи є в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, чи накладено стягнення в межах, встановлених законодавчим актом.

Під час розгляду справ необхідно встановлювати наявність у діях особи, яку притягнено до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, тобто об`єкта, суб`єкта, об`єктивної та суб`єктивної сторони. Необхідно враховувати, що обов`язковим є наявність вини особи у здійсненні адміністративного правопорушення.

Досліджуючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, судом встановлено, що вказані матеріали окрім протоколу серії ААБ № 001247, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КУпАП, не містять доказів вини останнього.

Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 001247 від 21.04.2023 року вказано, що ОСОБА_1 21.04.2023 року, о 08 год. 40 хв., в смт. Нові Білокоровичі, по вул. Фрунзе, Коростенського району, Житомирської області керував транспортним засобом автомобілем марки SKODA OCTAVIA, державний номерний знак НОМЕР_2 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та з`їхав з дороги. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.12.1 ПДР України.

Натомість, ОСОБА_1 заперечує факт вчинення адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у вину, вказуючи, що він не керував транспортним засобом.

Крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 001247 від 21.04.2023 року, до матеріалів справи додано схему місця ДТП та фото з місця події, з яких вбачається, що на них зафіксовано лише розміщення одного транспортного засобу автомобіля марки SKODA OCTAVIA, державний номерний знак НОМЕР_2 , інші учасники ДТП (потерпілий та інші) відсутні, а також відсутні докази пошкодження інших транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Також суд зауважує, що із долучених до матеріалів справи фотознімків транспортного засобу, виготовлених засобами чорно білого цифрового друку на папері формату А4, вбачаються видимі пошкодження транспортного засобу автомобіля марки SKODA OCTAVIA, державний номерний знак НОМЕР_2 , який знаходиться в кюветі. Поряд з цим, матеріали справи не містять відеозапису події, яка мала місце 21.04.2023 року.

Тобто, будь-яких беззаперечних доказів керування ОСОБА_1 21.04.2023 року о 08 годині 40 хвилин транспортним засобом автомобілем марки SKODA OCTAVIA, державний номерний знак НОМЕР_2 , суду не надано, а протокол про адміністративне правопорушення, в якому таке вказано, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП України, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які письмові пояснення свідків, на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Ч. 2 ст. 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень пункту третього частини другої ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а тому покладення на суд обов`язків ініціювати збір доказів для доказування вини особи суперечить принципам об`єктивності та неупередженості суду при розгляді справи та є неприпустимим.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,- суди застосовують при розгляді справ «Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод» і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), n. 161, SeriesА заява № 25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№ 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій. В той же час, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

У даній ситуації зібрані матеріали, як докази, уповноваженою на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, особою, за своєю суттю залишають місце сумнівам, що як наслідок, не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом.

Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом автомобілем марки SKODA OCTAVIA, державний номерний знак НОМЕР_2 , а матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом, суд дійшов висновку, що складання протоколу здійснено з порушенням вимог законодавства, що в свою чергу свідчить про те, що складений протокол відносно ОСОБА_1 не може вважатись доказом його винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких умов, на думку суду, на цьому етапі, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій за ст. 124 КУпАП є сумнівними, що є не прийнятним, та не кореспондується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, а тому, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що провадження у цій справі слід закрити на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин визначених п. 1) ч. 1 ст. 247 наведеного Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124, п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення у його діях.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на користь держави за розгляд судом справи про адміністративне правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Л.В.Винар