Справа №766/9543/23
Пров. №3/766/5317/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2023 р. суддя Херсонського міського суду Херсонської області Зуб І.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділу поліції №2 Херсонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

за ч.1 ст.184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

23.10.2023 року об 13:00 годині ОСОБА_1 ухилилася від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст.150 СКУ, відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме останній з 01.09.2023 року по 23.10.2023 року не охоплений навчанням за дистанційною формою, чим вчинила правопорушення передбачене ч. 1 ст.184 КУпАП.

ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вину в скоєнні правопорушення не визнала. Зазначила, що місцем її проживання є смт. Комишани, яке перебуває під постійними обстрілами, тому внаслідок пошкодження електромережі немає змоги вийти на дистанційне навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють наступає у разі ухилення їх від виконання передбачених законодавством обов`язків по забезпеченню необхідних умов життя, освіти та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає, що на батьків покладається обов`язок виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Аналіз вказаних приписів Закону дає змогу дійти висновку, що під невиконанням обов`язків щодо виховання та навчання дітей варто розуміти різні форми бездіяльності у результаті яких відсутня належна турбота про виховання та навчання неповнолітніх. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків може виражатися в тому, що вони не піклуються про моральне виховання, фізичний розвиток, створення необхідних умов для своєчасного одержання освіти, успішного навчання та підготовки до трудової діяльності тощо.

Отже, правовою підставою для покладання відповідальності на батьків за ч. 1 ст. 184 КУпАП є наявність ознак та елементів складу правопорушення, що полягає в невиконанні батьками обов`язків щодо утримання, виховання, навчання, захисту прав і інтересів неповнолітніх. З об`єктивного боку аналізоване правопорушення полягає у дії або бездіяльності батьків неповнолітніх, тобто в тому, що вони не виконують або неналежним чином виконують свої обов`язки.

Ухилення від виконання батьківських прав - це психічне ставлення батьків до противоправної поведінки щодо виконання батьківських обов`язків, що виражається у формі умислу чи необережності. Відповідальність у цьому випадку настає, якщо вони розуміли, могли усвідомлювати свої дії (бездіяльність), передбачати їх наслідки й керувати ними, якщо вони мають юридичну і фізичну можливість.

Вивчивши матеріали справи та надавши оцінку представленим доказам, суддя доходить висновку, що дії ОСОБА_1 не досягли і навіть потенційно не могли досягти такого рівня невиконання батьківських обов`язків аби їх можна було вважати саме ухиленням від виховання дитини або ж від забезпечення належних умов життя та/або навчання, відтак, в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Згідно ст.ст. 9, 247 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи обставини справи та з урахуванням конституційного принципу презумпції невинуватості, вважаю, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 283, 284, 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

СуддяІ. Ю. Зуб