Справа № 392/1856/23
Провадження № 3/392/942/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м. Мала Виска

Суддя Маловисківського районного суду у Кіровоградській області Бадердінова А.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з відділення поліції №1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

19.10.2023 року о 23 год 14 хв. по вул. Геологів, 74 в смт Смоліне, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом мопедом "Suzuki Lets", без державного номерного знака, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку, на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер» 6820, результат тесту 1,21 ‰, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , якому було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке ставиться йому у провину визнав та вказав, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відповідають дійсності. При цьому зазначив, що за декілька годин до того, він вживав алкоголь - «повечеряв» та мав намір лягати спати, але зателефонувала його дочка і попросила терміново забрати мопед онука, у зв`язку з тим, що він впав та розбив собі голову, хвилюючись за безпеку свого онука та дочки прийшов забрав мопед. Такі його дії були викликані виключними обставинами. Додатково зазначив, що більшу частину дороги, він котив мопед, але у зв`язку з тим, що має похилий вік, дорогою дуже втомився, вирішив під гору метрів 100-200 проїхати, де і був зупинений працівниками поліції. Просив врахувати суд, що з 1979 року коли отримав посвідчення водія вперше порушив правила дорожнього руху, дуже шкодує про вчинене та дані дії вчинив за виключних обставин. Тому просив не позбавляти права керування транспортними засобами, у зв`язку з тим, що його родина, дочка та малолітні онуки потребують його постійної підтримки, поїздок до лікарні (дочка хворіє на астму, онука на ОРВІ з ускладненнями), магазину, оскільки, він єдиний хто має посвідчення водія в сім`ї, для нього та його родини, дана обставина має суттєве значення, оскільки вони мешкають у віддаленій частині села.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо, так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно встановивши всі обставини справи, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що окрім пояснень самого ОСОБА_1 наданих в суду, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 546143 від 19.10.2023 року в якому зафіксовано, що19.10.2023 року о 23 год 14 хв. по вул. Геологів, 74 в смт Смоліне, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Suzuki Lets", без державного номерного знака, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку, на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер» 6820, результат тесту 1,21 ‰, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП;

- тестуванням ОСОБА_1 на алкоголь від 19.10.2023 року, результат якого складає 1,21 % (чек «Драгер»), додано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/1669, газоаналізатора Alcotest 6820, який відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019, чинне до 19.05.2024 року;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестер Драгер 6820, результат якого 1,21%, з результатом ОСОБА_1 згоден;

- відеозаписами на DVD - R диску з відео файлами №№ «…._0116, _0117, _0118, _0118, _0119, _0121, _0122» від 19.10.2023 року, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 , 21.09.2023 року, які безсумнівно підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме з відеофайлів вбачається, що працівники поліції зупинили ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що водій був без мотошолома, в ході перевірки документів, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода, після чого, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» або в закладі охорони здоров`я, на що останній погодився та. пройшов огляд, на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою приладу «Драгер», результат якого склав 1.21%. Надалі ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Крім того, судом досліджено: направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 в КНП «Маловисківська лікарня» з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого огляд в закладі охорони здоров`я не проводився; довідки ВП №1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області, про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за відомостями ІПНП до адміністративної відповідальності не притягувався, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Надаючи оцінку зазначеним доказам по справі судом відзначається, що дані, які у них викладенні узгоджуються між собою, іншими доказами у справі не спростовуються та не суперечать дійсним обставинам справи, встановлені судом.

Вказані докази є належними і допустимими та на їх основі у визначеному законом порядку у повній мірі встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130КУпАП та винність ОСОБА_1 у його вчиненні.

Так, уповноваженою посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення у вину ОСОБА_1 висувається порушення вимог п. п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001№ 1306 (далі Правила дорожнього руху).

Відповідно до п. п. «а» п.2.9 Правил дорожньогоруху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Крім того, виходячи із вище наведених та досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що посадовою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, було дотримано процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння, передбачену Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735.

Положеннями ч. 1 ст.130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до постанови КМУ від 08.05.1993№340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» в пункті 2 зазначено, що посвідченням водія, виданим в перше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, отриманий після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС.

Відповідно до копії посвідчення водія, доданого працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 16.06.1979 року.

Мірою відповідальності, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами є адміністративне стягнення (ст. 23 КУпАП).

Згідно ст.24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте, покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У відповідності з положеннями ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст.9 Конституції України, а також ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Отже, в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення. 17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію Про захист прав людини і основоположних свобод, а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа Надточій проти України від 15 травня 2008 року).

ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. ЄСПЛ у рішенні Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення кримінального обвинувачення.

Позбавлення права керування транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Маліге проти Франції від 23 вересня 1998 року).

ЄСПЛ у справі Скоппола проти Італії від 17.09.2009 зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний надмірний тягар (рішення у справі від 02.11.2004 Трегубенко проти України).

В свою чергу частина 2 статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Системний аналіз та юридичний зміст положень цієї статті свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення.

При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Судом встановлено, що дочка ОСОБА_1 - ОСОБА_2 втратила свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується витягом із наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 28.09.2015 року №232, повідомленням про смерть військового комісаріата ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.09.2015 року №4904, копією свідоцтва про смерть виданого 17.08.2015 року виконавчим комітетом Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області. Від шлюбу дочка ОСОБА_1 ОСОБА_2 мають дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 02.07.2009 року виданого Смолінською селищною радою Маловисківського району Кіровоградської області. Крім того, дочка ОСОБА_1 - ОСОБА_2 має малолітню дитину ОСОБА_5 15.05.2018 року, проживає без чоловіка, що підтверджується витягом №1406 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб.

Окрім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП притягується вперше, позаяк матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про інше; обставини, які могли б бути визнані судом як такі, що обтяжують його відповідальність, у справі відсутні; його протиправні дії не завдали будь-якої шкоди іншим особам, а також не спричинили істотної шкоди громадським чи державним інтересам; свою вину він визнав повністю та розкаявся у вчиненому.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Письмові докази, наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, його особу, ступінь вини, щире каяття у вчиненому правопорушенні, враховуючи, що адміністративне правопорушення вчинено за виключних обставин, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, а також те, що ОСОБА_1 є пенсіонером, його підтримки та піклування потребує сім`я, дочка та внуки, які будуть обмежені у пересуванні в лікарню, у разі позбавлення права керування транспортними засобами, тобто позбавлення права керування транспортними засобами буде непропорційним стягненням, а тому ОСОБА_1 , слід призначити адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, що буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчинення останнім нових правопорушень та пропорційним вчиненому адміністративному правопорушенню.

Окрім цього, таке стягнення буде дотриманням справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.

Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП стягнути з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, судовий збір в розмірі, визначеному ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.33,40-1, ч.1 ст.130,283,284,287 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови, - без змін, чи зміні постанови.

Суддя Альона Володимирівна Бадердінова