Номер провадження: 33/813/2254/23
Номер справи місцевого суду: 509/5578/23
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д. М.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю секретаря судового засідання Соколовської Є.Р., захисника Ворошилової Д.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні її апеляційну скаргу на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 жовтня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнутий судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції

Постановою суду першої інстанції встановлено, що 27 серпня 2023 року, о 18 годині 40 хвилин на 6 км. а/д Н-33 Одеса Б. Дністровський - Монаші, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей).

Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager» та в медичному закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога відмовився під відеозапис, в результаті чого від керування транспортним засобом був відсторонений.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою, захисник Ворошилова Д.Ю. подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову та прийняти нову, якою закрити провадження по справі, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказано номер «Боді-камери» НОМЕР_2 , на який нібито було здійснено відеозапис.

При цьому запис наявний в матеріалах справи містить іншу назву POLIC 000000.

Сторона захисту вважає, що вказаний відеозапис не може бути визнаний належним та допустимим доказам, оскільки він не є безперервним та на ньому не зафіксовані всі події.

Крім того, неможливо достеменно встановити джерело походження відеозапису.

Також захисник зазначив, що поліцейськими не складалось направлення на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння і оформлюючи адміністративні матеріали поліцейські грубо порушили вимоги ст.266 КУпАП.

Позиції учасників апеляційного розгляду

В судовому засіданні захисник Ворошилова Д.Ю. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Частиною 7 ст.294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух

Відповідно до положень п.2) розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015р. (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції). У розумінні вимог п.7) розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи вказану справу додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №193050, з фабули якого убачається, що 27 серпня 2023 року, о 18 годині 40 хвилин на 6 км. а/д Н-33 Одеса Б. Дністровський Монаші, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей).

Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager» та в медичному закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога відмовився під відеозапис, в результаті чого від керування транспортним засобом був відсторонений.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол був власноруч підписаний ОСОБА_1 . При цьому в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 підтвердив викладені у фабулі протоколу обставини та зазначив, що він керував автомобілем «Volkswagen Golf», д/н НОМЕР_1 , перед цим вживавав алкогольні напої 2 літри пива, від проходження огляду у лікаря нарколога та від продування приладу «Drager» відмовляється, проти проведення відеозйомки правопорушення не заперечує.

Апеляційний суд зазначає, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.

При цьому в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 були роз`ясненні його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Крім того, в матеріалах справи містяться акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого убачається, що огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння не проводився у зв`язку з його відмовою.

З метою перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, апеляційним судом був досліджений відеозапис з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, який приймав участь в оформленні розглядаємого правопорушення.

На вказаному відео-записі зафіксовано, як водій ОСОБА_1 , який в денний час доби керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», д/н НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції.

На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager», або в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився.

При цьому він повідомив поліцейським про те, що напередодні вживав алкогольні напої.

В свою чергу поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 про те, що у випадку відмови від проходження огляду відносно нього буде складений протокол за ч.1 ст.130 КУпАП за порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху.

Апеляційний суд зазначає, що з моменту зупинки автомобілю до моменту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відеозапис здійснювався безперервно.

За таких обставин, доводи сторони захисту про те, що відеозапис не може вважатись допустимим доказом є неспроможними.

При цьому поліцейські не були зобов`язані складати направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану сп`яніння, оскільки водій під відеозапис відмовився від проходження такого огляду.

В своїй апеляційній скарзі захисник Ворошилова Д.Ю. не наводить будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження доводів про те, що працівники патрульної поліції під час складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 діяли неправомірно та порушили вимоги ст.266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Апеляційний суд визнає докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 27 серпня 2023 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

Вищевказані докази, поза розумним сумнівом доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника Ворошилової Д.Ю. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова судді районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Відповідно до п.1) ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Ворошилової Д.Ю. залишити без задоволення

Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко