Провадження № 33/801/542/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гайду Г. В.
Доповідач: Сопрун В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В.,

за участю ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 лютого 2023 року,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ДПР 18 № 361645 , 05 листопада 2022 року о 16:30 год в м. Вінниця на площі 8-го Березня, 9А, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Daewoo Lanos» державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen New Beetle», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1, п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 лютого 2023 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження, потерпіла посилається на поважність причин пропуску такого строку з огляду на те, що не була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції, про наявність оскарженої постанови дізналася 15 травня 2023 року, після чого вже 25 травня 2023 року звернулась з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі, посилається на незаконність постанови, вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Однак зазначила, що оскільки її (потерпілу) не викликали в судове засідання призначене на 03 лютого 2023 року, вона не була повідомлена про дату та час розгляду справи, а також, що станом на час розгляду справи в апеляційному суді строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закінчився, вважає за доцільне закрити провадження у справі у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 03 лютого 2023 року слід задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд враховує, що потерпіла не приймала особисту участь при розгляді справи судом першої інстанції 03 лютого 2023 року, а матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних доказів її повідомлення про такий розгляд. Про наявність оскарженої постанови потерпіла дізналася 15 травня 2023 року, після чого вже 25 травня 2023 року звернулася з апеляційною скаргою, що свідчить про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження та про достатність підстав для його поновлення.

Враховуючи зазначені вище обставини, строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущений з поважних причин, а тому на підставі ст.289 КУпАП він підлягає поновленню.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд вважає висновки суду, викладені у постанові є обґрунтованими, вони базуються на повному з`ясовані та правильно встановлених фактичних обставинах справи.

гідно зі статтею 251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Предметом будь-якої дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) є життя і здоров`я учасників дорожнього руху, транспортні засоби та інші споруди шляхів, які пошкоджені в процесі ДТП, та діяння водіїв й інших учасників дорожнього руху, що привели до ДТП.

Родовим об`єктом адміністративно-правового регулювання у сфері ДТП є суспільні відносини, які посягають на безпеку дорожнього руху, об`єктивна сторона яких передбачає обов`язкове настання наслідків.

Відповідно до пункту 12.1.ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 13.1. ПДР України визначено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

У відповідності до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

-безпечна швидкість швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах;

-безпечна дистанція - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру;

-безпечний інтервал відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху;

-дорожня обстановка сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Відповідно до пункту 10.2 ПДР України водій повинен виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів та місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам та транспортним засобам що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедам і пішоходам , напрямок руху яких він перетинає.

Згідно з пунктом 1.4 Загальних положень ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці правила. Так будь яке відхилення від вимог ПДР України може призвести до порушення встановленого порядку руху дорогами України та створення аварійної ситуації.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 361645 від 05 листопада 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 05 листопада 2022 року о 16:30 год в м. Вінниця на площі 8-го Березня, 9А, керуючи транспортним засобом «Daewoo Lanos» державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen New Beetle», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 12.1 та п. 13.1 Правил дорожнього руху, а саме необрання безпечної швидкості руху та недотримання безпечної дистанції.

В суді першої інстанції був допитаний інспектор поліції, що прибув на місце ДТП ОСОБА_3 , який вказав, що йому достеменно невідомо, з якою швидкістю рухався водій транспортного засобу «Daewoo Lanos», сам ОСОБА_1 зазначив, що рухався з дозволеною швидкістю, близько 50 км/год. Будь-яких інших доказів того, що водій ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості руху, суду не надано.

Згідно з вимогами п. 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив, що при складанні протоколу так і під час розгляду справи не встановлено, що ОСОБА_1 порушив швидкість та не дотримався безпечного інтервалу під час руху на транспортному засобі.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що не надано доказів того, що ОСОБА_1 рухаючись по головній дорозі прямо, мав технічну можливість уникнути зіткнення з транспортним засобом, що виїжджав з прилеглої території.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях.

Експертиза по обставинам ДТП у цій справі у судовому порядку не проводилася, а тому апеляційний суд не бере до уваги долучені до апеляційної скарги висновки експерта, оскільки вони не були предметом дослідження в суді першої інстанції,

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 не вбачається порушень правил дорожнього руху, які є в причинно наслідковому зв`язку з настанням ДТП, а отже його вина у порушенні ПДР України відсутня так як і склад адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП.

В той же час, доводи апеляційної не ставлять під сумнів правильність висновків суду першої інстанції та не підтверджуються матеріалами справи.

У даній справі місцевий суд дійшов вірного висновку про недоведеність матеріалами справи інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП України, оскільки у відповідності до вимог статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, у зв`язку з чим справа підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, а саме за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам статті 283 КУпАП.

Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.

Відповідно до пункту 1 частини восьмої статті 294 КУпАП, а наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Сопрун