Справа № 156/1309/23
Провадження № 3/156/721/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 року смт Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Малюшевська І.Є., розглянувши матеріали, що надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів Львівської області, українця, громадянина України, не одруженого, військовослужбовця, сапера 1 відділення розмінування 3 взводу розмінування 4 роти розмінування батальйону розмінуваннявійськової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою та машканця: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП,

учасники справи:

особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився,

в с т а н о в и в:

І. Обставини справи встановлені судом

З протоколу про адміністративне правопорушення в/ч НОМЕР_1 № 859 від 05.12.2023 року слідує, що 11.10.2023 під час шикування о 21:30 год особового складу 4 роти розмінування батальйону амінування військової частини НОМЕР_1 сапер розмінування 1 відділення розмінування 3 взводу розмінування 4 роти розмінування батальйону розмінування військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_1 не прибув в розташування підрозділу АДРЕСА_2 з навчань, які проводились у військовій частини НОМЕР_3 АДРЕСА_3 за спеціальністю сапер (розмінування) та з яких вибув 10.10.2023 року. Повернувся самостійно до місця несення служби 12 жовтня 2023 року близько 17:20 год.

Такими своїми діями військовослужбовець вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст. 172-11 КУпАП.

ІІ. Пояснення учасників справи

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, для участі у судовому засіданні не прибув. 18.12.2023 року через канцелярію суду ОСОБА_1 подав заяву про визнання ним вини та прохання здійснювати розгляд справи без його участі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені в тому числі ст. 172-11 КУпАП розглядаються протягом доби (ч. 2 ст. 277 КУпАП).

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 172-11 КУпАП не є обов`язковою.

Беручи до уваги те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 достеменно знав про складання відносно нього адміністративного протоколу і що розгляд справи відбудеться об 11:00 год 19.12.2023 року в Іваничівському районному суді Волинської області, проте не вжив жодних заходів для явки до суду, подав заяву про здійснення розгляду справи без його участі та визнання ним вини, та не подав клопотань щодо надання доказів невинуватості чи будь-яких інших доказів, які б вказували чи мали місце події, зазначені в протоколі та обставини їх виникнення, тому суддя вважає, що є всі підстави для прийняття справедливого, законного та неупередженого рішення без участі такого.

ІІІ. Застосоване судом законодавство:

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Як зазначено у частинах 1 та 2 статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів. Положеннями статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.

Частиною 2 статті 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За вимогами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд не уповноважений перекладати цей обов`язок на себе. Як кожен доказ окремо, так і вся їх сукупність, підлягають оцінці. Правильна оцінка доказів - це найважливіша умова прийняття законного, об`єктивного, обґрунтованого, і правильного рішення у справі. Оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням посадової особи. Це означає, що під час повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи у посадової особи формується своя певна думка щодо конкретної справи. Ця думка ґрунтується на некритичному ставленні до окремих доказів, відсутності будь-яких переваг одних доказів перед іншими, додержанні законності. До того ж посадова особа керується своєю правосвідомістю. Оцінюють докази посадові особи, що уповноважені розглядати справу про адміністративне правопорушення, а також інші особи, що беруть участь у справі. Це проявляється у клопотаннях, поясненнях цих осіб, що допомагає посадовій особі прийняти правильне рішення.

Відповідно до диспозиції ч.3 ст.172-11 КУпАП адміністративним правопорушенням вважається, самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Суб`єктами даного адміністративного правопорушення є військовослужбовці.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП є порядок проходження військової служби.

З об`єктивної сторони правопорушення, зокрема, полягає у нез`явленні військовослужбовця з відрядження тривалістю до десяти діб.

ІV. Оцінка суду

З даної копії військового квитка НОМЕР_4 встановлено, що солдат ОСОБА_1 був мобілізований до лав Збройних Сил України та з 07.07.2023 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . На даний час обіймає посаду сапера 1 відділення розмінування 3 взводу розмінування 4 роти розмінування батальйону розмінування військової частини НОМЕР_1 . Таким чином ОСОБА_1 , відповідно до ч.6 ст. 2 «Про військовий обов`язок і військову службу», є військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у зв`язку із чим на нього покладено обов`язок дотримуватися положень і правил військової служби, зокрема передбачених Статутом внутрішньої служби Збройний сил України. Обов`язки військовослужбовців визначені Статутом внутрішньої служби ЗС України, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Протокол в/ч НОМЕР_1 № 859 від 05.12.2023 року є належним та допустимим доказом у розмінні ст.256 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_1 вищевказаного правопорушення підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом про військове адміністративне правопорушення серії в/ч НОМЕР_1 № 859 від 05.12.2023 року з якого слідує, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №188 від 07.07.2023 року солдат ОСОБА_1 перебуває на посаді сапера розмінування 1 відділення розмінування 3 взводу розмінування 4 роти розмінування батальйону розмінування в зоні базування батальйону розмінування в «с. Павлівка». 11.10.2023 під час шикування о 21:30 особового складу 4 роти розмінування батальйону розмінування військової частини НОМЕР_1 сапер розмінування 1 відділення розмінування 3 взводу розмінування 4 роти розмінування батальйону розмінування військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 не прибув в розташування підрозділу АДРЕСА_2 з навчань, які проводились у військовій частині НОМЕР_3 м. Чернігів за спеціальністю сапер (розмінування). З матеріалів службового розслідування відомо, що солдат ОСОБА_1 під час навчання в Чернігівському центрі розмінування був помічений на вживанні алкогольних напоїв, за що командуванням центру розмінування, був відрахований з навчання. 10.10.2023 солдат ОСОБА_1 в складі групи 5 військовослужбовців (солдата ОСОБА_2 , солдата ОСОБА_3 , солдата ОСОБА_4 , старшого сержанта ОСОБА_5 ) виїхав потягом з м. Черінігова до місця дислокації батальйону розмінування військової частини НОМЕР_1 . 11.10.2023 близько 07:00 військовослужбовці прибули у м. Львів, на таксі доїхали до автостанції № 2, де о 08:00 в кафе замовили їжу та алкогольні напої, після вживання яких, солдат ОСОБА_1 поїхав до своїх батьків та в подальшому поїхав до своєї майбутньої дружини, де залишився до ранку. В пункт постійної дислокації батальйону розмінування с. Павлівка солдат ОСОБА_1 прибув 12. 10.2023 року близько 17:20 год. Солдат ОСОБА_1 пояснив, що 11.10.2023 прибули у м. Львів та вирішив переночувати вдома, а на наступний день прибути в пункт постійної дислокації. Констатовано, що вказаними діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-11 КУпАП;

- копією довідки-доповіді командира батальйону розмінування військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_6 від 12.10.2023 року про самовільне залишення військової частини, з якої слідує, що близько 21:30 год. 11.10.2023 під час шикування особового складу 4 роти розмінування батальйону розмінування військової частини НОМЕР_1 було виявлено, що в розташування ППД Павлівка не прибув з відрядження сапер розмінування 1 відділення розмінування 3 взводу розмінування 4 роти розмінування батальйону розмінування військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 , який вибув з навчань у військовій частині НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ) 10.10.2023 року;

- копією доповіді командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_7 командиру військової частини НОМЕР_5 про те, що 11.10.2023 сапер розмінування 1 відділення розмінування 3 взводу амінування 4 роти розмінування батальйону розмінування військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 не прибув в розташування з навчань, які проходили в м. Чернігів у військовій частині НОМЕР_3 , без зброї. Станом на 13:00 12.10.2023 року солдат ОСОБА_1 в пункт дислокації підрозділу не повернувся;

- копією доповіді командира батальйону розмінування військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_6 від 13.10.2023 року про те, що сапер розмінування 1 відділення розмінування 3 взводу амінування 4 роти розмінування батальйону розмінування військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 після вибуття 10.10.2023 з навчання у військовій частині НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ) повернувся у розташування ППД Павлівка 12.10.2023 року о 17 год 20 хв.;

- копією наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.11.2023 року № 1043 про підсумки проведення службового розслідування, за результатами якого встановлено, що 11.10.2023 під час шикування о 21:30 особового складу 4 роти розмінування батальйону розмінування військової частини НОМЕР_1 сапер розмінування 1 відділення розмінування 3 взводу розмінування 4 роти розмінування батальйону розмінування військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 не прибув в розташування підрозділу АДРЕСА_2 з навчань, які проводились у військовій частині НОМЕР_3 м. Чернігів за спеціальністю сапер (розмінування). З матеріалів службового розслідування відомо, що солдат ОСОБА_1 під час навчання в Чернігівському центрі розмінування був помічений на вживанні алкогольних напоїв, за що командуванням центру розмінування був відрахований з навчання. 10.10.2023 солдат ОСОБА_1 в складі групи 5 військовослужбовців (солдата ОСОБА_2 , солдата ОСОБА_3 , солдата ОСОБА_4 , старшого сержанта ОСОБА_5 ) виїхав потягом з м. Черінігова до місця дислокації батальйону розмінування військової частини НОМЕР_1 . 11.10.2023 близько 07:00 військовослужбовці прибули у м. Львів, на таксі доїхали до автостанції № 2, де о 08:00 в кафе, замовили їжу та алкогольні напої, після вживання яких солдат ОСОБА_1 поїхав до своїх батьків та в подальшому поїхав до своєї майбутньої дружини, де залишився до ранку. В пункт постійної дислокації батальйону розмінування с. Павлівка солдат ОСОБА_1 прибув 12. 10.2023 року близько 17:20 год. 11.10.2023 про самовільне залишення пункту дислокації солдатом ОСОБА_1 командиром військової частини НОМЕР_1 було здійснено доповідь командиру військової частини НОМЕР_5 , організовано пошукові заходи за адресою проживання військовослужбовця, повідомлені підрозділ військової служби правопорядку та національної поліції в зоні відповідальності, яких дислокується батальйон розмінування. Таким чином, солдат ОСОБА_1 під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації, у порушення вимог ст.ст. 11, 12, 16, 49, 127, 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Син України, статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Син України, вимог Голови Адміністрації Держспецтрансслужби, командира військової частини НОМЕР_1 щодо дотримання статутного порядку, недопущення порушень військової дисципліни, 11.10.2023 без поважних причин в умовах воєнного стану (що є обтяжуючою обставиною) самовільно залишив розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 (не прибув з навчань, які проходили у військовій частині Т0500м. Чернігів) тривалістю менше трьох діб. Констатовано, що у діях солдата ОСОБА_1 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.

- копією витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 188 від 07.07.2023 року про зарахування з 07.07.2023 року солдата ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ;

- копією письмових пояснень солдата ОСОБА_1 , з ких вбачається, що 11.10.2023 року він прибув у м. Львів з навчання з м. Чернігова та прийняв рішення переночувати вдома, оскільки у м. Львові проживає. Наступного дня (12.10.2023 року) о 15:00 год прибув у розташування батальйону розмінування. ОСОБА_1 свою вину визнає та кається у скоєному;

- іншими документами, доданими до протоколу.

У протоколі в/ч НОМЕР_1 № 859 від 05.12.2023 року вказано, що постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 18 жовтня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення № 156/1095/23, провадження № 3/156/611/23 ОСОБА_1 за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 3 статті 172-20 КУпАП обрано міру покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) оподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 17 000 (сінадцять тисяч) гривень 00 копійок, однак копії вказаної постанови, яка набрала законної сили, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності до матеріалів цієї справи не долучено.

Докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, відповідно до ст. ст.251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Доказів поважності невчасного з`явлення до місця проходження служби ОСОБА_1 на розгляд суду не надано.

При цьому судом враховується також те, що ОСОБА_1 дії посадових осіб щодо складання відносно нього протоколу про військове адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення та додатках до нього, - суду не скеровував.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку в доведенні винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-11 КУпАП -нез`явлення військовослужбовця з відрядження тривалістю до десяти діб.

V. Накладення адміністративного стягнення

Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Обставин, що пом`якшують відповідальність та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення суддею не встановлено.

Під час вирішення питання щодо накладення стягнення, суд виходить не з принципу формального підходу до вирішення справи, а саме з необхідності забезпечення судом уникнення порушень прав і свобод інших громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а тому, притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності є виправданим, оскільки його вина є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом», та цього вимагають справжні інтереси суспільства, на охорону яких і направлені завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який є неодруженим, військовослужбовцем, відсутність характеристики на ОСОБА_1 за місцем проходження служби, характер та обставини адміністративного правопорушення, також суд враховує майновий стан порушника (працевлаштований), ступінь його вини, те, що, згідно з відомостями протоколу, притягується до адміністративної відповідальності не вперше, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, тому вважає за необхідне накласти стягнення у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Таке покарання за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративні правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

VІ. Судові витрати

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, однак враховуючи, що відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, тому суд не вбачає підстав для звернення судового збору з ОСОБА_1 .

Керуючись частиною 3 статті 172-11 КУпАП, статтями 33, 22, 34, 35, 40-1, 245, 250-252, 283-285 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд -

п о с т а н о в и в :

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-11 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп.

Встановити ОСОБА_1 строк для добровільної сплати визначеної суми штрафу 15 днів з дня вручення йому копії цієї постанови.

У разі несплати штрафу правопорушником у встановлений строк стягнути в порядку примусового виконання цієї постанови з ОСОБА_1 в дохід держави подвійний розмір штрафу, визначеного в постанові, тобто 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір".

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області.

Суддя І. Є. Малюшевська