Справа № 202/4349/23
Провадження № 3/202/3041/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Маринін О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, р.н.о.к.п.п. в матеріалах справи відсутній,

за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

25.02.2023 року о 16-50 годині в місті Краматорську по вул. Білгородській біля будинку 93 смт Красноторка водій керував т/з з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі або за допомогою газоаналізатора Драгер відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у скоєному правопорушенні не визнав та пояснив, що він не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння, однак на місці із застосуванням Драгеру, якого патрулем йому не надано через відсутність. Їхати в медзаклад дійсно відмовився, бо боявся що заберуть авто на потреби ЗСУ.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Лововий І.О. просив закрити провадження у справі оскільки поліцією було порушено вимоги ст. 266 КУпАП, а саме поліцією не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці. Вважає фальсифікацією те, що згідно протоколу автомобіль ОСОБА_1 було зупинено на блок посту, хоча його зупинили за 200 мерів до блокпосту, в районі школи та, у зв`язку з відсутністю в нього документів, попросили перегнати авто до блокпосту та чекати патруль поліції. Таким чином, ані час, ані місце зупинки, зазначені у протоколі не відповідають дійсності. Зазначив, що ОСОБА_1 не поїхав до медзакладу, оскільки злякався погроз поліції, що вони заберуть автомобіль у разі його відмови.

Допитаний за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_2 пояснив суду, що вони разом із ОСОБА_1 їхали за будівельними матеріалами та були зупинені поліцією, які повідомили про наявність в нього ознак сп`яніння. ОСОБА_1 згоден був пройти огляд за допомогою Драгера, однак працівник поліції відмовляли, погрожуючи вилучити машину на потреби ЗСУ. Письмові пояснення написали без нього, змусили підписати, зі змістом він не знайомився, підпис на поясненнях його, однак покази там неправдиві. ОСОБА_1 був тверезий, алкогольні напої не вживав.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази по справі відповідно до ст. 252 КУпАП, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведення огляду на стан сп`яніння, регламентовано ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно п. 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаки алкогольного сп`яніння визначено п.1.3 Інструкції, серед яких виявлені інспектором поліції у ОСОБА_1 почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про законність висунутих інспектором поліції вимог до водія ОСОБА_1 про проведення огляду на стан сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази по справі відповідно до ст. 252 КУпАП, суд приходить до висновку що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Так, незважаючи на невизнання своєї вини, провина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення повністю підтверджується матеріалами справи:

-диском із відеозаписом де на 0 хв. 17 сек. запису, о 17-48 годині на питання інспектора поліції чи згоден ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння він відповів категоричною відмовою,

-письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 згідно яких 25.02.2023 приблизно о 16-50 год. у складі наряду ним було зупинено для перевірки т/з ЗИЛ1314 д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , в ході бесіди з яким встановлено наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння ( почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота і порушення мови), у зв`язку з чим ним було викликано наряд поліції.

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 згідно яких водій ОСОБА_1 , в якого були наявні ознаки алкогольного сп`яніння ( почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота і порушення мови), на запитання працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився в його присутності та присутності іншого свідка.

Доводи сторони захисту про те, що співробітниками поліції порушено вимоги ст.. 266 КУпАП, бо ОСОБА_1 не запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів та що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, бажаючи продути алкотестер на місці, суд вважає неспроможними, оскільки це спростовується відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, зокрема на 0 хв. 17 сек. запису о 17-48 годині на питання інспектора поліції чи згоден він пройти огляд ОСОБА_1 відповів категоричною відмовою.

При цьому на 8 хв. 34 сек. відеозапису о 17-21 год. на питання інспектора чи буде він проходити огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_1 погодився, однак на питання проходження огляду на місці ОСОБА_1 заперечив, зазначивши що поїде на огляд.

Відповідно ч.3 ст. 266 КУпАП У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

При цьому, вже на 10 хв. 30 сек. відеозапису о 17-23 год. ОСОБА_1 повідомив працівників поліції, що все ж буде продувати алкотестер, у зв`язку з чим поліцейським було здійснено дзвінок про необхідність на місце зупинки спеціального технічного засобу та на 11 хв. 50 сек. відеозапису зазначив, що прилад зараз буде доставлено патрулю.

Таким чином, зважаючи неодноразову зміну своєї позиції відносно бажання проїхати на огляд до закладу, потім продути алкотестер, а пізніше відмовитися від проходження огляду взагалі, суд сприймає як спосіб ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а посилання на згоду продути алкотестер на місці зупинки, способом ухилення від відповідальності.

Суд приймає також до уваги, що на 9 хв. 49 сек. відеозапису ОСОБА_1 повідомляє, що вживав алкоголь вчора вечором, при цьому мова його дійсно є досить не зрозумілою.

Водночас, як в ході складення протоколу та після прочитання його вголос, ОСОБА_1 будь яких заперечень не виражав, клопотань не заявляв.

При цьому, пояснення свідка ОСОБА_2 , з огляду на їх суперечливість під час складання протоколу та судового розгляду, суд не приймає як спростування провини ОСОБА_5 чи підтвердження його винуватості.

Водночас, зважаючи що поліцейськими було застосовано технічні засоби відеозапису, а отже наявність двох свідків які б підтвердили відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння не є необхідними, суд прийшов до переконання про дотримання поліцейськими вимог ч.2 ст. 266 КУпАП.

Доводи захисника про те, що письмові пояснення свідків не узгоджуються із фактичними обставинами справи, на переконання суду є необґрунтованими в чому саме наявні суперечності та нічим не підтвердженими.

Посилання захисника, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування, не спростовує факту вчинення ним правопорушення, окрім того це не підтверджено матеріалами справи, а навпаки під час відеозапису інспектор поліції неодноразово наголошував, що ОСОБА_1 не може продовжувати рух.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Враховуючи викладене, спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом та необхідність призначення стягнення передбаченого санкцією у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує положення ст. 33 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП правопорушник зобов`язаний сплатити судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 130 ч.1, 213, 221, 283 КУпАП, суд -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосувати адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнувши суму за реквізитами Отримувач коштів- : Головне управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області/21081300; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37988155; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UА0004001; код класифікації доходів бюджету: 21081300; найменування коду класифікації доходів бюджету- призначення платежу:(Серіята № протоколу);21081300 Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дор. руху).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь Державної судової адміністрації України у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. (отримувач коштів: УК в Індустріальному районі м.Дніпра/Індустріальний район м.Дніпра/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37988155; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UА0004630; код класифікації доходів бюджету: 22030101 «Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050).

Роз`яснити порушнику, що відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у 15-денний строк з дня вручення постанови, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника та з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу зазначеного у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання постановою законної сили або закінчення строку, встановленого у разі відстрочки або розстрочки виконання постанови.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. В. Маринін