Справа № 163/1668/23 Провадження №33/802/744/23 Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А.
Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Борсук П. П., за участю секретаря судового засідання Хомік В. О., представника Волинської митниці Держмитслужби Федчишиної С. Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 вересня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає на АДРЕСА_1 , керівника ТОВ "Бренд Проперті", РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 2 163 735 (два мільйони сто шістдесят три тисячі сімсот тридцять п`ять) гривень з конфіскацією у власність держави товару вилученого за протоколом про ПМП №0126/20500/23: - взуття без ознак використання - 44 картонних коробки, загальною кількістю - 2 169 пар, вага брутто -1 322,70 кг. - футболок та сорочок без ознак використання - 10 мішків, загальною кількістю - 1 142 шт., вагою брутто - 216,00 кг, загальною вартістю 2 163 735 (два мільйони сто шістдесят три тисячі сімсот тридцять п`ять) гривень.

Визначено стягнути з ОСОБА_1 в користь Волинської митниці витрати по справі на зберігання товарів в розмірі 46 006 (сорок шість тисяч шість) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору.

Відповідно до обставин, встановлених судовим рішенням, ОСОБА_1 , як керівник ТОВ "Бренд Проперті" вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, при таких обставинах.

29.03.2023 о 21:20 на митний пост «Ягодин» Волинської митниці заїхав вантажний транспортний засіб, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія фірми перевізника ТОВ «КВС - ТРАНС» громадянина України ОСОБА_2 .

В результаті проведення повного митного огляду з вивантаженням та розкриттям пакувальних місць було встановлено, що в причепі транспортного засобу, крім товару заявленого до митного контролю одягу бувшого у вжитку та взуття бувшого у вжитку, знаходяться товари без ознак використання, належним чином не заявлені у товаросупровідних документах (CMR 230327 від 27.03.2023, INVOICE 11/2022/BB/1-24 від 27.03.2023) та МД типу EE UA205050/2023/23838, а саме:

- взуття без ознак використання - 44 картонних коробки, загальною кількістю - 2 169 пар, вага брутто -1 322,70 кг. Загальна вартість відповідно до інформації, яка міститься на бірках (цінниках) становить 83 183, 32 Євро;

- футболки та сорочки без ознак використання - 10 мішків, загальною кількістю - 1 142 шт., вагою брутто - 216,00 кг, вартістю 317, 52 дол США.

Виявлений товар знаходився у напівпричіпі серед заявленого товару. Огляд проводився із застосуванням рентгенографічної установки.

З огляду на положення п.п.7, 43 ст.4, ч.2 ст.459 МК України ОСОБА_1 як керівник ТОВ "БРЕНД ПРОПЕРТІ" вчинив дії, спрямовані на переміщення 29.03.2023 року через м/п «Ягодин» Волинської митниці на митну територію України вищезазначених товарів загальною вартістю 2 163 735 гривень, з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення даних товарів документів, а саме: CMR від 27.03.2023 № 230327; Invoice від 27.03.2023 № 11/2022/ВВ/1-24, експортна митна декларація типу EU A MRN № 23PL412020E0372778 та МД типу ІМ ЕЕ № UA205050/3/23838, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів та неправдиві відомості необхідні для визначення коду товару згідно УКТ ЗЕД та його митної вартості.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 перш за все просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Любомльського районного суду Волинської області від 28 вересня 2023 року, оскільки копію постанови отримав на електронну адресу лише 17 жовтня 2023 року.

Апелянт вважає оскаржену постанову судді незаконною, оскільки ним не вчинялося жодних дій, які становлять об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, а його вина як директора фірми не доведена сукупністю належних та допустимих доказів, що виключає можливість притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України.

Вказує, що судом не взято до уваги ту обставину, що митним органом не залучався експерт чи інший спеціаліст для встановлення новизни одягу (товару), що ставить під сумнів достовірність проведеного митного огляду. Понятими під час проведення митного огляду були, на думку апелянта, зацікавленні особи, які є працівниками митниці, що є порушенням та внаслідок наведеного була порушена процедура та форма складання протоколу. Крім того, ОСОБА_1 вважає, що судом було надано помилкову правову оцінку доказам, наявним в матеріалах справи, оскільки не враховано отримані від продавця листи щодо класифікації товару як вживаного, а не нового.

Разом з тим, апелянт вважає, що заповнення попередньої митної декларації не тягне за собою юридичних наслідків, оскільки така декларація не є декларацією заповненою у звичайному порядку. Звертає увагу, що відповідальність за навантаження та упакування, маркування товару покладається, відповідно до контракту, на продавця товару, а не на покупця та апелянтом або ТОВ «Бренд Проперті» не завантажувався та не перевозився товар.

ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови та скасувати постанову Любомльського районного суду Волинської області від 28 вересня 2023 року. Провадження у справі закрити. Зобов`язати Волинську митницю Державної митної служби України повернути товари, вилучені на підставі Протоколу про порушення митних правил №0126/20500/23 від 13.04.2023.

Апеляційний суд проводить розгляд у відсутності захисника та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки установлено, що розгляд даної справи неодноразово відкладався.

Відповідно до ч. 4 ст. 526 МК України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Так, 04.12.2023 розгляд справи відкладено у зв`язку з поданням ОСОБА_1 та його захисником Криловим Д. А. до суду клопотання в якому він просив відкласти розгляд справи у зв`язку із необхідністю ознайомитися із матеріалами справи, оскільки приступив до виконання своїх обов`язків лише 04.12.2023.

Після цього, справу 13.12.2023 було відкладено за клопотаннями захисника Чорного М. В. через аналогічні підстави щодо необхідності ознайомлення з матеріалами справи.

ОСОБА_1 13.12.2023 року знову ж подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи в якому він зазначив, що не може прибути в судове засідання та наголошує про бажання надати усні пояснення щодо поданої апеляційної скарги.

14.12.2023 до суду надійшла заява про відкладення судового розгляду уже від адвоката Кургаєва Д. М., який також просив можливість ознайомитися з матеріалами справи та у зв`язку з цим відкласти розгляд справи.

Суд вважає така поведінка ОСОБА_1 , зміна захисників саме переддень судових засідань вказує на те, що вони недобросовісно користуються належними їм процесуальними правами саме з метою затягування розгляду справи. Окрім того, апеляційний розгляд справи можливо здійснити в режимі відеоконференції, однак апелянт та його захисники не виявили бажання у зв`язку із територіальною віддаленістю реалізувати своє право надати пояснення та взяти участь у розгляді справи саме у такий спосіб. Слід звернути увагу, що листування з судом першої та апеляційної інстанції апелянт здійснював за допомогою електронної пошти та «Електронного суду», тобто проінформований про процеси діяльності судів, включаючи обмін документами між судом та учасниками судового процесу, участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 знав про скерування протоколу про порушення митних правил щодо нього до суду, подавав заперечення на вказаний протокол від 13.07.2023, заяву про ознайомлення з матеріалами справи від 27.07.2023, фактично справа стосовно ОСОБА_1 судом першої інстанції розглядалася в період з 25.07.2023 по 28.09.2023, апеляційну скаргу останній подав 25.10.2023, тобто мав достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи та підготовки чи належного забезпечення свого захисту в суді.

Апеляційний розгляд справи здійснювався з 15.11.2023, тобто після призначення справи до розгляду в апеляційній інстанції, тим паче враховуючи подання апеляційної скарги 25.10.2023, в ОСОБА_1 було достатньо часу для підготовки до участі у судовому засіданні, яке відкладалося на прохання апелянта двічі.

З огляду на наведене, апеляційним судом особі, яка притягається до адміністративної відповідальності надано більш ніж достатній термін для захисту своїх прав в розумні строки, однак для забезпечення тих же розумних строків розгляду справи про порушення митних правил, на переконання апеляційного суду, розгляд справи можливо проводити у відсутності ОСОБА_1 та його захисника, які неодноразово виразили неготовність до судового розгляду незважаючи на тривалий строк перебування справи у судах.

Крім того, на думку апеляційного суду необґрунтованим є клопотання про залучення до участі у справі ТОВ ОСОБА_3 , оскільки в клопотанні вказується про оскарження постанови Любомльського районного суду Волинської області від 26.10.2023 у іншій справі, що не стосується даної справи у якій судом першої інстанції постанова була винесена 28.09.2023, тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Поміж тим, в матеріалах справи наявні, надані апелянтом, листи від вказаної компанії, щодо опису товару та його приналежності до категорії вживаного одягу, однак жодних вимог щодо прав на товар чи участі у справі не вказано.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши представника митниці, яка просила залишити постанову суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи, суддя доходить наступного висновку.

Перш за все, враховуючи, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 не був, із постановою суду ознайомився лише 17 жовтня 2023 року, про що зазначає в своїй апеляційній скарзі, виходячи з принципу доступу до правосуддя, який вбачається з п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, апеляційну скаргу слід прийняти та поновити строк на оскарження постанови суду.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що неявка в судове засідання без належного підтвердження поважності її причин свідчить про ознаки ухилення від розгляду справи, через, що суд підставно розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , який свої письмові пояснення виклав у запереченнях на протокол про порушення митних правил та активно листувався з судом, клопотав про ознайомлення з матеріалами справи ще 27.07.2023, однак в судове засідання 28.09.2023 не з`явився.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку скаржник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Таким чином, суддею місцевого суду вживалися усі необхідні та достатні заходи для забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності, крім того судом апеляційної інстанції поновлено строк на апеляційне оскарження постанови, отже надано можливість взяти участь у судовому розгляді та надати свої пояснення, безпосередньо взяти участь у розгляді справи, однак ОСОБА_1 не виявив готовності реалізувати свої права і в апеляційному суді.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Згідно із вимогами ст. 487 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону судом першої інстанції при прийнятті судового рішення були дотримані в повній мірі.

Висновок місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Твердження апеляційної скарги аналогічні доводам викладеним ОСОБА_1 в запереченні на протокол про порушення митних правил складений стосовно нього і вже були предметом перевірки під час розгляду протоколу про порушення митних правил судом першої інстанції.

Суддя в оскарженій постанові проаналізував всі докази і дав кожному з них відповідну оцінку, вказавши, які обставини ними підтверджуються чи спростовуються, та дійшов обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України повністю підтверджується: протоколом про порушення митних правил та товарно-супровідними документами - CMR від 27.03.2023 № 230327, Invoice від 27.03.2023 № 11/2022/ВВ/1-24, експортна митна декларація типу EU A MRN № 23PL412020E0372778 та МД типу ІМ ЕЕ № UA205050/3/23838, актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 01.04.2023, службовими записками інспектора митниці, висновком експерта, іншими письмовими доказами.

Дані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, які підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.

В частині 2 статті 459 МК України вказано, що суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Отже, вказаними доказами повністю спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не причетний до порушення митних правил за обставин, які ставляться йому у провину. Доводи апеляційної скарги про допущену помилку митного органу щодо встановлення новизни одягу, тобто приналежності товару до нового чи вживаного одягу в даному випадку, вже були предметом перевірки місцевого суду.

Також апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що визначення опису, класифікації не задекларованого товару митним органом проведено без залучення експерта та проведено не належним чином, оскільки на підставі постанови про призначення експертизи від 09.06.223 в справі про порушення митних правил №0126/20500/23 було проведено експертизу вказаного вище не задекларованого товару та підтверджено, що вилучений товар є новим.

Отже, судом першої інстанції обґрунтовано не взято вказані твердження ОСОБА_1 до уваги, оскільки згідно з висновку експерта №-0532 від 11.07.2023, переміщувався одяг без видимих ознак використання, забруднень, пошкоджень, ознак зносу тощо. Крім того з акту огляду вбачається, що товар переміщувався з етикетками та бирками, певна кількість взуття в коробках. Невідповідність кількості товару поданим до митного контролю товарно-супровідним документам становить 1 538,70 кг. Сама по собі така кількість товару, його вартість, маркування, упакування дає підстави для обґрунтованого сумніву щодо допущеної помилки у віднесенні нового товару до вживаного.

Твердження порушника в своїх письмових поясненнях та в апеляційній скарзі про віднесення виявленого товару до виставкових зразків і складських залишків, відповідно до листів відправника товару, є безпідставними.

Оскільки саме по собі твердження про не віднесення одягу та взуття до нового не може братись безумовною підставою для висновку про відсутність правопорушення. Для такого висновку має бути сукупність обставин, у встановленому порядку підтверджених відповідними доказами, а наявний в матеріалах справи висновок експерта №-0532 від 11.07.2023 чітко та в повній мірі підтверджує опис і класифікацію товару встановлену під час митного огляду, який не відповідає заявленим ОСОБА_1 в митній декларації відомостям щодо товару.

Стосовно наведених апелянтом, на його думку, процесуальних порушень, допущених митним органом, встановлено таке.

Проведення огляду з 23:35 години 29 березня 2023 року по 11:07 годину 01 квітня 2023 року жодним чином не свідчить про його неправильність чи недостовірність.

Посилання ОСОБА_1 на положення ст. 249 МК України щодо необхідності проведення митного огляду в цій справі у присутності декларанта є помилковим, оскільки ця норма стосується виключно випадків митного оформлення товарів, а в даному випадку мав місце лише пропуск товару через митний кордон України, який обов`язково передбачає заходи митного контролю.

Визначати підставу для проведення огляду товару, транспортного засобу комерційного призначення є компетенцією посадової особи митного органу, при цьому документального оформлення такого рішення посадової особи із наведенням конкретних причин жодним нормативним актом не передбачено і не вимагається.

Під час виконання митних формальностей відбулось спрацювання АСАУР як вбачається з акту про проведення (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу.

За обставинами цієї справи огляд проводився із застосуванням рентгенографічної установки та очевидним є те, що підставою для проведення митного огляду транспортного засобу слугував характер (вид) товару), кількість товару, а також спосіб його переміщення (у мішках), проте виявлено коробки.

В МД типу ІМ ЕЕ № UA205050/3/23838 в даному транспортному засобі переміщуються наступні товари:1. Одяг і додаткові речі до одягу та їх частини, вживані, ступінь зносу до 25%, призначені для подальшого використання, невідсортовані, без індивідуальної упаковки, продезінфіковані та поставляються у мішках: вживаний чоловічий та жіночий одяг в асортименті, вживані додаткові речі до одягу, загальною вагою 12 280, 00 кг, загальною фактурною вартістю 18 051, 61 дол США, однак під час проведення повного митного огляду з вивантаженням та розкриттям пакувальних місць встановлено очевидну невідповідність товару заявленим в товаросупровідних документах відомостям.

Відповідно до ч. 6 ст. 338 МК України огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється у присутності особи, яка переміщує ці товари, транспортні засоби через митний кордон України чи зберігає товари під митним контролем, а у разі її відсутності - за умови залучення не менше ніж двох понятих.

Аналогічне положення закріплене у п.1.1. розділу ІІІ Порядку проведення огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2012 № 1316.

Огляд проводився за участі водія ОСОБА_4 , що стверджується його підписом в акті про проведення огляду (переогляду товарів) від 29.03.2023, який жодних зауважень чи застережень щодо неправильності чи недостовірності огляду не зробив.

Отже, проаналізувавши асортимент та кількість переміщуваного одягу, з урахуванням наявності на ньому бирок та етикеток, його вартості, яка підтверджена висновком експерта (2 163 735,00 грн), апеляційний суд не погоджується із твердженням апеляційної скарги про помилку при визначені митним органом класифікації (опису) товару, а саме новий це одяг чи вживаний.

Щодо тверджень апелянта, що працівники митниці не можуть бути понятими, то вони є голослівними, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 засвідчили складання протоколу стосовно ОСОБА_1 у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. А застережень щодо можливості участі працівників митного органу як свідків немає.

Доводи ОСОБА_1 , що постанова суду прийнята без належної оцінки матеріалів справи, не беруться до уваги апеляційного суду.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з постанови суду суддя місцевого суду всебічно, повно та об`єктивно дослідив всі обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Аргументи апелянта про те, що у нього відсутній умисел на вчинення правопорушення до уваги не беруться, оскільки не звільняють декларанта від обов`язку належним чином відобразити у декларації товар, який перевозиться, що само по собі передбачає необхідність огляду товару або вчинення будь-яких інших дій, спрямованих на правильне відображення у декларації товару, який перевозиться, а відтак не спростовують обставин, викладених у протоколі про порушення митних правил, та наявність незадекларованого у митній декларації товару.

Саме декларант несе повну відповідальність за відомості, внесені у декларації та при цьому невідповідність заявленого та фактично переміщуваного товару є явною та очевидною.

Апеляційним судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, усі інші доводи ОСОБА_1 , які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, оскільки вони перевірялись місцевим судом, який дав їм правильну юридичну оцінку, а на думку апеляційного суду зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і, фактично спрямовані на уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України шляхом закриття провадження у справі.

Пунктом 43 ст. 4 МК України визначено, що посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання такими підприємствами вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 є керівником ТОВ «Бренд Проперті», що підтверджується обліковою карткою суб`єкта ЗЕД. Крім цього, відповідно до EE 23UA38U1 декларантом товарів є ТОВ «Бренд Проперті», а саме ОСОБА_1 . Отже, ОСОБА_1 від імені цього товариства і несе відповідальність за порушення митних правил.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи та положення ч. 1 ст. 483 МК України, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правильного висновку про те, що саме ОСОБА_1 , як керівник ТОВ "Бренд Проперті", повинен у даному випадку нести відповідальність за порушення митних правил, оскільки матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст. 495 МК України, його винуватості у порушенні митних правил.

З огляду на зазначене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України правопорушення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу цього правопорушення та закриття провадження у справі, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

Постанова судді є законною та такою, що винесена відповідно до вимог МК України і КУпАП, а підстави для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, відсутні.

А тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену постанову судді без змін.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Любомльського районного суду Волинської області від 28 вересня 2023 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 вересня 2023 року щодо нього, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського

апеляційного суду П. П. Борсук