П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2023 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення що надійшла із 94 прикордонного загону віпс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно гр. України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешк. АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 204-1КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №012828 від 24.05.2023, вбачається, що ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 204-1 КУпап, а саме: о 18 год. 00, хв. 23.05.2023 року в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)» на в`їзд в Україну прибув громадянин, який на паспортний контроль пред`явив посвідчення на повернення НОМЕР_1 виданий на ім`я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час здійснення прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» в ході здійснення фільтраційно-перевірочних заходів шляхом проведення опитування було встановлено, що громадянин України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , незаконно перетнув державний кордон поза встановленими пунктами пропуску в грудні 2022 року на ділянці відповідальності НОМЕР_2 прикордонного загону н.п Астей Мукачівський район Закарпатської області, тобто вищезазначений громадянин здійснив незаконний перетин державного кордону з України в Угорщину.

Своїми діями порушив, вимоги п.2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затвердженою ПКМУ від 27.01.1995 року № 57, чим вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачено частиною 1 статті 204-1 КУпАП

ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, повторно, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, інформація щодо розгляду справи розміщена на веб-сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за посиланням: https://ug.zk.court.gov.ua/sud0712/gromadyanam//. При цьому матеріали справи містять його заву в якій він просить розгляд справи проводити за його відсутності, про те, що розгляд справи має відбутися Ужгородському міськрайонному суді він повідомлений.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У зв`язку із наведеним вважаю за можливе проводити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ,. ознак складу правопорушення передбаченого ч.1 ст. 204-1 КпАП України.

Згідно ст.ст.245, 280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Частина 1 статті 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно до ч.1 ст.2 та ч.1 ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в України громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну). Перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Пунктом 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затв. ПКМУ №57 від 27.01.1995 року, передбачено, що перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; проїзний документ дитини; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу. У разі коли громадянин, який постійно проживає в Україні, втратив зазначені документи (далі - паспортні документи) за межами України або якщо строк дії таких документів закінчився під час перебування громадянина за межами України, або встановлено, що вони є недійсними з інших причин, документом, що дає право на в`їзд в Україну, є посвідчення особи на повернення в Україну, яке видається дипломатичним представництвом або консульською установою України за кордоном.

Згідно п.1 ч.1 статті 2 Закону України «Про громадянство» законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах: єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Як вбачається з матеріалів справи, під час здійснення прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» 24.05.2023 , в ході здійснення фільтраційно-перевірочних заходів шляхом проведення опитування було встановлено, що громадянин України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , незаконно перетнув державний кордон поза встановленими пунктами пропуску в грудні 2022 року на ділянці відповідальності НОМЕР_2 прикордонного загону н.п Астей Мукачівський район Закарпатської області, тобто вищезазначений громадянин здійснив незаконний перетин державного кордону з України в Угорщину.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , вину у чиненні правопорушення визнав, факт перетинання кордону поза межами пункту пропуску підтвердив.

Вказані в сукупності обставини вказують на наявність в діях ОСОБА_1 , ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, тобто перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України

Дії ОСОБА_1 , за ознаками ч.1 ст.204-1 КУпАП кваліфіковані правильно.

Вина правопорушника підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №012828 від 24.05.2023 р., протоколом адміністративного затримання від 23.05.2023 року, протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 23.05.2023 року, рапортами інспекторів прикордонного контролю; актом опитування затриманої особи;Витягом із бази даних «Ризик» щодо перетину ДКУ громадянином України; особистими письмовими поясненнями ОСОБА_1 , що містяться у матеріалах справи.

При призначенні адміністративного стягнення суддя виходить із змісту ст.33 КУпАП і враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а отже приходжу до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП у вигляді штрафу.

Згідно положень ч.5 ст.283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору. Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» , станом на січень 2023 року установлено прожитковий мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 гривень. Таким чином, правопорушнику необхідно сплатити судовий збір в розмірі 536,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.40-1, 204-1 ч.1, 283-284, 287, 291, 294 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закон України «Про судовий збір» суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винною у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 204-1 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що складає 3400 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 грн.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути винесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош