ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року м. Володимир

Суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Кусік І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, яка надійшла з Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ 071174 від 02 липня 13.08.2023 року вбачається, що 13.08.2023 року о 17.00 год на автодорозі Р-на 66 кілометрі водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Вольво», д.н.з. НОМЕР_1 , при виконанні обгону, не переконався,що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху і не створить перешкод автомобілям, які рухалися за ним, та допустив зіткнення з автомобілями «Шкода Фабія» д.н.з НОМЕР_2 та «Рено» д.н.з. НОМЕР_3 в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 13.3 та 14.2а ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків, приходжу до висновку, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбачений 124 КУпАП з наступних підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, підлягає встановленню чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з вимогами ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діянь, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого цим кодексом, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Судовий розгляд справи повинен проводитись у межах визначених у протоколі обставин про адміністративне правопорушення, який є фактичним обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом.

Проаналізувавши суть пред`явленого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суддя дійшла наступного.

Диспозицією ст. 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно п. 14.2.а) ПДР України, перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що жоден з водіїв транспортних засобів, які рухаються за ним і яким може бути створено перешкоду, не розпочав обгону.

Як визначено п. 13.3 ПДР України, під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Безкровний І.В. пояснили, що з протоколом вони не згідні, 13.08.2023 року ОСОБА_1 рухався по автодорозі Р-15 у напрямку з м. Луцька у напрямку м. Нововолинськ. Ніякого маневру обгону він не здійснював і не мав наміру здійснювати. Він збирався здійснити поворот наліво у напрямку с. Дігтів, тому заїхав у смугу ліворуч, з якої здійснюється поворот. У цей час по зустрічній смузі у напрямку руху його автомобіля на великій швидкості їхав автомобіль «Шкода Фабія» д.н.з НОМЕР_2 , який здійснював на цій смузі обгін, причому через суцільну розмітку. У цей момент він відчув удар у свій автомобіль. Відбулося зіткнення з автомобілями «Рено» та «Шкода Фабія». Через велику швидкість руху автомобіль «Шкода Фабія» його транспортний засіб відкинуло далеко від місця зіткнення. Також ОСОБА_1 зауважив, що він не згоден зі схемою ДТП, яка міститься у матеріалах справи, оскільки на ній не вказано місця зіткнення, а позначено місце, де стояли автомобілі після ДТП, а це було приблизно за 100 метрів від місця, де трапилася ДТП. З урахуванням вищевикладеного просив закрити провадження у справі щодо нього.

Дані ОСОБА_1 покази в судовому засіданні повністю відповідають його показам, даних ним на місці ДТП при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та узгоджуються з показами свідків.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які дали пояснення у судовому засіданні, повністю підтвердили покази ОСОБА_1 .

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Обов`язок щодо збирання доказів, відповідно ст.251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Сам протокол про адміністративні правопорушення, за відсутності інших доказів, не є, на думку суду, належним і допустимим доказом в розумінні ч.1 ст.251 КУпАП.

Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення останньою правопорушення відповідними доказами не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

Суд не має права самостійно відшуковувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Таким чином, будь-яких даних про те, що ОСОБА_1 порушив п. п. 13.3 та 14.2а ПДР України протокол та матеріали справи не містять.

Суддею було вивчено усі докази у справі. При цьому було встановлено факти, які вказують на неналежність та недопустимість доказів, наданих суду.

Відповідно до п.1 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, на схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються такі об`єкти:

1) ділянка дороги, на якій сталась ДТП;

2) сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів;

3) транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів;

4) сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям;

5) інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту;

6) координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів;

7) ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами;

8) ширина тротуарів, узбіччя;

9) розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття;

10) розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття;

11) розташування дорожньої розмітки;

12) розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху;

13) розташування шлагбаума, засобів сигналізації, дорожніх знаків на підході до залізничного переїзду.

В обов`язковому порядку на схемі місця ДТП заповнюється таблиця дорожніх умов та зазначаються назви об`єктів, зображених на схемі.

На зворотному боці схеми місця ДТП зазначаються:

1) марка (модель) пошкодженого транспортного засобу;

2) номерний знак транспортного засобу;

3) власник (співвласник) транспортного засобу;

4) серія та номер полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та назва страхової організації, яка його видала, а у разі його відсутності - посвідчення відповідної категорії осіб, для яких наявність полісу не є обов`язковою;

5) перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП;

6) вид пригоди;

7) кількість учасників ДТП;

8) порушення пункту Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306;

9) результати огляду на стан сп`яніння (у випадку його проведення);

10) тип транспортного засобу.

Зазначена інформація підтверджується підписами водіїв транспортних засобів.

Однак, як вбачається зі схеми ДТП, на ній у порушення перерахованих вимог не вказано ні місця, де сталася ДТП, ні який пункт правил ПДР було порушено. Тож враховуючи вищенаведене, суддя оцінює схему місця ДТП, яка сталася 13.08.2023 року, як неналежний доказ.

Підсумовуючи викладене, з урахуванням пояснень ОСОБА_1 , наданих ним в суді, вивчивши та оцінивши матеріали провадження, приходжу до висновку, що будь-яких фактичних даних про те, що ОСОБА_1 порушив . 13.3 та 14.2а ПДР України матеріалами справи не доведено, а судом не встановлено, а відтак, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Згідно вимог ст. 247 ч.7 КУпАП , провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи те, що правопорушення було скоєне 13.08.2023 року, а тримісячний строк з моменту вчинення правопорушення, в межах якого може бути накладено стягнення, сплинув 13.11.2023 року, тож з урахуванням положень ст. 247 ч.7 КУпАП, провадження по справі підлягає закриттю, а правопорушник звільненню від адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 9, 38,124, 247, 256, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ірина КУСІК