Справа №484/2220/23
Провадження № 33/812/256/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 червня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Овсепян Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Овсепян Юлії Сергіївни на постанову, яку ухвалив Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області під головуванням судді Оксани Анатоліївни Максютенко у приміщенні цього ж суду 11 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , учасник бойових дій, визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №480127 від 22 квітня 2023 року, який направлений на розгляд до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, водій ОСОБА_1 22 квітня 2023 року о 00 год. 34 хв. керував транспортним засобом Ford Transit Connect, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Первомайськ по вул. Гвардійців Родомцева з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом запирання замків та залишенням транспортного засобу на місці зупинки.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись із постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Овсепян Ю.С. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апелянт зазначив, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, при розгляді справи судом не було враховано всіх обставин, які впливають на прийняття правильного рішення та не вжито заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх доказів по справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відеозаписи, які знаходяться в адміністративних матеріалах, є недопустимими та неналежними доказами. Також суд першої інстанції не вивчив та залишив поза увагою обґрунтування, викладені в клопотанні сторони захисту, про визнання доказів недопустимими та неналежними.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 480127 від 22квітня 2023 року відеозаписи не відповідають вимогам, встановленим Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 р. за № 28/32999 (далі Інструкція), а саме: відеозаписи не є безперервні, а отже змінювалися (редагувалися), що викликає сумнів в автентичності оригіналу, на двох відеозаписах не відображається дата та час, відеозаписи не містять посилань на технічні засоби, за допомогою яких їх здійснено, до протоколу не додано рапорту лейтенанта поліції Ткаченка Д.М. з роз`ясненням походження даних відеозаписів тощо. Тому дані відеозаписи являються недопустимими та неналежними доказами по справі.

Апелянт наголошував, що відеозаписи в порушення нормам Інструкції здійснювалися працівниками поліції на власні смартфони.

Крім того адміністративні матеріали не містять направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я.

Працівники поліції, які провели зупинку транспортного засобу Ford Transit Connect, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , не були наділені повноваженнями зупиняти даний транспортний засіб в межах проведення контролю за дотриманням особами комендантської години.

Порушення ОСОБА_1 вимог, які встановлені до комендантської години, а саме - порушення заборони на рух транспортних засобів, в даному випадку не відноситься до компетенції контролю даних інспекторів ВРПП Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області. Тому всі наступні дії поліцейських є наслідками незаконних дій, а отже усі докази адміністративних матеріалів неналежними доказами, які отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, і не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень судом.

Адміністративні матеріали не містять повідомлення в письмовій формі лейтенантом поліції Ткаченком Д.М. свого керівника про тимчасове обмеження фактичного володіння річчю особи, протоколу про здійснення тимчасового обмеження фактичного володіння річчю (пересування транспортного засобу) та доказів вручення такого протоколу ОСОБА_1 . Зазначене призвело до порушення прав та інтересів ОСОБА_1 як фактичного володільця річчю.

На момент зупинення транспортного засобу Ford Transit Connect, номерний знак НОМЕР_1 , в салоні автомобіля крім ОСОБА_1 був ОСОБА_2 , якому були відомі обставини, що підлягають установленню по даній справі. Однак в супереч вимогам ст. 256 КУпАП лейтенантом поліції Ткаченком Д.М. він не був зазначений як свідок в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того місцевим судом під час ухвалення постанови від 11 травня 2023 року було порушено норми процесуального права.

А саме: після заслуховування пояснень ОСОБА_1 , позиції захисника - адвоката Овсепян Ю.С., пояснень свідка ОСОБА_3 суд вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення постанови.

З нарадчої кімнати для оголошення постанови суд в зал судових засідань так і не з`явився.

Вказане підтверджується протоколом судового засідання та аудіофіксацією судового засідання.

Копія постанови про накладення адміністративного стягнення була вручена ОСОБА_1 та адвокату Овсепян Ю.С. секретарем судового засідання ОСОБА_4 під розписку в коридорі приміщення суду.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У судове засідання суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явились, про час та місце судового засідання були повідомлений апеляційним судом шляхом направлення повідомлення, а також направлення телефонограми. ОСОБА_1 направив суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

За такого повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи, є належним, та з урахуванням положень частини 1 статті 268, частини 6 статті 294 КУпАП, змісту його клопотання та думки його захисника, а також що матеріали справи про адміністративне правопорушення є достатніми для розгляду, тому апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність ОСОБА_1 , за участі його захисника.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_5 , яка підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі Правила)).

Згідно із частиною 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 статті 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД№ 480127 від 22 квітня 2023 року, водій ОСОБА_1 22 квітня 2023 року о 00 год. 34 хв. керував транспортним засобом Ford Transit Connect, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Первомайськ, по вул. Гвардійців Родомцева з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Цей протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Будь-яких зауважень або заперечень щодо факту керування автомобілем або щодо відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння протокол не містить.

В графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначив - «Пояснення надам у суді».

Достовірність викладених у протоколі відомостей, зокрема, факт відмови ОСОБА_1 як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку - як поліцейськими на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, також підтверджено іншими доказами: відеозаписом правопорушення, який досліджувався у судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій, і в якому зафіксовані усі викладені в протоколі серії ААД№ 480127 від 22 квітня 2023 року обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Зокрема, що ОСОБА_1 як особа, яка керувала транспортним засобом, відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння як працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі. Фіксація правопорушення була здійснена працівниками поліції технічними засобами відеофіксації відповідно до вимог частини 2 статті 266 КУпАП.

Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку від огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, що підтверджено фіксацією технічними засобами відеозапису суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, обґрунтовано вважав доведеним факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Апеляційний суд відхиляє аргументи апеляційної скарги як безпідставні.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення поліцейськими Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і відео і кінозйомки, затвердженої наказом №1026 від 18 грудня 2018 року, а саме відсутність непереривної відеофіксації, відсутність на двох відеозаписах дати та часу, відсутність посилань на технічні засоби, за допомогою яких їх здійснено, не спростовує належність фіксації факту правопорушення, у вчиненні якого звинувачується ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою виявлення або фіксування правопорушення.

Норми законодавства про адміністративні правопорушення (КУпАП) не містять спеціальних вимог щодо порядку фіксації огляду водія на стан сп`яніння, зокрема про обмеження при огляді можливості використання технічних приладів відеозапису.

Відеозапис, який приєднаний до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, тому відеозапис є належним та допустимим доказом.

На диску, який наданий працівниками поліції, розміщені відеозаписи із різних технічних пристроїв, які взаємодоповнюють один одного та в сукупності підтверджують обставини справи.

Із відеозаписів вбачається, що саме ОСОБА_1 , особа якого зафіксована на відеозаписі та співпадає із особою, яка була встановлена працівниками поліції (файл «Рижов» час запису 00:05), відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Твердження про те, що джерело походження відеозапису невідоме, є безпідставним та спростовується відомостями із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 480127, з яких вбачається, що до протоколу додаються матеріали згідно опису, в тому числі відеодоказ.

Отже, відеозапис події є належним та допустимим доказом. А тому, місцевий суд обґрунтовано поклав такий в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того з урахуванням вимог вищенаведеного Закону України «Про Національну поліцію» працівники поліції, здійснюючи відеофіксацію події на різні технічні пристрої, в тому числі на відеореєстратор та мобільний телефон, жодних порушень не допустили.

З відеозапису, доданого до протоколу, також вбачається, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки (файл «Рижов» час запису 00:18;01:10) або у відповідному медичному закладі (час запису 00:31).

Проте ОСОБА_1 або відмовлявся від проходження зазначеного огляду (час запису 00:28;01:27) або погоджувався за умови «якщо до цього дійде», а потім зазначав, що немає сенсу (час запису03:05;03:15;04:24).

Така поведінка ОСОБА_1 у відповідь на пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння не може бути розцінена судом інакше, ніж відмова особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду, зокрема, на стан алкогольного сп`яніння.

На питання працівників поліції, що ОСОБА_1 вживав (файл «Рижов» час запису 03:09) той відповів- «Горілку, мабуть», а також зазначив, що небагато вживав (час запису 03:10;03:24).

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції в присутності ОСОБА_1 не оформлювалось та не було вручено йому направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу.

Відповідно до положень частин 2, 3, 6 статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до пункту 8 Розділу ІІ цієї інструкції форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз наведених положень нормативних актів свідчить про те, що водій транспортного засобу направляється на огляд до закладу охорони здоров`я у разі незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським на місці зупинки, або відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським за умови згоди пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я, а, відповідно, і направлення на огляд до закладу охорони здоров`я оформлюється у такому випадку, коли водій погодився пройти огляд у названому закладі.

З відеозапису вбачається, що працівником поліції було роз`яснено порядок огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння, запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі, однак, останній відмовився від проходження огляду.

ОСОБА_1 , як правильно встановив суд першої інстанції, на огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і у закладі охорони здоров`я, не погодився, а тому складання поліцейським направлення не було обов`язковим.

Крім того, наведене не впливає на встановлення факту скоєння ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Доводи апелянта, що ОСОБА_1 працівниками поліції було безпідставно зупинено у комендантську годину, не заслуговують на увагу.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції та законність такої дії не впливають на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.

Окрім того, неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5 ПДР.

Доводи з приводу того, що керування транспортним засобом під час комендантської години не може бути підставою для зупинки транспортного засобу апеляційний суд вважає безпідставним.

Так, з матеріалів справи і відеозапису подій від 22 квітня 2023 року, вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем о 00:34 год., тобто під час дії комендантської години, встановленої на території Миколаївської області на час воєнного стану.

За змістом Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а також відповідно до Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №573 від 08 липня 2020 року на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Перепустка - це виданий комендатурою документ, що надає особам, зокрема тим, які керують транспортними засобами, дозвіл на перебування в певний період доби на території, де запроваджено комендантську годину.

Контроль за дотриманням особами комендантської години здійснюється патрулями, які підпорядковуються коменданту.

Під час дії комендантської години Збройні Сили, Держспецтрансслужба, Національна гвардія, Держприкордонслужба, Національна поліція, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС продовжують виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності.

Патрулям на території, де запроваджено комендантську годину, в установленому законодавством порядку надано право, зокрема, перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, документи, що підтверджують законність перебування на території України, перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи, за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться.

Згідно з Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженим постановою КМУ від 29 грудня 2021 №1456 уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби та вимагати пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також документів, що підтверджують відповідне право особи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ), якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення.

Все вищевказане узгоджується із статтями 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Отже, за вказаних обставин зупинення поліцейськими автомобіля під керуванням ОСОБА_1 під час дії комендантської години і перевірка його документів є законними.

Посилання на те, що працівником поліції не було письмово повідомлено керівника про тимчасове обмеження фактичного володіння річчю особи та не складено протокол про такий випадок, не впливають на правильність кваліфікації поведінки ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, а оцінка таких дій працівника поліції не входить до предмету дослідження в адміністративній справі, яка переглядається.

Доводи про незалучення працівниками поліції в якості свідка особи, яка перебувала разом з ОСОБА_1 в автомобілі під час його зупинки працівниками поліції, ОСОБА_3 апеляційним судом відхиляються, Так, відповідно до частини 2 статті 266 КУпАП залучення свідків при оглядові водія на стан сп`яніння працівниками поліції не є обов`язковою, але вимагається при неможливості фіксації огляду за допомогою засобів відеофіксації. Як вбачається з матеріалів справи - протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №480127 від 22 квітня 2023 року та доданих до нього відеозаписів ОСОБА_3 до огляду водія ОСОБА_1 не залучався, а тому були відсутні підстави для отримання його пояснень поліцейськими. Вказана особа давала пояснення в якості свідка в суді першої інстанції, але його свідчення також не спростовують висновків суду щодо доведеності вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Апеляційний суд не приймає аргументи апеляційної скарги про те, що постанова суду не була проголошена суддею Рижову І.В. та його захиснику, а лише вручена секретарем суду.

Так, згідно протоколу судового засідання від 11 травня 2023 року останнім записом об 11:32:17 год. є запис про видалення головуючого судді ОСОБА_6 до нарадчої кімнати (а.с. 52), а відповідно до довідки, складеної 11 травня 2023 року секретарем судового засідання Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області (а.с. 53) 11 травня 2023 року о 13-35 год у зв`язку з неявкою всіх учасників процесу в судове засідання на оголошення постанови по справі № 3/484/923/23 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.

Згідно матеріалів справи, заперечення на протокол судового засідання щодо його неповноти або неправильності, а саме не відображення факту явки на оголошення постанови суду ОСОБА_1 та його захисника, не подавалось. Доказів на спростування викладених у вказаній довідці відомостей матеріали справи не містять. Апеляційний суд не наділений повноваженнями щодо перевірки викладених у протоколі судового засідання та довідці відомостей.

До того ж діючи норми КУпАП не передбачають наслідків недотримання вимог судом першої інстанції щодо оголошення судового рішення при перегляді справи апеляційним судом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. У справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції, який підтверджений, а доказів протилежного матеріали справи не містять.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху. Керуючись статтею 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Овсепян Юлії Сергіївни залишити без задоволення, а постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 травня 2023 року якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна