ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2648/23 Провадження 3/636/1353/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2023Суддя Чугуївського міського суду Харківської області Золотоверха О. О., розглянувши матеріали, які надійшли з Військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , старшого солдата радіотелефоніста 2 самохідного артилерійського взводу 3 самохідної артилерійської батареї 63 гаубічного самохідно-артилерійського дивізіону ВЧ НОМЕР_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

З протоколу серії НОМЕР_1 №184 від 13.05.2023 вбачається, що ОСОБА_1 , 12.05.2023 о 21:30 годині з`явився до розташування ВЧ НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 із зовнішніми ознаками алкогольного сп`яніння нечітка мова, почервоніння обличчя та очей, невмотивована агресія, характерний сильний запах алкоголю з ротової порожнини.

Старшому солдату ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння у ЦРЛ м. В. Бурлук або у ЦРЛ м. Чугуєва, від чого він у присутності двох свідків категорично відмовився.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 12 травня ввечері він у вільний час грав у футбол та травмувався, в зв`язку із чим до нього дійсно викликали медичного працівника та вирішувалось питання щодо його госпіталізації. У стані алкогольного сп`яніння він не перебував, проходити огляд на стан сп`яніння йому не пропонували, від проходження такого огляду він не відмовлявся. Наступного дня його було госпіталізовано до Чугуївської лікарні з приводу отриманої травми, та вже після виписки 17 травня йому пропонували підписати протокол про притягнення його до відповідальності, начебто за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що 12 травня Лівінський дійсно травмувався й вирішувалось питання про його госпіталізацію. Свідок повідомив суду, що в його присутності ОСОБА_1 не пропонували проїхати до лікарні для проходження огляду на стан сп`яніння та ОСОБА_1 від такого огляду не відмовлявся. ОСОБА_1 в присутності свідка дійсно відмовився від підписання протоколу, але це відбувалось пізніше, десь 17 травня. Чи перебував 12.05.2023 ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, - свідок ОСОБА_2 пояснити не зміг, оскільки пам`ятає, що у ОСОБА_1 було певне почервоніння очей та обличчя, чи мав місце запах алкоголю, він не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_3 до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений своєчасно та належним чином, зі слів другого свідка ОСОБА_2 ОСОБА_3 на теперішній час перебуває у відпустці.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналогічні положення фактично висловлені Європейським судом з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 у справі «Михайлова проти України», який зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Як встановлено в ході судового розгляду, письмові пояснення, надані свідком ОСОБА_2 в суді за своїм змістом суттєво відрізняються від його пояснень, викладених у письмовому вигляді а.с. 14-16.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 27.06.2019 по справі № 560/751/17, пояснення осіб, які у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, не можуть бути беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення та не є належними доказами, якими може обґрунтовуватись притягнення до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення свідків, за відсутності будь-яких інших даних (відеозапису, пояснень свідків, наданих в судовому засіданні, тощо) суд не може визнати беззаперечними доказами, які спростовують доводи ОСОБА_1 та поза розумним сумнівом доводять факт відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За таких обставин суд приходить до висновку, що належних, допустимих та достатніх доказів, які б беззаперечно, поза розумним сумнівом, спростовували доводи ОСОБА_1 відносно того, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, йому у встановленому законом порядку не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння та він від проходження такого огляду не відмовлявся, суду не надано.

Виниклі сумніви щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь ОСОБА_1 та приходить до висновку щодо недоведеності факту відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі зазначеного, керуючись статтями 247, 251, 252, 278 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.3 ст. 172-20 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КупАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції шляхом подачі у 10-денний строк з дня оголошення постанови апеляційної скарги.

Суддя: О.О. Золотоверха