№755/6654/23
№3/755/3462/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2023 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в м. Києві про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130, ст. 122-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 466176, ОСОБА_1 , 02 травня 2023 року, о 14 годині 46 хвилин, у м. Києві, по вул. Регенераторній, 4, керував автомобілем «BMW 340», д/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (поблідніння шкірного покриву обличчя, тремтіння рук, зіниці очей не реагують на світло). Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився, тобто, своїми діями порушив п. 2.5 ПДР України.

Зокрема, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 466175, ОСОБА_1 , 02 травня 2023 року, о 14 годині 46 хвилин, у м. Києві, по пр-ту Соборності, 2, керуючи автомобілем «BMW 340», д/н НОМЕР_1 , не виконав вимогу про зупинку подану працівником та продовжив рух, далі змінюючи напрямок руху, та був заблокований за адресою: м. Київ, вул. Регенераторна, 4, тобто, своїми діями порушив п. 2.4 ПДР України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Мироненко К.Б. заявила клопотання про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, мотивуючи його тим, що учасником подій, зафіксованих на портативні відеореєстратори поліцейських, є не ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а його молодший брат - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який страждає на наркотичну та алкогольну залежність. 02 травня 2023 за кермом автомобіля «BMW 340», д/н НОМЕР_1 перебував саме ОСОБА_2 і це підтверджується: відеозаписом із портативних відеореєстраторів поліцейських, який є додатком до протоколів про адміністративне правопорушення; скріншотом зупиненого відеозапису, на якому видно обличчя ОСОБА_2 ; фотознімком ОСОБА_2 ; копією паспорту ОСОБА_2 ; фотознімком ОСОБА_1 ; копією паспорту ОСОБА_1 . Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, поліцейські неодноразово вимагали від ОСОБА_2 пред`явити документи, що посвідчують його особу, у тому числі, наполегливо вимагали розблокувати телефон, щоб встановити його особу за допомогою додатку «Дія», однак, цього зроблено не було. Крім того, коли ОСОБА_2 запропонували поїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, один з працівників поліції сказав, що спочатку, потрібно поїхати до райвідділу, щоб встановити його особу, однак, цього також зроблено так і не було. Оскільки працівниками поліції відносно ОСОБА_2 складено постанову від 02.05.2023 року серії ЕАС № 6926526, у тому числі, за непред`явлення посвідчення водія, це вказує на те, що ОСОБА_2 так і не надав документи, які посвідчують його особу. При цьому, очевидним є те, що ОСОБА_2 зловживав довірою поліцейських та умисно назвав ім`я свого брата, щоб уникнути адміністративної відповідальності. Таким чином, працівники поліції не виконали свого обов`язку щодо встановлення особи правопорушника за відсутності документів та не порівняли фотографію ОСОБА_1 , яка міститься у базі даних «АРМОР», із зовнішнім виглядом особи, яку вони затримали. Відповідно до ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер і про таку відповідальність зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 у справі № 1-34/2010. На підтвердження своїх пояснень надала для долучення до матеріалів справи письмові докази.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав клопотання захисника та прохав його задовольнити, зазначивши, що 02.05.2023 року за кермом автомобіля «BMW 340», д/н НОМЕР_1 він взагалі не перебував, а перебував його молодший брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який назвав його анкетні дані, а поліцейські, в свою чергу, без перевірки документів, склали протоколи про адміністративне правопорушення саме відносно нього, а не його брата.

Крім того, у судовому засіданні, за участю ОСОБА_1 та захисника Мироненко К.Б., було переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, що був долучений до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення захисника Мироненко К.Б,, ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Як вбачається з протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД № 466176 та серії ААД № 466175, їх було складено відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як пояснили у судовому засіданні захисник Мироненко К.Б. та ОСОБА_1, 02.05.2023 року за кермом автомобіля «BMW 340», д/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 взагалі не перебував, а перебував його молодший брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який страждає на наркотичну та алкогольну залежність, а тому, з метою уникнення адміністративної відповідальності, не пред`явивши для перевірки документи, повідомив працівникам поліції неправдиві анкетні дані. У свою чергу, працівники поліції, не перевіривши документи особи правопорушника, склали протоколи про адміністративне правопорушення лише зі слів останнього.

Надані захисником Мироненко К.Б. та ОСОБА_1 пояснення підтверджуються відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, що був долучений до матеріалів справи, а також, долученими до справи стороною захисту письмовими доказами.

Як вбачається із вищевказаного відеозапису, працівниками поліції особі правопорушника було неодноразово запропоновано пред`явити документи, що посвідчують її особу, зокрема, прохали розблокувати телефон, щоб встановити особу за допомогою додатку «Дія», однак, цього зроблено не було, документи не надано. Особа зазначала працівникам поліції, що вони можуть встановити її особу за допомогою перевірки Єдиного державного реєстру транспортних засобів. Далі, вбачається те, що працівник поліції зазначає, що особу буде затримано та доставлено до райвідділу для встановлення особи, однак, матеріали справи не містять доказів цьому. У подальшому, відео переривається та вмикається в момент, коли особі, у службовому автомобілі оголошують зміст протоколів про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні захисником Мироненко К.Б. надано фото та документи, що посвідчують особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його брата ОСОБА_2 , з яких вбачається, що на вищевказаному відеозапису зображено саме ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 , тобто, все наведене ще раз вказує на те, що працівниками поліції не було належним чином встановлено особу правопорушника при складанні протоколів про адміністративне правопорушення.

Зокрема, як пояснила у судовому засіданні захисник Мироненко Л.Б. та як вбачається з матеріалів справи, особу правопорушника працівники поліції встановлювали за допомогою бази даних «АРМОР» та на фото з її роздруківки зображено ОСОБА_1 , який не є тією особою, яку зображено на відеозаписі, долученого до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці другому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Згідно з п. 9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1376, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «місце складання протоколу» - населений пункт або географічна точка; у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол» - прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол (повністю, без скорочень); у графі «склав цей протокол про те, що громадянин(ка)» - прізвище, ім`я та по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (повністю, без скорочень); у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» - документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла)); у графі «чи притягався(лася) до адміністративної відповідальності» - інформація щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року (за наявності); у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол); у графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).

Таким чином, працівники поліції, у порушення вимог закону, не вжили заходів для встановлення особи правопорушника та склали протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130, ст. 122-2 КУпАП на особу, яка не керувала транспортним засобом.

Все вищенаведене спростовує обставини, викладені у протоколах про адміністративне правопорушення та не спростовує пояснень ОСОБА_1 та захисника Мироненко К.Б. надані останніми у судовому засіданні.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, на що звертав свою увагу Пленум Верховного Суду України в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.).

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що оскільки діючим Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, то в даному випадку, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Мироненко К.Б., які не спростовуються наданими матеріалами, а, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП, вивчивши наявні докази в їх сукупності, необхідно провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 122-2 130, 245, 247, 251-252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, 122-2 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: