Дата документу Справа № 335/1097/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/1097/23 Головуючий в 1 інст. Макаров В.О.
Провадження № 33/807/394/23 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 червня 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2023 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу 3400 гривень, звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з оскаржуваною постановою, суддя місцевого суду встановив, що 29.01.2023 о 20 год. 50 хв. в м. Запоріжжя, Вознесенівський район, на перехресті пр. Соборний та вул. Лермонтова біля будинку №186, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом CHEVROLET NUBIRA, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не впевнився, що не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до інших осіб та скоїв наїзд на транспортний засіб, що стояв GEELY GC2, державний номерний знак НОМЕР_2 , власник ОСОБА_2 , чим порушив п.10.9 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, яким передбачено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Крім того, 29.01.2023 о 20 год. 50 хв. в м. Запоріжжя, Вознесенівський район, на перехресті пр. Соборний та вул. Лермонтова біля будинку №186, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем CHEVROLET NUBIRA, державний номерний знак НОМЕР_1 , став учасником дорожньо-транспортної пригоди та місце пригоди залишив, чим порушив п.2.10 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, яким передбачено, що уразі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Зазначені події судом були об`єднані в одне провадження згідно з вимогами ст. 36 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що постанова суду винесена з грубим порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням матеріального права.

Доводи обґрунтовує тим, що дорожньо-транспортної пригоди взагалі не було, наявні на автомобілі GEELY GC2 пошкодження, були отримані ним раніше. В ході спілкування з водієм ОСОБА_2 домовилися не викликати поліцейських, після чого він поїхав у своїх справах. Жодних дій, спрямованих на приховування факту ДТП та залишення місця пригоди, він не вчиняв, що підтверджується відеозаписом з камери відеоспостереження, розміщеної на стовпі біля дороги, що була витребувана інспектором поліції за клопотанням ОСОБА_1 .

Крім того, зазначив, що на схемі місця ДТП його автомобіль відсутній. Зокрема, не вказано яким було взаємне розташування транспортних засобів під час їх зіткнення.

Вважає, що висновки суду про наявність в його діях події та складу адміністративного правопорушення не відповідають встановленим обставинам справи.

Просить матеріали справи повернути до УПП в Запорізькій області для доопрацювання, постанову суду скасувати, постановити нову, якою закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи обізнаність потерпілого ОСОБА_2 про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції та наявності заяви про проведення судового засідання без його участі, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутністю потерпілого ОСОБА_2 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити та закрити провадження у справі за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення, перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме: відомості протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №408554 від 29.01.2023 р. за ст. 124 КУпАП та протоколу серії ААД №408464 від 29.01.2023 р. за ст.122-4 КУпАП, схему місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.01.2023 р., письмові пояснення та пояснення надані в судовому засіданні учасників події, відеозаписи, фотокартки.

Зокрема, відповідно до відомостей, зазначених у протоколах про адміністративні правопорушення, встановлено, що 29.01.2023 о 20 год. 50 хв. в м. Запоріжжя, Вознесенівський район, на перехресті пр. Соборний та вул. Лермонтова біля будинку №186, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом CHEVROLET NUBIRA, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не впевнився, що не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до інших осіб та скоїв наїзд на транспортний засіб, що стояв GEELY GC2, державний номерний знак НОМЕР_2 , власник ОСОБА_2 , чим порушив п.10.9 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Крім того, 29.01.2023 о 20 год. 50 хв. в м. Запоріжжя, Вознесенівський район, на перехресті пр. Соборний та вул. Лермонтова біля будинку №186, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем CHEVROLET NUBIRA, державний номерний знак НОМЕР_1 , став учасником дорожньо-транспортної пригоди та місце пригоди залишив, чим порушив п.2.10 «а» Правил дорожнього руху України.

Згідно п. 10.9 ПДР України, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Пунктом 2.10 «а» ПДР встановлено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що він припаркував своє авто, позаду нього, в порушення Правил дорожнього руху, на забороненому для зупинки місці, зупинився автомобіль GEELY GC2. На деякий час він залишав автомобіль без нагляду, а коли повернувся та почав від`їжджати, водій транспортного засобу GEELY заявив, що ОСОБА_1 скоїв зіткнення.

ОСОБА_1 заперечує вчинення ДТП, оскільки він навіть не відчув дотику автомобіля.

Після тривалого спілкування водій GEELY відмовився викликати поліцію, тому він поїхав у своїх справах.

На думку ОСОБА_1 , пошкодження на автомобілі ОСОБА_2 були і раніше, він намагається таким чином відшкодувати збитки, підставивши його.

Місце дорожньо-транспортної пригоди він не залишав, так як пригоди не було, і повернувся одразу після дзвінка поліцейського.

На противагу пояснень ОСОБА_1 , інший учасник ДТП - ОСОБА_2 у суді першої інстанції показав, що 29.01.2023 р. приблизно о 20 год. 50 хв. на перехресті пр. Соборний та вул. Лермонтова він зупинив свій автомобіль GEELY GC2, державний номерний знак НОМЕР_2 , та знаходився поруч, почув звук схожий на зіткнення, яке вчинив водій ОСОБА_1 , рухаючись заднім ходом.

Поспілкувавшись, вирішити проблему не вдалося, тому він викликав поліцію, а ОСОБА_1 поїхав з місця пригоди.

Вирішуючи питання щодо наявності вини ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованих правопорушень, суд першої інстанції правильно виходив із того, що обставини правопорушень підтверджуються наявними у даній справі доказами, зокрема відеозаписом події та письмовими показами потерпілого ОСОБА_2 .

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Доводи апелянта щодо відсутності відомостей про його транспортний засіб на схемі місця ДТП, що підтверджує непричетність останнього до дорожньо-транспортної пригоди, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки поліцейським зафіксовано у схемі місце ДТП, розташування транспортного засобу потерпілого та прив`язку до місцевості. Відсутність іншого автомобіля на схемі пояснюється саме залишенням ОСОБА_1 місця дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується вставленими обставинами та не поясненнями самого ОСОБА_1 .

Крім того, як вбачається з відомостей, зафіксованих відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, під час огляду транспортних засобів на бампері автомобіля CHEVROLET NUBIRA виявлені сліди, які відповідають решітці бампера автомобіля GEELY GC2, на якому в свою чергу виявлені пошкодження.

Одночасно відеозаписом, дослідженим в судовому засіданні апеляційної інстанції, зафіксовано звернення ОСОБА_2 за порадою до поліцейських, які знаходилися у вказаному місці з інших обставин. Після роз`яснення порядку повідомлення до чергової частини про дорожньо-транспортну пригоду, потерпілий залишив заяву на гарячу лінію «102» про ДТП. Зазначене пояснює здійснення виклику співробітників поліції ОСОБА_2 на місце пригоди через певний час.

Отже, перевіривши доводи апелянта в частині відсутності доказів провини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вони є надуманими і безпідставними, оскільки об`єктивно спростовуються наведеними вище доказами, не довіряти яким, підстав немає.

Викладені в обгрунтування апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних у справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків місцевого суду та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Таким чином, місцевий суд належним чином встановив всі обставини, що відповідно до вимог ст. 280 КУпАП підлягають застосуванню під час розгляду справи про адміністративне правопорушення і дійшов обгрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчинених правопорушень, які стосуються безпеки дорожнього руху та судом розглянуті в одному провадженні відповідно ст. 36 КУпАП. Призначене стягнення відповідає санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2023 р., якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник