Справа № 948/1985/23
Номер провадження 3/948/1208/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2023 суддя Машівського районного суду Полтавської області Косик С.М., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , водій «Востокстройгаз»,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

09.11.2023 о 18 год 45хв в смт.Машівка Полтавського району Полтавської області по вул.Незалежності, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21099 днз НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на який проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу «Alcotest Drager 6820», чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху.

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що визнає, про заборону подальшого руху повідомлений (а.с.2).

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, вину визнав за обставин, зазначених у протоколі та пояснив, що дійсно керував автомобілем після вживання алкоголю, але це було вчинене в стані крайньої необхідності. Зазначив, що 09.11.2023 у вечірній час у дружини, яка хворіє на гіпертонічну хворобу серця з 2014 року, стався гіпертонічний криз, а саме: відчула пекучий біль в ділянці серця та різко підвищився тиск до 220/120 мм.рт.ст. На цей час ОСОБА_1 випив спиртного з приводу відпустки сина, який перебуває на військовій службі з березня 2022 року, проте мав терміново поїхати до аптеки, щоб придбати дружині ліки, оскільки наявні вдома ліки не допомогли. Запевнив, що таке правопорушення вчинив уперше і більше таке не повториться.

На підтвердження своїх пояснень ОСОБА_1 надав у судовому засіданні довідку про медичний огляд, медичну довідку про стан здоров`я, консультацію лікаря загальної практики сімейного лікаря та висновок стосовно стану здоров`я дружини ОСОБА_2 (а.с.21, 22,26, 27).

Суд, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення, яким встановлений факт вчинення правопорушення, та письмовими поясненнями порушника, викладеними у протоколі (а.с. 2);

-тестом на алкоголь до протоколу ААД 296206 від 11.09.2023, з якого вбачається результат 1,12 проміле (а.с.3);

-копією посвідчення водія (а.с.4);

-копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення (а.с.5);

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.6);

-довідкою СПД №1 ВП №3 Полтавського РУП про те, що ОСОБА_1 має водійське посвідчення НОМЕР_2 , видане в 1997 році(а.с.7);

-відеозаписом з місця пригоди (а.с. 8).

Згідно з пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, суд уважає, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, згідно зі ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Отже, положеннями КУпАП передбачена можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Ураховуючи викладене, суд уважає, що ОСОБА_1 керував автомобілем у вказаний у протоколі час та місці в стані крайньої необхідності, а саме, задля збереження життя і здоров`я дружини, поїхавши до аптеки за необхідними медичними препаратами.

Суд враховує, що за наданими ОСОБА_1 медичними документами стосовно дружини ОСОБА_2 , остання дійсно 10.11.2023 року звернулася до лікаря та їй встановлено діагноз: гіпертонія з ускладненням, з приводу чого перебуває на стаціонарному лікуванні, її стан погіршився 09.11.2023 року.

Крім того, заподіяна шкода суспільним відносинам у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, є менш значною, ніж відвернена.

Також варто зауважити, що відповідно до протоколу ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

За вказаних обставин, провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку із вчинення вказаних дій в стані крайньої необхідності.

Керуючись ст. 247, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - у зв`язку із вчиненням дій в стані крайньої необхідності.

Повернути посвідчення водія НОМЕР_2 ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження, а у разі її оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя С. М. Косик