Справа № 392/1910/23
Провадження № 3-зв/392/4/23
ПОСТАНОВА

18 грудня 2023 року м. Мала Виска

Суддя Маловисківського районного суду Кіровоградської області Бадердінова А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Кавун Т.В. у справі про адміністративне правопорушення 392/1910/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 51 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

02.11.2023 року до Маловисківського районного суду Кіровоградської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 51 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено судді Кавун Тетяні Володимирівні.

У судове засідання, призначене на 08.12.2023 року ОСОБА_1 подав заяву в якій висловив недовіру судді Кавун Т.В. та всім суддям Маловисківського районного суду Кіровоградської області. На обґрунтування якої вказав, що не погоджується із процесуальними діями судді Кавун Т.В. в інших справах, де він був стороною по справі, вважає, що такими діями судді йому завдано моральної шкоди та збитків, які він оцінює в 1 500 000 грн. Просив задовольнити подану ним заяву.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про відвід судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області суд виходить з такого.

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства, а згідно ч. 1 ст. 7 цього Закону кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно закону, що також закріплено і в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

У статті 15 Кодексу суддівської етики України, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, зазначається, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Згідно з п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді останній заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у тому випадку, … коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Пунктом 12 висновку N 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 1 січня 2001 року незалежність судової влади означає повну неупередженість з боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Таким чином, одним із елементів довіри суспільства, в тому числі й учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить у подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» від 9 листопада 2006року (п.п. 49, 50, 52,53 заява N 33949/02) зазначається, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. Рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити..., чи існували переконливі факти, які могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною.

Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v.Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Тобто, об`єктивність розгляду справи, а отже вирішення її на основі суворого додержання законності, забезпечується суддею, щодо якого відсутні сумніви у його неупередженості та безсторонності, в тому числі у стороннього спостерігача, а тому без вирішення питання про відвід судді подальший розгляд справи про адміністративне правопорушення є неможливим, оскільки може викликати сумнів у судовому рішенні, постановленому за результатами розгляду справи.

Чинний КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді у справі про адміністративне правопорушення, відповідно, не визначений і порядок розгляду заяви про відвід.

Однак, ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а Конституційний суд України у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним».

Також Рада суддів України у пункті 4 рішення від 8 червня 2017 року № 34 роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства можливе застосування чинних процесуальних норм за аналогією.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону і розгляд заяви про відвід необхідно провести за правилами встановленими КПК України.

Обставини, що виключають участь судді у кримінальному провадженні, визначені ст.75 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

У судовому засіданні не встановлено підстав для відводу, визначених ст.75 КПК України.

У той же час, сам факт недовіри особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 може створити враження необ`єктивності та неупередженості судді Кавун Т.В. в розгляді даної справи, а відтак, в майбутньому, стане причиною недовіри до об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі і сумніву щодо реалізації права на справедливий судовий розгляд.

На необхідність заміни судді з метою усунення у стороннього спостерігача сумнівів у неупередженості судді указує і Верховний суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 10.01.2018 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/ 71498441), зазначаючи, що це сприятиме зміцненню та підтримці довіри суспільства до судової влади, указуючи, що це дасть змогу забезпечити усунення у стороннього спостерігача сумнівів у неупередженості суддів, а також, сприятиме підтримці до зростання довіри представників юридичної професії і сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів.

Така позиція ураховується судом з огляду на норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з метою однакового застосування всіма судами загальної юрисдикції кримінального процесуального законодавства та уникнення його неоднозначного тлумачення.

Як наслідок, з метою усунення та недопущення у стороннього спостерігача сумнівів у неупередженості судді, а також, у сприянні підтримці до зростання довіри суспільства, представників юридичної професії і сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів, тобто в цілому до судової влади, суддя приходитись до висновку, що заява про відвід підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.221, 245 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про відвід судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області Кавун Тетяни Володимирівни у справі №392/1910/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 51 КУпАП.

Справу №392/1910/23 передати до канцелярії Маловисківського районного суду Кіровоградської області для визначення іншого судді шляхом автоматизованого розподілу між суддями Маловисківського районного суду Кіровоградської області.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Альона Володимирівна Бадердінова