Справа № 445/1173/23
провадження № 3/445/545/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2023року Суддя Золочівського районного суду Львівської області Сивак В.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, проживаючого у АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 173918 від 21.05.2023, ОСОБА_1 21.05.2023 року о 01 годині 35 хвилин на вул. Підлипецька, с. Плугів, Золочівського району керував транспортним засобом BMW 320D д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка що не відповідає обставинам). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законодавством порядку. Від керування транспортним засобом відсторонений. Відповідно до висновку лікаря КНП Золочівської ЦРЛ, висновок №24 від 21.05.2023 року гр. ОСОБА_1 , клінічно перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП»

ОСОБА_1 у судовому засіданні вказав, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнає. Зазначив, що 21 травня 2023 року він не вживав алкогольних напоїв та не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, протокол не відповідає вимогам законодавства і жодних підписів він протоколі не ставив, його незвична поведінка пов`язана з захворюванням, він не відмовлявся та проходив в установленому порядку медичний огляд на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння. Крім цього, були порушені його права, зокрема на отримання правової допомоги адвоката, причина його зупинки була незаконною, а відтак він не міг порушити вимог п. 2.5 ПДР України. Під час перебування у медичному закладі йому нічого не роз`яснили, нічого не показали, а тільки запропонували підписати висновок лікаря. Разом з тим, поліцейські не роз`яснили його права та обов`язки, передбачені Конституцією України та ст. 268 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Сеньків О.Я. подав суду письмове заперечення у яких посилається на порушення працівниками поліції процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, просив закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. В обґрунтування таких вимог зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази щодо наявності у працівників поліції законних підстав для зупинки керованого ОСОБА_1 транспортного засобу, у зв`язку з чим виконувати всі наступні вимоги поліцейських він не був зобов`язаний, а всі складені відносно нього процесуальні документи не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Захисник також посилається на у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №173918 від 21.05.2023 року формулювання діяння, яке ставиться вину особі, по формі і за змістом не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме дії особи кваліфікуються, як керування транспортним засобом особою з явними ознаками алкогольного сп`яніння. В той же час, у протоколі вказано, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто «водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює такий склад адміністративного правопорушення: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з цим, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №173918 від 21.05.2023 року, зазначено, що ОСОБА_1 «керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння», а не в стані алкогольного сп`яніння, як визначено ч. 1 ст. 130 КУпАП та в п. 2.9а ПДР.

Крім цього, в протоколі зазначається «від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законодавством порядку», а не відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, як визначено ч. 1 ст. 130 КУпАП та в п. 2.5 ПДР.

Законодавством, а саме ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, встановлено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а не порядок відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім цього, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №173918 від 21.05.2023 року, зазначено, що ОСОБА_1 «від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законодавством порядку».

В той же час у цьому ж протоколі зазначено: «Відповідно до висновку лікаря НП Золочівської ЦРЛ, висновок №24 від 21.05.2023 року гр. ОСОБА_1 , клінічно перебуває в стані алкогольного сп`яніння»

Таким чином, склад правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п. 2.5 ПДР, а тому його відповідальність за діяння, зазначене в протоколі, на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП виключається.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за діяння, яке на момент його вчинення не є правопорушенням.

Враховуючи правову позицію висловлену у постанові Вінницького апеляційного суду від 21.07.2022 року справа № 147/319/22, оскільки склад зазначеного в протоколі та, відповідно, інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не відповідає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто правопорушенням не являється, дана особа не може бути піддана адміністративному стягненню на підставі зазначеної норми.

Обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №173918 від 21.05.2023 року в частині порушення водієм вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України також не знайшли свого підтвердження з наступних підстав.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №173918 від 21.05.2023 року формулювання діяння, яке ставиться вину особі, по формі і за змістом не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме дії особи кваліфікуються, як керування транспортним засобом особою з явними ознаками алкогольного сп`яніння. В той же час, у протоколі вказано, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто «водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Отже, у протоколі про адміністративне правопорушення невірно вказано фабулу адміністративного правопорушення, а відтак фабула не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення та пункту Правил дорожнього руху, які порушив ОСОБА_1 .

Так, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Вказані положення Закону повністю узгоджуються з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), затвердженої спільним Наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Пунктом 9 в ІІ Інструкції передбачено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Пунктом 8 затверджено форму такого направлення.

Для проходження огляду водія в медичному закладі, працівники поліції повинні запропонувати та вручити водієві письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення, тощо. І лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП.

У разі ж, якщо водієві не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі шляхом вручення письмового направлення, то підстави для притягнення водія до відповідальності за ст.130 КУпАП відсутні.

Проте, у матеріалах справи таке направлення відсутнє, що свідчить про те, що працівники поліції у встановленому законом порядку не направляли особу, яка притягається до адміністративної відповідальності у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

За відсутності такого обов`язкового елементу як письмове направлення водія на огляд до лікарського закладу, яке повинно бути складено працівником поліції за певною встановленою формою, усі подальші зібрані докази за принципом «плоди отруйного дерева» слід визнати недопустимими, а саме як отримані в порушення визначеного порядку проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, встановлено порушення працівниками поліції вимог вищезазначеної Інструкції.

Об`єктивним доказом належного виконання процедури огляду особи на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, є відеозапис події або присутність двох свідків, які фіксують та засвідчують факт правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст.31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання Правил дорожнього руху України.

Згідно п.п.4,5 Розділу П Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 за №1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Таким чином, працівник патрульної поліції, що здійснював оформлення адміністративного правопорушення, не дотримався вимог Закону України «Про національну поліцію» та Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, оскільки наданий відеозапис не відтворює всієї події за участю ОСОБА_1

Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Так, до матеріалів долучено диски відеозапису. При цьому, з долученого відеозапису не встановлено роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків, передбачених Конституцією України та КУпАП, в т.ч. права на користування правовою допомогою, в порушення вимог закону, відсутні відомості про складання в присутності ОСОБА_1 направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Таким чином, долучений запис не дає можливості встановити відомості про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він проведений з порушенням вказаної вище Інструкції від 18 грудня 2018 року № 1026, а тому його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

З долученого до протоколу відеозапису вбачається, що поведінка ОСОБА_1 дійсно не в повній мірі відповідає обстановці, наявні порушення мови та координації рухів. Однак зазначене пояснюється захворюванням останнього. Згідно медичних документів, які долучаються, ОСОБА_1 з дитинства хворіє на невротичне заїкання або логоневроз.

В протоколі ААД №173918 від 21.05.2023 року зазначається, що «від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законодавством порядку. Відповідно до висновку лікаря КНП Золочівської ЦРЛ, висновок №24 від 21.05.2023 року гр. ОСОБА_1 , клінічно перебуває в стані алкогольного сп`яніння».

Так, висновок № 24 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, від 21.05.2023 року не містить відомостей про встановлений розмір вмісту алкоголю в крові ОСОБА_1 , акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до висновку не доданий.

Статтею 8 пунктом 5 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, яка ратифікована Українською СРСР 25.04.1974 р. визначено, що в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень алкоголю в крові, а у відповідних випадках у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 грама чистого алкоголю на літр крови або 0,25 мг. на літр повітря, що видихається.

Таким чином, мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння, згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг. на літр повітря, що видихається, і становить, у перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і повітрі, що видихається, 0,5 проміле.

Наданий суду Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №24 від 21.05.2023 року, не містить відомостей про встановлений розмір вмісту алкоголю в крові ОСОБА_1 , а лише зазначається «алкогольне сп`яніння».

Таким чином, з огляду на досліджені докази, суд приходить до переконання, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діяннях ОСОБА_1 не підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин, вважаю, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Керуючись ст. ст. 9, 130, 247, 251, 252, 256, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н ОВ И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя:В. М. Сивак