Провадження № 3/679/414/2023
Справа № 679/675/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2023 року місто Нетішин

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Грибанова Л.О., розглянувши адміністративний матеріал, наданий Відділом поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого у АЗС «АNР», зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.161-1 ч.1 КУпАП,

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №806326 від 04 червня 2023 року (а.с.2) вбачається, що 04 червня 2023 року, приблизно о 13 годині 23 хвилині, правопорушник ОСОБА_1 , працюючи в якості помічника оператора АЗС «АNР», по вулиці Соловєвська, 180-а, міста Нетішин, в порушення вимог Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених Постановою КМ України №1442 від 20 грудня 1997 року, за приписами яких до роботи оператором автозаправної станції, автогазозаправної станції, автогазозаправного пункту, який виконує роботи підвищеної небезпеки, допускаються особи, яким виповнилося 18 років і які пройшли спеціальне навчання з питань охорони праці та одержали посвідчення про перевірку знань з питань охорони праці (п.11), мав посвідчення про право виконання робіт з підвищеною небезпекою з відсутністю відомостей про періодичну перевірку знань, чим порушив порядок торгівлі пальним.

В обґрунтування доведеності провини правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.161-1 ч.1 КУпАП, Відділом поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області надано:

рапорт ПСРПП ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Мелиха М.В. від 04 червня 2023 року (а.с.3), зі змісту якого вбачається, що 04 червня 2023 року, під час відпрацювання території обслуговування, у відповідності до проведення профілактичної операції «Акциз», у помічника оператора АЗС «АNР», по вулиці Соловєвська, 180-а, міста Нетішин, правопорушника ОСОБА_1 було виявлено посвідчення про право виконання робіт з підвищеною небезпекою, яке є недійсним,

фототаблиця (а.с.4), оглядом якої встановлено фотосвітлина посвідчення про право виконання робіт з підвищеною небезпекою №131100, видане 23 червня 2017 року, на ім`я правопорушника ОСОБА_1 , про те, що останній 23 червня 2017 року закінчив Учбовий центр житлово-комунального господарства міста Хмельницький за професією оператор заправних станцій, з бланком відомостей про періодичну перевірку знань, на якому будь-яка інформація відсутня,

диск з аудіо/відео-записом, долучений до матеріалу про адміністративне правопорушення відносно правопорушника ОСОБА_1 (до протоколу серії ВАВ №806326 від 04 червня 2023 року (а.с.2,5), де зафіксовано факт складання співробітником поліції протоколу про адміністративне правопорушення, стосовно правопорушника ОСОБА_1 , за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст.161-1 ч.1 КУпАП, за фактом порушення порядку торгівлі пальним.

У судове засідання правопорушник ОСОБА_1 , будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотання щодо відкладення розгляду справи до суду не надав, хоча, як вбачається зі змісту наявних в матеріалах справи відмітки у протоколі про відповідне правопорушення (серії ВАВ №806326 від 04 червня 2023 року), а також, телефонограм про необхідність явки до Нетішинського міського суду, з метою розгляду справи про інкримінований адміністративний проступок, передбачений ст.161-1 ч.1 КУпАП, правопорушник ОСОБА_1 був сповіщений достеменно, в тому числі, і неодноразово, крім того, під час судового провадження з розгляду справи, судом було вжито заходів щодо унеможливлення порушення процесуальних прав правопорушника ОСОБА_1 , зокрема, шляхом розміщення відповідних оголошень на офіційному веб-сайті Судової влади України щодо слухання справи та виклику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим, суд, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема,

рішень у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року, у яких наголошено, що особа у розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їй судового рішення, та з огляду на те, що при повідомленні судом про час та місце розгляду справи, а також, вжиття всіх заходів щодо унеможливлення порушення процесуальних прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, правопорушник ОСОБА_1 , будучи обізнаним щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у приміщенні Нетішинського міського суду, що засвідчують судові виклики, телефонограми та оголошення, а також, відмітка у протоколі про відповідне адміністративне правопорушення (серії ВАВ №806326 від 04 червня 2023 року), з моменту складання відповідного протоколу (04 червня 2023 року) та надходження зазначеного матеріалу безпосередньо до Нетішинського міського суду і по день винесення остаточного рішення суду, не дивлячись на достатність часу для того, аби з`явитися до суду та дізнатися про рух справи, заходів для явки до суду не вжив, письмових заперечень щодо змісту протоколу або будь-яких пояснень з зазначеного приводу не надав, тощо,

у зв`язку з чим, суд вважає поведінку учасника процесу такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.38 КУпАП, та уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення в галузі торгівлі, громадського харчування, сфері послуг, в галузі фінансів і підприємницької діяльності, а неявку до суду особи, що притягується до адміністративної відповідальності, правопорушника ОСОБА_1 , котрий повинен добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, розцінює як безпідставне умисне затягування справи, нівелювання завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким, зокрема, є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і Законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП), і, відповідно, з урахуванням принципу судочинства, зазначеного у практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки, справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст.161-1 ч.1 КУпАП, не відноситься до переліку справ, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою,

Суд, дослідивши матеріали справи, скеровані Відділом поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.161-1 ч.1 КУпАП, і, оцінюючи надані докази, в їх сукупності, приходить до висновку, що, в даному випадку, відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.161-1 ч.1 КУпАП.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

І провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ст.7 ч.2 КУпАП).

Тож, ніхто не може бути підданий заходу впливу, в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, що повністю резюмується з положеннями ст.62 Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, і ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

ЄСПЛ у рішенні від 10 лютого 1995 року (справа «Allenet de Ribemont v. France») наголосив, що принцип презумпції невинуватості перш за все гарантія процесуального характеру по кримінальним справам, однак сфера застосування зазначеного принципу значно ширша: він обов`язковий не тільки для кримінального судочинства, що вирішує питання обґрунтованості обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

За змістом ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Кожен, чиї права та свободи, визнані у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року «Право на ефективний засіб правового захисту»).

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП).

І завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також, виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Основним документом, призначеним для фіксації юридичного факту адміністративного правопорушення, є протокол про адміністративне правопорушення, при цьому, для кожного виду адмінправопорушення, передбаченого КУпАП, в залежності від органу (посадової особи), якому підвідомче правопорушення, існує своя форма адмінпротоколу, зразки якого вміщуються в Інструкціях/Положеннях/Порядках оформлення матеріалів у справах про адміністративні правопорушення.

Тож, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи, і, якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це, також, зазначається в протоколі (ст.256 ч.1 КУпАП).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 ч.1 КУпАП).

Водночас, адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені КУпАП, настає, якщо ці порушення, за своїм характером, не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

При цьому, склад адміністративного правопорушення (проступку) включає в себе ознаки, які об`єднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: об`єкт адміністративного проступку, об`єктивну сторону проступку, суб`єкт адміністративного проступку, суб`єктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, наявність яких обов`язкова для кваліфікації конкретного діяння, і у випадку, коли хоча б один з елементів відсутній або ж не відповідає тим властивостям, що передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП, діяння адміністративним правопорушенням (проступком) не являється.

Тож, адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму дії або бездіяльності, проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, і саме наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото/кінозйомки, відеозапису чи засобів фото/кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також, іншими документами.

Відповідальність за порушення порядку торгівлі пальним, зокрема, оптову або роздрібну торгівлю пальним без державної реєстрації суб`єктом господарювання або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачено законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), визначена ст.161-1 ч.1 КУпАП.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.161-1 ч.1 КУпАП, є суспільні відносини у сфері державного регулювання господарської діяльності, пов`язаної з торгівлею пальним.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.161-1 ч.1 КУпАП, передбачає здійснення оптової або роздрібної торгівлі пальним без державної реєстрації суб`єктом господарювання або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачено законом.

Суб`єкт адміністративного проступку, передбаченого ст.161-1 ч.1 КУпАП, загальний.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.161-1 ч.1 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

При цьому, слід мати на увазі, що, у відповідності до ст.3 ГК України, господарська діяльність та господарські відносини це діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язана з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність), і, господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Тож, за приписами ст.42 ГК України, що визначає підприємництво, як вид господарської діяльності, підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик, господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями), з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Поняття суб`єкта господарювання визначає ст.55 ГК України, і суб`єктами господарювання є … п.2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані, відповідно до закону, як підприємці.

Суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» №222-VIII від 02 березня 2015 року.

Водночас, у відповідності до приписів ст.2 Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» №222-VIII від 02 березня 2015 року, що встановлює сферу дії означеного Закону та повноваження органів державної влади у сфері ліцензування, дія Закону не поширюється на ліцензування таких видів господарської діяльності: … п.3) виробництво і торгівля спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, і пальним, зберігання пального, що здійснюється, відповідно до Закону України №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 09 грудня 1995 року (зі змінами та доповненнями).

Тож, відповідно до ст.7 ч.1 п.7) Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» №222-VIII від 02 березня 2015 року, ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: … п.7) виробництво і торгівля спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, і пальним, зберігання пального, яка ліцензується, відповідно до Закону України №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 09 грудня 1995 року (зі змінами та доповненнями).

Тож, ліцензія це право суб`єкта господарювання на провадження виду господарської діяльності або частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, а видача ліцензії це надання суб`єкту господарювання права на провадження виду господарської діяльності або частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, шляхом прийняття органом ліцензування рішення про видачу ліцензії, про що робиться запис у ліцензійному реєстрі.

Під здійсненням без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, треба розуміти здійснення без ліцензії таких видів господарської діяльності фізичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємництва, та юридичними особами.

Під здійсненням господарської діяльності з порушенням умов ліцензування треба розуміти здійснення зареєстрованими як суб`єкти підприємницької діяльності фізичними чи юридичними особами видів господарської діяльності, які підлягають ліцензуванню, з порушенням як порядку одержання ліцензії, так і ліцензійних умов.

Однак, наданий до суду матеріал щодо вчинення з боку правопорушника ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.161-1 ч.1 КУпАП, в тому числі, і доданий до останнього безпосередньо протокол серії ВАВ №806326 від 04 червня 2023 року (а.с.2), у фабулі якого мова йдеться про те, що 04 червня 2023 року, приблизно о 13 годині 23 хвилині, правопорушник ОСОБА_1 , працюючи в якості помічника оператора АЗС «АNР», по вулиці Соловєвська, 180-а, міста Нетішин, в порушення вимог Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених Постановою КМ України №1442 від 20 грудня 1997 року, мав посвідчення про право виконання робіт з підвищеною небезпекою з відсутністю відомостей про періодичну перевірку знань, не містить достатніх даних та жодних доказів, які б з достеменністю підтверджували, що правопорушник ОСОБА_1 , являючись суб`єктом інкримінованого тому адміністративного правопорушення, порушив порядок торгівля пальним, так як, згідно діючого законодавства, що регулює суспільні відносини у сфері господарської діяльності, і становить об`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ст.161-1 ч.1 КУпАП, в тому числі, і положень Особливої частини КУпАП:

підприємницька діяльність один із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки здійснення якої є самостійність, ініціативність, безпосередність, систематичність, на власний ризик, з метою отримання прибутку, що означає не тільки факт вчинення певних дій, а і систематичний характер останніх,

тож, здійсненням особою, не зареєстрованою, як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності, зокрема, з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг, тощо, з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто, провадиться зазначеною особою безпосередньо, самостійно, і, обов`язково систематично (не менше, ніж три рази протягом одного календарного року), на власний ризик,

проте, ані у протоколі про відповідне адміністративне правопорушення, ані в матеріалі, скерованому до суду, не зазначено вид господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, відповідно до закону, в тому числі, не підтверджено і систематичності здійснення останнього, з боку правопорушника ОСОБА_1 , тобто, протягом якого часу особа здійснювала відповідну діяльність, і у даному випадку, це має бути проміжок часу, а не конкретна дата й час, адже господарська діяльність обов`язково має тривалий, а не одноразовий характер, не наведено конкретного нормативно правового акту, яким встановлюються відповідні вимоги одержання документа дозвільного характеру та яких особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи, а також, не надано інформації щодо наявності/відсутності реєстрації правопорушника ОСОБА_1 , як суб`єкта господарювання, не надано доказів відсутності ліцензії на вид господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, відповідно до закону, інформації щодо можливого перебування/неперебування особи (правопорушника ОСОБА_1 ), як найманого працівника, в трудових відносинах з юридичною особою чи фізичною особою-підприємцем, з правом або за відсутністю такого на здійснення інкримінованого виду господарської діяльності, пов`язаною з торгівлею пальним, оскільки, встановлення факту виконання робіт на іншого суб`єкта, в тому числі, і без укладення трудового договору, з порушенням вимог КЗпП України, є наслідком іншої юридичної відповідальності, за наявності дозвільних документів на відповідний вид господарської діяльності, а також, можливої відповідальності іншої особи, оскільки, діяльність правопорушника ОСОБА_1 , за визначених обставин, не буде мати характерного для господарської діяльності самостійного та ініціативного характеру,

що має бути підтверджено певними доказами, у відповідності до положень ст.251 КУпАП, на підставі яких, у визначеному законом порядку, можливо було б встановити в діях ОСОБА_1 наявність об`єктивної сторони інкримінованого адміністративного правопорушення.

Отже, як вбачається з матеріалів справи будь-які ґрунтовні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення з боку правопорушника ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.161-1 ч.1 КУпАП, за вказаних у протоколі обставин, відсутні, і під час судового розгляду Відділом поліцейської діяльності №1 (місто Нетішин) Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області до суду не надано, так як:

рапорт ПСРПП ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Мелиха М.В. від 04 червня 2023 року (а.с.3) вказує лише на виявлення у правопорушника ОСОБА_1 , який працює помічником оператора АЗС «АNР», по вулиці Соловєвська, 180-а, міста Нетішин, недійсного посвідчення про право виконання робіт з підвищеною небезпекою,

фототаблиця (а.с.4), що демонструє світлини посвідчення про право виконання робіт з підвищеною небезпекою №131100, видане 23 червня 2017 року, на ім`я правопорушника ОСОБА_1 , не свідчить про порушення порядку торгівлі пальним,

зміст файлів на диску з аудіо/відео-записом події адміністративного правопорушення, долучений до матеріалу про адміністративне правопорушення відносно правопорушника ОСОБА_1 (до протоколу серії ВАВ №385783 від 09 липня 2022 року (а.с.2,5), фіксує лише складання співробітником поліції протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.161-1 ч.1 КУпАП,

і жодним чином не підтверджують порушення порядку торгівлі пальним з боку правопорушника ОСОБА_1 , що має бути встановлено, у відповідності до положень ст.251 ч.2 КУпАП, приписами якої визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП, оскільки, факт визнання особою (правопорушником) події правопорушення не звільняє особу, уповноважену на складання протоколу, яка виявила факт правопорушення, від доведення правомірності притягнення до адміністративної відповідальності,

і деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (рішення від 25 липня 2000 року (справа «Маттоціа проти Італії»), при цьому, суд не має права самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

До того ж, відповідно до практики ЄСПЛ, вина особи повинна бути обґрунтована доказами, і така доведеність провини може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто, таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки, наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року (справа «Ireland v. the United Kingdom»), критерій доведення якого «поза розумним сумнівом» застосовує ЄСПЛ що при оцінці доказів (рішення від 21 липня 2011 року (справа «Коробов проти України»).

І, у зв`язку з тим, що у судовому засіданні не здобуто належних та допустимих доказів, які б достеменно б свідчили про те, що правопорушник ОСОБА_1 , за визначених у протоколі обставин, порушив порядок торгівлі пальним, в частині провадження оптової або роздрібної торгівлі пальним без державної реєстрації суб`єктом господарювання або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачено законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), і, відповідно, враховуючи, що ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області не надано достатньо доказів, які б підтверджували систематичний характер останніх, у галузі надання послуг з перевезення пасажирів автомобільним транспортом, як цього вимагає об`єктивна сторона інкримінованого адміністративного проступку, і, як наслідок, встановлювали б в діях причетної особи наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ст.161-1 ч.1 КУпАП, в тому числі, і винність у його вчиненні, суд, надаючи оцінку вказаним обставинам в їх сукупності, у відповідності до завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення, визначених ст.245 КУпАП, якими, зокрема, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.161-1 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , підлягає закриттю:

так як, згідно положень ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення,

оскільки, виходячи з загальноприйнятого принципу, закріпленому, в тому числі, і у ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, звинувачення та докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, Європейський суд з прав людини в контексті усталеної практики ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зазначає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, і, хоча ст.6 п.1 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року у справі «SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE», №4909/04, §58, рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «RuizTorija v. Spain», №303-А, §29).

Таким чином, суд, підсумовуючи вищенаведене, і, відповідно, оцінюючи наявні докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.161-1 ч.1 КУпАП, що підтверджується здобутими та дослідженими у судовому засіданні об`єктивними даними, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що підлягають доказуванню і відповідають адміністративному правопорушенню, визначеному Особливою частиною КУпАП.

Питання щодо сплати судового збору, у зв`язку з закриттям справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.161-1 ч.1 КУпАП, стосовно правопорушника ОСОБА_1 , вирішенню не підлягає, оскільки, у відповідності до вимог ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення.

Речовий доказ у справі: оптичний носій диск DVD+R ТМ «havit», об`ємом 4,7 Gb, що знаходиться у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.161-1 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 (а.с.5), підлягає зберіганню в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.161-1 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .

На підставі вищевказаного, керуючись ст.161-1 ч.1, ст.247 ч.1 п.1), ст.251, ст.252, ст.284, ст.289, ст.294 КУпАП, суд

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.161-1 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , закрити, на підставі ст.247 ч.1 п.1) КУпАП, за відсутності події і складу вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст.161-1 ч.1 КУпАП.

Речовий доказ у справі: оптичний носій диск DVD+R ТМ «havit», об`ємом 4,7 Gb, що знаходиться у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.161-1 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , зберігати в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.161-1 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: