Справа №760/523804/23
Провадження №3/760/7319/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2023 року Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Мозолевська О.М., розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення, що надійшов з Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №523804 від 12.09.2023 відносно ОСОБА_1 , згідно з яким останній 04.09.2023 о 19 год. 10 хв., в м. Києві, по вул. О.Тихого, 55/13, керуючи автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Golf», державний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушено вимоги п.п. 2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Також, до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №523805 від 12.09.2023 відносно водія ОСОБА_1 згідно з яким, останній, 04.09.2023 о 19 год. 10 хв., в м. Києві, по вул. О.Тихого, 55/13, керуючи автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Golf», державний номерний знак НОМЕР_2 , та не дочекавшись прибуття працівників поліції, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги п.п. 2.10.а, 2.10.д ПДР, за що передбачена відповідальність ст.122-4 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явився, вину у вчиненні адміністративних правопорушень визнав частково. Зазначив, що дійсно 4.09.2023 о 19 год. 10 хв., в м.Києві, по вул. О.Тихого, 55/13, відбулося ДТП за його участі. Пояснив, що він не залишав місце вчинення ДТП, а саме після настання події, він зупинився, вийшов із свого автомобіля та прокомунікував з іншим учасником ДТП та вважаючи, що вони порозумілися, залишив місце події. Вважає, що непорозуміння, яке виникло в подальшому після події пов`язане з тим, що він має розлади слуху, а саме є глухонімим. Судове засідання відбувалося за участю сурдоперекладача ОСОБА_2.

Вирішуючи питання про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

Судом заслухано пояснення ОСОБА_1 , сурдоперекладача ОСОБА_2 , досліджено протоколи про адміністративні правопорушення серії ААД №523804 від 12.09.2023, ААД №523805 від 12.09.2023, схему місця ДТП в якій зазначено місце зіткнення та розташування транспортного засобу внаслідок ДТП, письмові пояснення учасників ДТП.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, висновком експерта.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

У відповідності до п. 1.3. Правил дорожнього руху часники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (рішення у справі «О' Галлоран та Франціc проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007), особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і спричиненням пошкоджень.

Згідно з п.п «а» та «д» п.2.10 ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди та повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

Пунктом 2.3б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується даними, які містяться: - у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №523804 від 12.09.2023, схемі місця ДТП в якій зазначено місце зіткнення та розташування транспортного засобу внаслідок ДТП та письмових поясненнях.

Висновок суду в частині визнання ОСОБА_1 винним у порушенні п.п. 2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху відповідає фактичним обставинам провадження та ґрунтується на оцінці доказів по справі.

Вказані докази у взаємозв`язку між собою переконливо доводять, що внаслідок невиконання водієм ОСОБА_1 п.п. 2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху, відбулась дорожньо-транспортна пригода, у зв`язку з чим, автомобілі отримали механічні пошкодження.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що такими діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

Водночас, як встановлено в судовому засіданні, водій ОСОБА_1 є особою з обмеженими можливостями, а саме з вадами мови та слуху, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не залучався сурдоперекладач, також із письмових пояснень іншого учасника ДТП ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 після події зупинився і комунікував, а не залишав місце ДТП.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів на підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення фактів.

З цього слідує, що у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт порушення ОСОБА_1 п.п. 2.10.а, 2.10д ПДР, оскільки працівниками поліції недотримано відповідного доказового забезпечення, що в своючергу, передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. А лише наявність механічного пошкодження транспортного засобу не може бути поставлено йому у провину, оскільки його дії не перебували у прямому причинному зв`язку із суспільно небезпечними наслідками, що настали.

Приписи ч.2 ст.19 Конституції України зобов`язують органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.02.2019 у справі №1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно якого при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

На переконання суду, дані відображенні працівниками поліції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП є сумнівними з вищезазначених підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Вказане узгоджується і з позицією Верховного Суду викладену у постанові від 16.10.2019 у справі №163/1753/17 в якій зазначено, що причинний зв`язок в автотранспортних злочинах відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями ПДР й відповідними наслідками.

Згідно висновків Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених в рамках справи №216/5226/16-а(2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17 (ЄДРСРУ №82707106).

Положеннями ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Будь-які сумніви та протиріччя, які виникають при розгляді справи про адміністративне правопорушення, дотримуючись приписів ст. 62 Конституції України, суд тлумачить на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки матеріали справи про адміністративні правопорушення не містять фактичних даних, на підставі яких можливо встановити вину останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, суд вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 122-4, 124, 247, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Штраф необхідно сплатити за наступними реквізитами: Назва отримувача коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/21081300; Код отримувача (код ЄДРПОУ): 37993783; Номер рахунку (IBAN): UA0026001; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код класифікації доходів бюджету: 21081300; Призначення платежу: адміністративний штраф у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок на користь держави, який необхідно сплатити за наступними реквізитами: Отримувач коштів ГУК у м. Києві / м.Київ / 22030106, Код отримувача (код за , Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувач UA0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106; Призначення платежу: 101, Судовий збір.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 122-4КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15-ть днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через 15-ть днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

У разі несплати правопорушником штрафу у вищевказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в поряду, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постановив про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу зазначений у постанові про стягнення штрафу.

Постанова по справі про адміністративні правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 10-ти днів з дня її винесення.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя О.М. МОЗОЛЕВСЬКА