ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №293/2061/23

Провадження № 3/293/1562/2023

19 грудня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.,

розглядаючи адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючої

за ч.2 ст.51 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

08.12.2023 до Черняхівського районного суду Житомирської області надійшли протоколи про адміністративне правопорушення серії ВАВ №130269 від 04.12.2023, серії ВАВ №794413 від 04.12.2023 відносно ОСОБА_1 за ознаками вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.51 КУпАП.

Відповідно до протоколів автоматизованого розподілу судових справ між суддями, 08.12.2023 вищевказані адміністративні матеріали розподілені для розгляду судді Л.В.Лось.

12.12.2023 постановою суд об`єднав в одне провадження справи №293/2061/23, №293/2062/23 про адміністративні правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за 2 ст. 51 КУпАП. Об`єднаній справі про адміністративні правопорушення присвоїв єдиний унікальний номер судової справи № 293/2061/23 та номер провадження 3/293/1562/2023.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №130269 від 04.12.2023, убачається, що ОСОБА_1 01.12 .2023 о 22:00 год. в АДРЕСА_1 , перебуваючи у приміщенні гаража вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а саме крадіжку банки фарби об`ємом 3 л. синього кольору у гр. ОСОБА_2 , чим спричинила матеріального збитку на суму 240 грн, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст. 51 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №794413 від 04.12.2023 убачається, що ОСОБА_1 02.12.2023 близько 23:00 год. в АДРЕСА_1 , перебуваючи у приміщенні гаража вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а саме крадіжки банки фарби об`ємом три літри у гр. ОСОБА_2 , чим спричинила матеріального збитку на суму 240 грн, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст. 51 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про дату час та місце розгляду була повідомлена своєчасно та належним чином, що підтверджується довідкою про доставку SMS повідомлення (а.с.10).

При цьому суд бере до уваги, що ОСОБА_1 достеменно знала про складення відносно неї протоколів про адміністративне правопорушення, про що свідчить її власноручний підпис у протоколах (а.с.2,10).

Вирішуючи питання про розгляд справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд керується ч.1 ст.268 КУпАП, яка вказує на те, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Така позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно дост.17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі "Пономарев проти України" Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Отже, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та, з урахуванням вищенаведеного, суд уважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі ОСОБА_1 у зв`язку з чим розглядає справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається противоправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом.

За вимогами 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №130269 від 04.12.2023, убачається, що ОСОБА_1 01.12 .2023 о 22:00 год. в АДРЕСА_1 , перебуваючи у приміщенні гаража вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а саме крадіжки банки фарби об`ємом 3 л. синього кольору у гр. ОСОБА_2 , чим спричинила матеріального збитку на суму 240 грн, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст. 51 КУпАП.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №794413 від 04.12.2023 убачається, що ОСОБА_1 02.12.2023 близько 23:00 год. в АДРЕСА_1 , перебуваючи у приміщенні гаража вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а саме кражіжки банки фарби об`ємом три літри у гр. ОСОБА_2 , чим спричинила матеріального збитку на суму 240 грн, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст. 51 КУпАП.

Так, відповідно норм КУпАП суд розглядає справи про адміністративні правопорушення лише в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин адміністративного провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За приписами ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Згідно cт.cт.254-256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП є джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків потерпілих якщо вони є; пояснення, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, має провадитися судовий розгляд.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер правопорушення.

У рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелів проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене вказує на те, що при розгляді зазначеного вище правопорушення повинні застосовуватись принципи кримінального судочинства.

У зв`язку із цим при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , при наданні оцінки доказам та вирішенні питань про доведеність вини останньої у вчиненні адміністративних правопорушень, законності та обґрунтованості судового рішення, суд уважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративних правопорушень, які за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

Отже, відповідно до викладеного, суд розглядає справу про адміністративне правопорушення лише в межах обставин викладених у протоколах про адміністративне правопорушення.

З цього слідує, що суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; перекваліфіковувати дії, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип) рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Нормами ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Вимоги до змісту протоколу визначені ст. 256 КУпАП та, зокрема, Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376.

Пунктом 9 Розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, зокрема, визначено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема, у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Так ст. 51 КУпАП за своїм змістом складається з двох частин.

Диспозиція ч. 1 ст. 51 КУпАП передбачає дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до цієї норми, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб`єктом правопорушення та за яку передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Тобто, об`єктивна сторона зазначеного правопорушення полягає у крадіжці (таємному викраденні чужого майна), шахрайстві (заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою), привласнення та розтрату. Крім цього, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 51 КУпАП характеризується прямим умислом та корисливою метою.

Диспозиція ч. 2 ст. 51 КУпАП передбачає дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вчинене повторно протягом року. Тобто кваліфікуючою ознакою частини 2 ст. 51 КУпАП є вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП вчинене повторно протягом року.

Натомість, така кваліфікуюча ознака як повторність у протоколах про адміністративне правопорушення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, не інкримінована та матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 повторно протягом року вчинила правопорушення, передбачене частиною першою статті 51 КУпАП, за яке її було піддано адміністративному стягненню.

Відповідно до ст. 256 КУпАП протокол є єдиним документом, у якому зазначається суть правопорушення, тобто це є фактично те обвинувачення, яке висунуто особі від імені держави відповідними посадовими особами та має доводитись належними доказами у розумінні ст.251 КУпАП.

Під час розгляду справи суддею у межах порушеного провадження надається правова оцінка діянню на предмет його протиправності.

Водночас до матеріалів справи не додано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 51 КУпАП, зокрема, постанови що набрала законної сили та є такою, що не скасована, про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 51 КУпАП протягом року, що є визначальним доказом у такій категорії справ.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За таких обставин суть правопорушень з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст.51 КУпАП є сумнівною та не доведеною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

У справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Рішення суду в справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3ст.62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 в інкримінованих їй правопорушеннях за ч.2 ст. 51 КУпАП не доведена належними та допустимими доказами, а тому провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 51 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Оскільки, суд дійшов висновку про закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 8, 9, 23, 26, 33-35, ч.2 ст. 51, 247, 268, 278, 280-287 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 51 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області

Суддя Людмила ЛОСЬ