Справа № 339/406/23 307
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2023 року м. Болехів
Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С.,
розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного ВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, одруженого, на утриманні 2 неповнолітніх дітей, інваліда 3 групи,
за ч.1 ст. 173-2, ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
якому роз"яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст. 268 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
17 вересня 2023 року о 16 год 14 хв ОСОБА_1 по вул.О.Степанівни в м.Болехів в порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України керував транспортним засобом VDV TEKKEN 250 н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя) та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що не керував транспортним засобом-мотоциклом. Зокрема, пояснив, що 17.09.2023 року в м.Болехів по вул. Вагилевича по місцю проживання з дружиною виникла побутова сварка, після якої вона зателефонувала своїм батькам, які викликали поліцію. Оскільки його тесть вигнав з будинку, то він зібрався, з господарства вивів мотоцикл, але на вулиці не міг його завести з хвилювання. На дорозі біля будинку зустрів знайомого ОСОБА_2 , якого попросив відвезти його додому в с.Тростянець. ОСОБА_3 завів двигун мотоцикла, сів за кермо і разом з ним поїхали по вулицях в м Болехів в напрямку до с.Тростянець. На одній з вулиць мотоцикл заглох і вони виявили, що в мотоциклі відсутнє пальне. ОСОБА_4 сказав, що йде до знайомих по пальне, а він залишився на місці біля мотоцикла. Він стояв біля мотоцикла і приблизно за 10-15 хвилин до нього під`їхав службовий автомобіль, з якого вийшли ті ж працівники поліції, які склали відносно нього протокол та стали звинувачувати його в тому, що він керував мотоциклом в стані алкогольного сп`яніння. Він це заперечив і зрозумівши, що поліцейські можуть безпідставно затримати його, став від них втікати до ріки. Поліцейські не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння. А коли за деякий час повернувся, то побачив, що мотоцикла на дорозі не було, як і не було працівників поліції.
Свідок ОСОБА_4 пояснив, що того дня їхав до брата і побачив на вулиці ОСОБА_1 , який попросив завести мотоцикл та відвезти його в с.Тростянець. Він сів за кермо і коли вони рухалися на мотоциклі по вул.Гузіївській в м.Болехові не стало пального, він пішов знайти пальне. Коли повернувся назад приблизно через 1 год, то мотоцикла не було, тільки стояв ОСОБА_1 .
Захисник адвокат Воробець Р.М. подав клопотання, в якому просить виправдати ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Зокрема, вказує, що при перегляді відеозапису жодних даних, які б вказували про те, що мотоциклом керував ОСОБА_1 , його зупинки не зафіксовано, про що ствердив свідок ОСОБА_4 .
Факт перебування особи в транспортному засобі з ознаками алкогольного сп`яніння та не виконання такою особою функцій водія не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Однак, з такими доводами слід не погодитись, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеодоказами, які містяться в матеріалах провадження та досліджені в судовому засіданні, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, відповідно, відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Так, згідно положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Як вбачається з матеріалів справи, за порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху працівник поліції склав постанову серії БАД № 881396 від 17 вересня 2023 року та притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу розміром 3400 грн за те, що керував транспортним засобом, в якому не ввімкнув покажчик відповідного напрямку та без посвідчення водія, не маючи права керувати таким транспортним засобом (а.с.36).
Враховуючи, що вищенаведена постанова у визначеному законом порядку оскаржена не була, а отже є чинною, то відсутні підстави вважати, що працівники поліції, зупиняючи транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 діяли без достатніх на це підстав.
Також, працівниками поліції встановлено, що ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп"яніння, в зв"язку з чим йому запропоновано пройти огляд на стан сп"яніння.
Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно п. п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
-лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що поліцейським було дотримано норми вказаної Інструкції, оскільки були наявні підстави вважати, що ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, внаслідок чого йому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці та у закладі охорони здоров`я, однак він відмовився від проходження такого огляду, що зафіксовано на службову камеру поліцейського.
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який проведений у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук стверджується, про те, що огляд не проводився через його відмову (а.с.32).
В матеріалах справи наявні свідоцтво про перевірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/5640, чинне до 28 вересня 2023 року про відповідність вимогам закону приладу Газоаналізатора ALCOTEST 6810 (а.с.37).
Окрім того, відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17 вересня 2023 року (а.с.33) водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі охорони здоров`я.
Зміст вказаних вище доказів повністю підтверджується відеоматеріалами з відеореєстратора патрульної машини та нагрудного відеореєстратора інспектора поліції, які долучені до матеріалів провадження, містяться на дисках (а.с.38) та не викликають сумнівів щодо події адміністративного правопорушення та перебігу обставин відмови водія від проходження огляду.
Так, згідно ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до статті 251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення.
Додані поліцейським до протоколу відеозаписи є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП, оскільки стосуються вказаної події, де зафіксовано, як саме ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, маючи ознаки сп"яніння, відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у запропонованому йому медичному закладі.
Переглянувши матеріали відеофіксації, встановлено, що на них зафіксовано, як ОСОБА_1 стоїть біля мотоцикла в спеціальному одязі та з мотошоломом в руках. Працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, але він відмовився, вказавши, що він є пішоходом.
Працівник поліції вказує ОСОБА_1 про те, що на нього буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, але він не реагує та втікає через річку, працівники поліції намагаються його наздогнати.
Відомості, які містяться у матеріалах справи у своїй сукупності підтверджують, що водій ОСОБА_1 своєю поведінкою засвідчив, що не бажає проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.
Суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 та його захисника про те, що він не керував транспортним засобом і не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки вказані доводи спростовуються сукупністю доказів, досліджених судом, а також матеріалами відеофіксації.
Зокрема, надаючи пояснення в судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що він їхав на мотоциклі, як пасажир та йому не пронували пройти огляд на стан сп"яніння.
В той час, матеріали відеофіксації свідчать, як ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп"яніння, вказуючи, що він є пішоходом а не пасажиром; інших осіб біля нього немає і він не вказував працівникам поліції про те, що хтось інший керував транспортним засобом, що свідчить про непослідовність його позиції, викликає недовіру до його доводів та вказує на їх неправдивість.
І тільки під час розгляду справи, ОСОБА_1 висунув версію про те, що мотоциклом керував ОСОБА_4 та при цьому, як доказ, покликався на його показання, як свідка, які слід оцінити критично та визнати недопустим доказом на підтвердження невинуватості ОСОБА_1 , оскільки вони суперечать матеріалам справи та дані з метою уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.
Згідно диспозиції ч.1 ст. 130 КупАП, для настання адміністративної відповідальності не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які встановлені ст.17 КУпАП.
Як слідує з доказів, які є в матеріалах справи, ОСОБА_1 , який дійсно мав ознаки сп"яніння, на пропозицію поліцейських не погоджувався та ухилився від проходження огляду на стан сп"яніння у встановленому законом порядку, втікши з місця події, що правильно було розцінено працівниками поліції як відмова від проходження огляду та підстава для складення протоколу.
Дослідивши сукупність доказів по справі, вважаю, що ними поза всяким розумним сумнівом доведено факт відмови особи, яка керувала транспортним засобом, ОСОБА_1 , від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому в його діях є склад адміністративного правопорушенння, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суд згідно вимог ст. 23, 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини.
Окрім того, в той же день щодо ОСОБА_1 також складено протокол, згідно якого він 17 вересня 2023 року за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 вчинив відносно свого зятя ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння домашнє насильство психологічного характеру: ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, шарпав за одяг, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілого.
Такі дії кваліфіковано за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
ОСОБА_1 вини не визнав та пояснив, що 17 вересня 2023 року до будинку, де проживає з дружиною по АДРЕСА_2 , приїхав батько дружини ОСОБА_6 , зайшов в кімнату, де він лежав на ліжку, став кричати на нього та виганяти з будинку, звинувативши його у пошкодженні кабелю на пральній машинці. Він потерпілого не чіпав, не штовхав, не погрожував йому та не пам"ятає з приводу обзивання його нецензурними словами; в стані алкогольного сп`яніння того дня не перебував. Працівники поліції надали йому протокол для підпису, де виклав свої пояснення та був не згідний з протоколом.
Захисник Воробець Р.М. подав клопотання, в якому, вважаючи, що вказаний протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення ч.1 ст. 173-2 КУпАП складений незаконно, то справа підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
До протоколу поліцейськими не надано будь-яких доказів про те, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного с"яніння та зазначено, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство стосовно зятя ОСОБА_6 , однак ОСОБА_7 являється його тестем. Крім цього встановлено, що ОСОБА_6 не являється членом сім`ї, а проживає окремо і являється сторонньою особою. У фабулі протоколу не розписано дії ОСОБА_1 , яким чином останній вчиняв домашнє насильство відносно ОСОБА_6 . Розглядом матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 дійсно мав конфлікт з дружиною, однак її пояснення в матеріалах справи відсутнє.
Також встановлено, що ОСОБА_6 , не будучи на місці та не маючи ще конфлікту з ОСОБА_1 , перебуваючи в с.Липа заздалегідь повідомив на лінію «102» про неправомірні дії ОСОБА_1 .
Разом з цим, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Доказова база, яка долучена до протоколу про адміністративне правопорушення, грунтується лише на поясненнях ОСОБА_6 про обставини вчинення домашнього насильства, який є зацікавленою особою і його покази є суперечливими, а тому суд повинен критично ставитись до них; свідків подій членів сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , які були на місці не вказано та не опитано.
Потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що перебував на похороні, коли йому зателефонувала дружина та повідомила, що потрібно терміново їхати в м.Болехів, тому, що зять ОСОБА_1 "воює", відрізав шнур від машини, приготовлену дітям їжу викинув у смітник. Він одразу зателефонував в поліцію. Коли приїхав до дочки додому, то вона з дітьми були перелякані. Зять ОСОБА_1 був в нетверезому стані, агресивним, став обзивати його нецензурними словами, погрожував йому, намагався нанести удар та вдарив його дружину і вона впала. Працівники поліції, які прибули за його викликом, ОСОБА_1 не освідчували на стан сп"яніння, винесли йому припис та склали протокол. Після від"їзду працівників поліції ОСОБА_1 сів на мотоцикл та поїхав у невідому напрямку.
Свідок ОСОБА_8 , працівник поліції, підтвердив, що, коли перебував у наряді, то приблизно о 15 год надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про те, що знаходиться в м.Болехів, де зять вчинив відносно нього насильство. Прибувши на місце, встановили, що ОСОБА_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння (але його не освідчували), вчинив насильство відносно свого тестя, склали протокол та терміновий заборонний припис. Потерпілий стверджував, що ОСОБА_1 ображав його нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою.
Як вбачається із змісту протоколу, ОСОБА_1 не визнавав своєї вини та надав пояснення, в яких вказав про те, що "вдома він лежав на ліжку, приїхав ОСОБА_6 , який став його штовхати та кричати на нього".
Оскільки ОСОБА_1 не визнавав своєї вини, то працівники поліції, складаючи протокол, на підтвердження обставин, викладених у ньому, повинні були зібрати належні докази.
В матеріалах справи містяться пояснення потерпілого ОСОБА_6 , з яких вбачається, що до нього зателефонувала дочка та повідомила, що зять ОСОБА_1 дебоширить вдома, пошкоджує майно. Коли приїхав до будинку, то зять вчинив відносно нього словесний конфлікт, в ході якого погрожував фізичною розправою, ображав нецензурною лайкою, шарпав за одяг, погрожував, що спалить будинок (а.с 3,4).
На відеоматеріалами, долучених на диску, зафіксовані події, які мали місце після приїзду працівників поліції на виклик ОСОБА_9 .
Зокрема,переглянувши іх, встановлено, що потерпілий вказував про те, що він викликав працівників поліції, перебуваючи на похороні в с.Липа, оскільки його дочка зателефонувала та повідомила, що чоловік ОСОБА_1 побив її, перекрив воду, перерізав кабель у пральній машинці, викинув їжу, яку вона приготувала дітям у смітник, погрожував спалити будинок.
На відео також зафіксовано, як дружина ОСОБА_1 (дочка потерпілого) підтверджує ці обставини та вказує про те, що коли вона мила посуд, то її чоловік двічі вдарив її та штовхав, погрожував, що спалить та знищить майно.
Потерпілий також вказував на те, що ОСОБА_1 побив і тещу (його дружину), яка від удару впала на землю.
Надаючи такі пояснення працівникам поліції, потерпілий, обізвавши зятя "дебілом", вказував про те, що, приїхавши до дочки, зайшов у будинок, де в кімнаті лежав ОСОБА_1 , який запитав: хто він такий і щоб вийшов з будинку.
Коли став з"ясовувати у зятя чому він так поступає, то ОСОБА_1 у відповідь обізвав його нецензурними словами, штовхав, погрожував про те, що "скоро через хвилин двадцять приїдуть..."
Натомість, ОСОБА_1 , не погоджуючись з протоколом складеним щодо нього, вимагає від працівників поліції прийняти від нього заяву щодо дій тестя ОСОБА_6 , який прийшов до нього у будинок, став його штовхати, вигнав його з будинку і він чекав на вулиці на приїзд поліції.
Таким чином, матеріали відеофіксації, які є найбільш точними і об"єктивними, свідчать про те, підставою для виклику поліції потерпілим, який проживає в с.Липи та його приїзд на місце події, слугувало телефонне повідомлення дочки з приводу неправомірних дій її чоловіка ОСОБА_1 .
Зокрема, нанесення їй побоїв, перекриття води, позбавлення можливості приготування їжі, погрози знищення нажитого у шлюбі майна та будинку, що мали місце в будинковолодінні в м.Болехові
Однак, вказані обставини залишені поза увагою працівником поліції, який, маючи всі ознаки домашнього насильства щодо дій ОСОБА_1 відносно своєї дружини, натомість склав протокол, в якому зазначили факт вчинення відносно тестя ОСОБА_5 домашнього насильство психологічного характеру: образа нецензурною лайкою, погроза фізичною розправою, шарпання за одяг.
Згідно диспозиції ст. 173-2 КУпАП особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Як вбачається з матеріалів даної справи, факт вчинення домашнього насильства підтверджується лише заявою та поясненнями потерпілого та категорично заперечуються самим ОСОБА_1 .
Матеріалами справи не містить фактичних даних, які б підтверджували сам факт психологічного насильства, оскільки конфлікт з тестем виник через неправомірну поведінку ОСОБА_1 щодо дочки потерпілого, під час якої мали місце взаємні словесні словесні обопільні сварки, а протокол про адміністративне правопорушення лише кореспондує заяву потерпілого .
З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації, з урахуванням інших встановлених у справі обставин, не може свідчити про вчинення ОСОБА_1 психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству".
Для того, щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.
Насильство - це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством.
Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вищеперераховані ознаки. Ескалація конфлікту може привести до насильства, та не обов`язково завжди приводить.
Однак, у матеріалах справи відсутні дані, які б вказували на наявність свідомих, умисних дій ОСОБА_1 , вчинених з перевагою сили, які б свідчили про його намір заподіяти насильство щодо потерпілого, обмежити чи порушити його особисті права та свободи.
Так, сам факт висловлювання ОСОБА_1 нецензурною лайкою на адресу тестя в ході конфлікту не є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2КУпАП.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Також, при прийнятті рішення у справі підлягає застосуванню конституційний принцип, закріплений у ст. 62 Конституції України, згідно якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи наведене, в ході судового розгляду даної справи не встановлено в діях вчинених 17.09.2023 року ОСОБА_1 щодо тестя ОСОБА_10 всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2КУпАП та доказів щодо наявності саме домашнього насильства зі сторони ОСОБА_1 по відношенню до його тестя, що свідчить про відсутність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу цього правопорушення.
Відповідно до п.1ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, вважаю за необхідне провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Тому з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 536.80 грн.
На підставі викладеного, ч.1 ст. 173-2, ч.1 ст.130 КУпАП та керуючись ст. 283, 284 КУпАП,-
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративнеправопорушенняможе бути оскаржена Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2022 року