Справа № 466/8340/23 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 33/811/1632/23 Доповідач в 2-й інстанції: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

з участю захисника-адвоката Назаркевича С.М.,

потерпілої ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за апеляційною скаргою захисника Назаркевича С.М. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 25 серпня 2023 року

в с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 25 серпня 2023 року

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 536 грн 80 коп. судового збору.

ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що він 04.08.2023 близько 10:10 год. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_1 , а саме штовхав її, ображав нецензурними словами, тримав за волосся, шарпав, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Зазначає, що розгляд справи проводився без участі ОСОБА_2 . 30.08.2023 ОСОБА_2 уклав договір про надання правової допомоги, відтак 31.08.2023 до суду було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, та 01.09.2023 подано апеляційну скаргу, тому строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин.

На постанову судді захисник Назаркевич С.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що ОСОБА_2 не вчиняв ні фізичного, ні психологічного насильства відносно потерпілої ОСОБА_1 , тому протокол складено неправомірно такий не відповідає дійсним обставинам справи, та не підтверджується належними і допустими доказами, а базується виключно на поясненнях потерпілої.

Захисник Назаркевич С.М. в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу, просив її задоволити.

Потерпіла ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу. Повідомила, що ні фізичного, ні психологічного насильства щодо неї, з боку її чоловіка не було. Чоловік пізно вночі прийшов додому в стані алкогольного сп`яніння, а тому, щоб його провчити, викликала працівників поліції, а ті в свою чергу вже склали протокол. Просила закрити провадження у справі.

Заслухавши пояснення захисника Назаркевича С.М., потерпілу ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити, постанову судді скасувати, а справу закрити з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами у справах про адміністративні правопорушення, згідно з приписами ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, суддею першої інстанції цих вимог закону в повній мірі дотримано не було, внаслідок чого суддя дійшов передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто, виходячи з граматичного тлумачення диспозиції даної норми КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягало психологічне насильство, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо) і це є обов`язковим.

У даному випадку протокол відносно ОСОБА_2 складено без врахування вимог Закону. При цьому не конкретизовано в чому саме таке насильство полягало і яка шкода заподіяна, хоча це прямо випливає з диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того в суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_1 пояснила, що ні фізичного, ні психологічного насильства ОСОБА_2 відносно неї не вчиняв.

Отже, насильство в сім`ї, у розумінні ст. 173-2 КУпАП, є адміністративним правопорушенням, з матеріальним складом, оскільки він потребує наявності не тільки певного діяння, але й спричинення або загрози завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Разом з тим, при прийнятті рішення про винуватість ОСОБА_2 суддя першої інстанції не звернув уваги на належність та допустимість доказів вини ОСОБА_2 у вчиненні домашнього насильства.

Крім того у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З огляду на викладене апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову судді скасувати, а справу закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись п.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Поновити захиснику Назаркевичу С.М. строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Назаркевича С.М. задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 25 серпня 2023 року щодо ОСОБА_2 скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах