Справа №585/404/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Цвєлодуб Г. О.
Номер провадження 33/816/374/23 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 лютого 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 02 роки та 11 місяців, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 лютого 2023 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 02 роки та 11 місяців, без оплатного вилучення транспортного засобу, за те, що 26 січня 2023 року близько 18 год. 40 хв. по вул. Коржівська у м. Ромни, керував автомобілем «Nissan Almera» реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння ( млявість мови, не реагування зіниць очей на світло). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову судді суду першої інстанції, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що внаслідок не повідомлення його судом першої інстанції про час та місце розгляду матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, він був позбавлений можливості ознайомитися з інформацією щодо висунутого проти нього обвинувачення, не мав часу та можливості скористатися правовою допомогою адвоката, підготувати власний захист та здійснювати його належним чином під час розгляду справи, шляхом подання клопотань та (або) надання пояснень.

Матеріали про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не містять достатніх доказів на підтвердження вчинення апелянтом вказаних у постанові дій. Зокрема відеозаписом з бодікамер працівників поліції не зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку. Крім того надані письмові пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення, сфабриковані, адже апелянт жодних записів не робив.

Оскільки апелянт копію оскаржуваної постанови судді першої інстанції від 02.02.2023 року отримав лише 16.03.2023 року, відповідно останній просить поновити строк на апеляційне оскарження з поважності причин.

У судове засідання призначене на 10 год. 30 хв. 09 червня 2023 року, до апеляційного суду ОСОБА_1 у черговий раз не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення із проставленим особистим підписом ОСОБА_1 .

При вирішенні питання щодо можливості здійснення апеляційного розгляду за відсутності апелянта, апеляційний суд враховує наступне.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Пономарьов проти України", та "Трух проти України").

У рішенні в справі "Каракуця проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи, їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Враховуючи вищезазначене, а також ті обставини, що ОСОБА_1 знаючи, що в апеляційному суді на розгляді перебуває його апеляційна скарга, в судові засідання жодного разу не з`явився, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не бажає приймати участь у апеляційному перегляді даної справи.

За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 лютого 2023 року, у відсутність апелянта, і у даному випадку його права на доступ до правосуддя, не є порушеним.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно відмітки на конверті, 25 березня 2023 року ОСОБА_1 було направлено на адресу Роменського міськрайонного суду Сумської області апеляційну скаргу на поставу судді 02 лютого 2023 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження. Причиною пропуску строку апелянт зазначає несвоєчасне отримання оскаржуваної постанови.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Перевіривши представлені матеріали та доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для поновлення апелянту строку на апеляційне оскарження постанови судді від 02 лютого 2023 року, у зв`язку з чим його клопотання підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримав в повному обсязі та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з врахуванням:

- протоколу про адміністративне правопорушення від 26 січня 2023 року серії ААБ № 316925;

- відеозапису, яким зафіксовано відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Із відеозапису вбачається, як було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Після виявлення у останнього ознаки наркотичного сп`яніння (млявість мови, не реагування зіниць очей на світло), працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, на що він відмовився.

Працівники поліції, діючи в межах законодавства, зафіксували технічним засобом факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та долучили відеозапис до матеріалів справи, як передбачено ст. 266 КУпАП та Інструкцією.

За таких обставин, апеляційний суд визнає даний відеозапис достатнім для того, щоб разом з протоколом про адміністративне правопорушення зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи апелянта про те, що він не заповнював графу в протоколі про адміністративне правопорушення «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення», не можуть слугувати підставою для скасування постанови і закриття провадження у справі, оскільки не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що доведено сукупністю належних та допустимих доказів, наявних у матеріалах справи. Крім того з долучених відеозаписів вбачається, що останній був повідомлений працівниками поліції про наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та відносно нього буде складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд не може прийняти доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції прав ОСОБА_1 на захист через розгляд справи у його відсутність, оскільки згідно ст. 268 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, що було дотримано суддею суду першої інстанції.

Зокрема, як вбачається з відеозапису та протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції ОСОБА_1 був повідомлений про час та місце судового розгляду матеріалів складених відносно нього.

Відповідно, апеляційний суд погоджується із суддею суду першої інстанції про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 , що допускається положеннями ст. 268 КУпАП, ураховуючи при цьому усталену судову практику ЄСПЛ щодо оцінки поведінки особи та її вплив на тривалість розгляду справи, згідно якої право на доступ до суду, закріплене у § 1 ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати § 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Необхідно також наголосити, що необґрунтоване зволікання з боку суду у розгляді справи могло призвести до негативних наслідків у виді закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП через закінчення строку накладення стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, що є неприпустимим, оскільки зводиться нанівець легітимна мета провадження у справі (охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо ст. 1 КУпАП) та унеможливлення існування розумної пропорційності між використаними судом засобами та поставленою метою.

Що стосується накладеного судом стягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 02 роки та 11 місяців, без оплатного вилучення транспортного засобу, то апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до ч.3 ст.30 КУпАП якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Як слідує з наявної в матеріалаї справи про адміністративне правопорушення, інформації постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 жовтня 2021 року, на ОСОБА_1 було накладено стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. 00 коп. та позбавлено його права керування усіма транспортними засобами строком на 03 роки.

Враховуючи викладене, при накладенні на ОСОБА_1 стягнення у частині позбавлення права керування транспортними засобами, необхідно до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднати невідбуту частину стягнення за постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 жовтня 2021 року, яка становить 01 рік та 11 місяців позбавлення права керування транспортним засобом, при чому, загальний строк позбавлення права керування транспортними засобами рахувати з моменту винесення постанови про адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом встановлено, що суддя першої інстанції у резолютивній частині постанови, призначаючи покарання ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при приєднанні невідбутої частини стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, не зазначила норму ч. 3 ст. 30 КУпАП, тобто неправильно застосувала норми матеріального права.

За таких обставин, з метою виправлення порушень допущених судом першої інстанції при накладенні остаточного стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне постанову в частині стягнення скасувати, та постановити нове рішення, яким визначити остаточне покарання із застосуванням ч.3 ст. 30 КУпАП

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 лютого 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нову наступного змісту.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ч.3 ст. 30 КУпАП приєднати невідбуту частину стягнення відповідно до постанови судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 жовтня 2021 року та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 02 (два) роки 11 (одинадцять) місяців.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.