ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжна В.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

27.10.2023 року, о 15 годині 48 хвилин, гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом „ЗАЗ 11024, реєстраційний номер НОМЕР_2 по вул. Верхній, біля буд. 1, у м. Запоріжжі, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів; від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху. Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджений.

У судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи, що статтею 268 КУпАП, не визначено обов`язковою явку особи яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 3 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП постановами Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.01.2023 року та від 24.01.2023 року.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, яке інкримінуються ОСОБА_1 полягає у відмові від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння особою, яка керує транспортним засобом та двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП , зокрема, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, перелік яких затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом досліджено наступні докази, які долучено до матеріалів справи відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 621410 від 27.10.2023 року; рапорт співробітника патрульної поліції; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «ОКЗНПД» ЗОР від 27.10.2023 року, згідно з яким ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився; довідку бази даних підсистеми «Адмінпрактика», згідно з якою ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП двічі протягом року; компакт-диск, на якому відображені події, викладені в протоколі.

На підставі досліджених доказів, судом достовірно встановлено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на якого, виходячи з вищезазначених положень Закону, покладено обов`язок на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, відмова від якого несе адміністративну відповідальність.

ОСОБА_1 , який у судові засідання не з`явився, будь-яких даних щодо обставин адміністративних правопорушень суду не наведено, тоді як дослідженими доказами судом достовірно встановлено порушення ним п. 2.5 ПДР, які суд вважає достатніми для доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи встановлені судом обставини, підтверджені належними доказами, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Згідно положень ст. 23 КУПАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Адміністративне стягнення полягає у позбавленні або обмеженні певних прав та виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

Визначаючи вид та розмір адміністративного стягнення, шляхом застосування якого реалізується адміністративна відповідальність, суд враховує суспільну небезпеку адміністративного правопорушення та приходить до висновку про те, що справедливим і необхідним для запобігання вчиненню нових правопорушень ОСОБА_1 є адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років, в межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Обставин, які б перешкоджали застосуванню до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, передбачених ст. 32 КУпАП, судом в ході розгляду справи не встановлено.

Досліджені судом докази у справи достовірно свідчать про винятковість випадк у, який зумовлює застосування адміністративного арешту, з огляду на систематичність вчинення ОСОБА_1 аналогічних правопорушень, які пов`язані із використанням джерела підвищеної небезпеки, що підвищує ступінь їх суспільної небезпеки, та, на переконання суду, свідчать про недієвість адміністративного стягнення у вигляді штрафу як способу виховного впливу та запобігання вчинення ним нових правопорушень.

Поряд з цим, санкцією ч. 3 ст. 130 КУпАП передбачено міру відповідальності у вигляді конфіскації транспортного засобу, який є у приватній власності порушника. Проте, з адміністративного матеріалу не встановлено даних про те, що транспортний засіб „ЗАЗ 11024, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 на момент вчинення адміністративного правопорушення, перебуває у його власності, у зв`язку з чим суд не застосовує стягнення у вигляді його конфіскації.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 32, 40-1, 130, 251, 256, 268, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 15 (п`ятнадцять) діб з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років, без конфіскації транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 положення ст.ст. 307, 308 КУпАП, відповідно до яких, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у такий строк, в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В. Калюжна