Справа № 308/2155/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
05.12.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці Держмитслужби Селеша О. Я., захисника, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Грабовського Ю.І., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав в. о. заступника начальника Закарпатської митниці Держмитслужби Могильний Я.,
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 квітня 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Закарпатська область, с. Керецькі, місце роботи: тимчасово не працює, місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянки України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 10.11.2022, виданий органом 2121, ідентифікаційний код платника податків,
на підставі ст. 22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України адміністративного правопорушення, за малозначністю, обмежившись щодо неї усним зауваженням, а провадження у справі про порушення митних правил закрито.
Згідно з постановою суду 21.01.2023, об 11 год 53 хв, у зону митного контролю ділянки «виїзд з України» митного поста «Ужгород-автомобільний» Закарпатської митниці, заїхав легковий автомобіль марки «SKODA» моделі «OCTAVIA» під керуванням гр. України ОСОБА_2 з реєстраційним номерним знаком України НОМЕР_2 , в якому пасажиром слідувала громадянка України ОСОБА_1 , яка прямувала із України до Словаччини. Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрала смугу руху - зелений коридор. До митного контролю гр. України ОСОБА_2 було подано паспорт гр. України ОСОБА_1 для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 10.11.2022, виданий органом 2121. Під час здійснення митних формальностей проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України, під час проведення яких було встановлено, що 22.08.2018 ОСОБА_1 на митну територію України в режимі «транзит» було ввезено легковий автомобіль марки «MERCEDES», моделі «Е300», номер кузова НОМЕР_3 , державний реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_4 . У своєму поясненні ОСОБА_1 зазначила, що ввезений нею вищезазначений транспортний засіб знаходиться в несправному стані на подвір`ї її будинку. Заява до митного органу, довідки медичних закладів та інших документів ОСОБА_1 не надавалася. Як вказано у протоколі про порушення митних правил, зідно з сайтом Mobile.de, вартість аналогічного/подібного автомобіля складає 5700 євро, що відповідно до курсу НБУ на 21.01.2023 становить 225 273 грн (двісті двадцять п`ять тисяч двісті сімдесят три грн). Станом на 21.01.2023, вказаний транспортний засіб за межі митної території України вивезеним не значиться, та продовжує перебувати на території України з перевищенням строку транзиту. Отже, ОСОБА_1 перевищила встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки транспортного засобу особистого призначення, а саме: легкового автомобіля марки «MERCEDES», моделі «Е300», номер кузова НОМЕР_3 , державний реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_4 , що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності однієї митниці - від одного підрозділу цієї митниці до іншого), більше ніж на тридцять діб. Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) частиною 6 статті 470 Митного кодексу України.
В апеляційній скарзі в. о. першого заступника начальника Закарпатської митниці Держмитслужби Могильний Я. вказує на необґрунтованість оскаржуваної постанови, вважає, що така підлягає скасуванню. Зазначає, що підставою для закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 слугувало те, що на адресу суду було надіслано пояснення з поданням копій підтверджуючих документів, відповідно до яких ОСОБА_1 з квітня 2019 року хворіє на онкологічне захворювання, а з 15.10.2019 їй встановлено другу групу інвалідності. Однак, таке твердження не може бути підставою для закриття провадження у справі. Апелянт вважає, що документального підтвердження факту настання дії обставин непереборної сили, ОСОБА_1 не надала. Вважає, що місцевим судом не досягнуто мети адміністративного стягнення, передбаченої ст. 23 КУпАП. Просить постанову скасувати, ухвалити нову, якою визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України та накласти на неї адміністративне стягнення згідно з санкцією ч. 6 ст. 470 МК України.
У запереченнях на апеляційну скаргу представника митного органу адвокат Грабовський Ю. І. вказує на обґрунтованість оскаржуваної постанови, доводи, викладені в апеляційній скарзі вважає такими, що не заслуговують на увагу. Стверджує, що місцевим судом належним чином встановлено фактичні обставини справи, досліджено та надано правильну оцінку зібраним доказам. Просить постанову залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника митного органу без задоволення.
Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, при цьому, від ОСОБА_1 не надходило жодних заяв або клопотань про відкладення розгляду справи на інший день. Тому, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, а також із врахуванням того, що у розгляді справи бере участь представник ОСОБА_1 , адвокат Грабовський Ю. І., апеляційний суд вважає, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу у межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. ст. 245, 252 КУпАП та ст. 486 МК України, завданнями провадження у справі про порушення митних правил і обов`язками органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.
Суд апеляційної інстанції вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані, що судове рішення є законним і обґрунтованим.
Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги те, що фактичні обставини адміністративного правопорушення та кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 470 МК України, представником митного органу не оспорюється, а тому, відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційним судом не перевіряються, і висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України порушення митних правил визнається таким, що ґрунтується на вимогах закону, матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказах, визнається належним чином вмотивованим.
Вказані докази, на переконання апеляційного суду, є належними, достатніми та допустимими, отримані у передбаченому законом порядку, у своїй сукупності підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для справи
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи про порушення митних правил, протокол за вчинення якого складено щодо ОСОБА_1 , дотримані вимоги матеріального та процесуального права, що обставини, за яких ОСОБА_1 порушила митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація її дій за ч. 6 ст. 470 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам. При цьому, судом апеляційної інстанції береться до уваги і те, що стороною захисту на підтвердження доводів про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не надано жодного доказу, який міг би ставити під сумніви правильність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції.
Окрім цього, у ході апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, є інвалідом ІІ групи, має важке захворювання, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, відсутністю грошей на лікування, була змушена продати вказаний вище автомобіль.
Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.
Апеляційний суд, перевіривши наявні у матеріалах справи докази, а саме медичну документацію, відповідно до якої ОСОБА_1 має інвалідність 2 групи, хворіє на онкологічну хворобу, не працює, має незадовільний стан здоров`я, без сумніву вважає правильними висновки місцевого суду про те, що суворість безальтернативного адміністративного стягнення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України, явно не відповідає характеру вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.
На переконання апеляційного суду, судом першої інстанції у тому числі враховано обставини та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушниці, а саме: те, що ОСОБА_1 вперше притягається до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не працює, має незадовільний стан здоров`я, у неї інвалідність 2 групи, хворіє на онкологічну хворобу, зміст письмових пояснень, долучених під час розгляду справи у місцевому суді, про те, що ОСОБА_1 вимушена була продати транспортний засіб у зв`язку з необхідністю отримання коштів на лікування онкологічної хвороби. Відтак, зважаючи на вид та розмір передбаченого покарання, мету призначення покарання та співмірність можливого покарання вчиненому правопорушенню, а також те, що наслідки порушення митних правил не представляють суспільної небезпеки, не завдали значної шкоди державним чи суспільним інтересам, місцевий суд дійшов правильного висновку про необхідність звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за порушення митних правил у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, та закриттям провадження у справі.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, при цьому суд, не навів належного обґрунтування такого висновку, а лише взяв до уваги наявність у ОСОБА_1 медичної документації про хвороби, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи та спростовуються змістом оскаржуваної постанови, з якої вбачається, що судом першої інстанції належним чином обґрунтовано та вмотивовано висновок про малозначність вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.
Враховуючи наведене вище, як такі, що спростовуються матеріалами справи та не підтверджені будь-якими доказами, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів про малозначність вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Із вищенаведених підстав апеляційний суд не бере до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не досягнуто мети адміністративного стягнення, оскільки такі доводи не підтверджені будь-якими об`єктивними даними і є припущеннями.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав в. о. першого заступника начальника Закарпатської митниці Держмитслужби Могильний Я., залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 квітня 2023 року, якою ОСОБА_1 на підставі ст. 22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України, за малозначністю, обмежившись щодо неї усним зауваженням, а провадження у справі про порушення митних правил закрито, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН