Справа № 643/4568/23
Провадження № 3/643/2406/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2023 м.Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Афанасьєв В.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

20.05.2023 о 03 год. 25 хв. в м. Харкові по вул. Ахієзерів, 18 А водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «KIA SORENTO» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці ока, що не реагують на світло, порушення координації рухів, порушення мови. ОСОБА_1 погодився пройти огляд у медичному закладі КНП ХОР ОНД за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18 А, де на протязі двох годин не зміг забезпечити здачу біологічного середовища (сеча), що підтверджується Висновком за № 1146.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 обставини, що викладені в протоколі не визнав та надав показання, що того дня виконував свої службові обов`язки, під`їхали працівники поліції. Поліцейський повідомили, що у нього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. Попросили проїхати до КНП ХОР ОНД для проходження медичного огляду. Він погодився. Лікар запропонувала здати сечу, але ОСОБА_1 протягом двох годин аналізи здати так і не зміг. Поліцейський повідомив, що у нього немає більше часу та склав протокол про адміністративне правопорушення. Додатково зазначив, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а йому просто не вистачило часу, казав, що може здати аналізи у інший спосіб, проте йому відмовили.

Захисник просив закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки останній від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не відмовлявся та пропонував надати на дослідження замість сечі інше біологічне середовище, вважав що процедуру огляду на стан наркотичного сп`яніння було порушено.

В обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення в розпорядження суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 272556 від 20.05.2023 та відеозапис з бодікамер; Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції, довідку про наявність посвідчення водія, рапортами поліцейського.

З адміністративного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 при наданні письмових пояснень по суті правопорушення заперечував щодо змісту протоколу. Зміст заперечень зводився до того, що ОСОБА_1 перебуває у тверезому стані, не відмовляється здати сечу, але в нього не виходить, мабуть з фізіологічних причин.

З переглянутих судом відеозаписів, які долучені до адміністративного протоколу, вбачається, що ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем «KIA SORENTO» д.н.з. НОМЕР_1 .

В приміщенні КНП ХОР «ОНД» черговий лікар роз`яснив ОСОБА_1 порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння та запропонував здати для дослідження сечу. Водій не зміг надати для дослідження біологічний матеріал (сечу), та сказав поліцейським щоб оформлювали відмову від здачі сечі.

Приписами п.2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень ч.1 ст.130 КУпАП складом адміністративного правопорушення є, зокрема, і відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Тобто, у даному випадку, доказуванню підлягають: факт керування особи транспортним засобом та факт відмови цієї особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

В конкретному випадку ОСОБА_1 в судовому засіданні в присутності захисника підтвердив, що здійснював керування транспортним засобом, тобто виконував функції водія, а відтак може бути суб`єктом адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Наведені ним пояснення в цій частині узгоджуються зі змістом відеозапису.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст.62 Конституції України).

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини. Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 р. № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положенняч.1 ст.276 КУпАП визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішенняЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi AktiebolagandVulic v. Sweden № 36985/97).

Аналізуючи фактичні обставини справи та позицію сторони захисту, яка фактично зводиться до оспорювання правомірності дій лікаря та поліцейського щодо безпідставності відмови у відібранні у ОСОБА_1 іншого виду біологічного середовища, ненаданні додаткового часу для можливості надати біологічний матеріал (сечу) та помилковості висновку інспектора поліції, який поведінку ОСОБА_1 , кваліфікував саме як відмову від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в КНП ХОР «ОНД», суд приходить до наступних висновків.

Статтею 266 КУпАП чітко регламентований порядок проведення огляду осіб щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Порядок направлення та проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції визначено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015року №1452/735 /далі - Інструкцією/.

Згідно з п.12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Таким чином, у разі виявлення у водія транспортного засобу ознак наркотичного сп`яніння, огляд на стан наркотичного сп`яніння поліцейським на місці зупинки не проводиться, а обстежувана особа з метою встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння направляється до найближчого закладу охорони здоров`я.

Пунктами 12,13,14 розділу ІІІ Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

Наявність в Інструкції норми, яка містить перелік видів біологічного середовища, які, окрім сечі, можуть бути відібрані, жодним чином не означає, що це є безумовна альтернатива для особи, яка проходить огляд на стан сп`яніння, обирати вид біологічного середовища, яке йому зручно здавати.

Відтак, такий вибір здійснює лікар, що проводить огляд. Вказана альтернатива встановлена для тих випадків, коли відсутня реальна об`єктивна можливість здати якийсь із зазначених видів біологічного середовища. При цьому враховується, які саме зразки біологічного середовища можна дослідити у даному закладі охорони здоров`я, а також швидкість проведення дослідження.

В приміщенні КНП ХОР «ОНД» черговим лікарем було детально роз`яснено ОСОБА_1 про необхідність здачі ним сечі для проведення лабораторних досліджень.

ОСОБА_1 в лікувальному закладі, перебуваючи в свідомості мав достатньо часу та можливостей для здачі зразків біологічного середовища у виді сечі в мінімальному об`ємі, що свідчить про наявність у нього умислу на ухилення від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у формі пасивної відмови від здачі зразків біологічного середовища у вигляді сечі, необхідних для лабораторного дослідження.

Суд вважає, що саме усвідомлення ОСОБА_1 можливого виявлення наркотичних речовин в разі проведення лабораторних досліджень його сечі і обумовлювало вибір його поведінки у виді неможливості проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння шляхом ухилення від проведення такого огляду.

Суд враховує, що певні патології в людини можуть суттєво змінювати частоту та об`єм сечоспускання.

Однак в конкретному випадку доводи ОСОБА_1 про неможливість здачі сечі є непереконливими.

Достовірно встановити утруднене сечовипускання у ОСОБА_1 , суду неможливо, оскільки ОСОБА_1 не надано медичних документів, які встановлювали саме факт утрудненого сечовипускання, а встановити наявність такої ознаки хвороби ОСОБА_1 не вбачається можливим.

Правозастосовна практика апеляційних судів при розгляді справ про адміністративні правопорушення орієнтує суди першої інстанції надавати не окрему оцінку кожному засобу доказування автономно, а оцінювати весь ланцюг пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них.

Суд зазначає, що формальний підхід до розгляду даної категорії справ та толерування судами право водіїв обирати вид біологічного середовища без ретельного з`ясування мотивів їх поведінки, може призвести не лише до підриву авторитету судової влади у суспільстві, а і до погодження можливості вчинення особами суспільно небезпечних діянь.

За встановлених судом фактичних обставин справи, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, чим скоїв правопорушення, що передбачене диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП визначено, що суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З врахуванням ступеню та характеру вчиненого правопорушення, який становить підвищену суспільну небезпеку у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, особи порушника, ступінь його вини та відношення до скоєного адміністративного правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції статті.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП суд стягує з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст.ст.23,33, 36, 40-1, ч.1 ст.130, ст.283-285КУпАП,суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (отримувач: ГУК Харківськ обл/Харківобл/21081300, код отримувача 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), р/р UA0020001, код класифікації доходів бюджету: 21081300, призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху»).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість) 80 коп. (отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення»).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя В.О. Афанасьєв