Номер провадження: 33/813/971/23
Справа № 521/8145/23
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

правопорушника ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 - адвоката Лущика Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Лущика Юрія Леонідовича на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 04 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Також на користь держави стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Відповідно до адміністративних матеріалів, 11.03.2023 року о 21 год. 20 хв., водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Toyota Corolla», номерний знак « НОМЕР_1 », по вул.. Іцхака Рабіна, буд.43 у м. Одесі, з ознаками алкогольного сп`янінні, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, невнятна вимова. Огляд на стан сп`яніння водія проводився на місці за допомогою Alkotest Drager ARCD 0490, тест 2374, результат огляду на стан сп`яніння склав 1,10% проміле, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР України).

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 04 травня 2023 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.31).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, 21.05.2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Лущик Ю.Л. подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП (а.с.33-35).

Крім того, у своїй апеляційній скарзі, представник ОСОБА_1 - адвокат Лущик Ю.Л. просить поновити йому строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови (а.с.35).

Дослідивши вищевказане клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Лущика Ю.Л., апеляційний суд прийшов до наступного висновку.

Так, у відповідності до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржувана постанова Малиновського районного суду м. Одеси була ухвалена 04 травня 2023 року, однак відомості про направлення її ОСОБА_1 або його адвокату відсутні.

Натомість у матеріалах справи міститься розписка про отримання копії оскаржуваної постанови адвокатом Лущиком Ю.Л. 18.05.2023 року (а.с.32).

З огляду на викладене, зазначені обставини свідчать про те, що строк на апеляційне оскарження був пропущений апелянтом з поважних причин, тому підлягає поновленню.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що апеляційний перегляд судового рішення гарантовано учасникам справи п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 6 Європейської Конвенції «Про права людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) та практикою Європейського суду по правам людини (далі - ЄСПЛ).

Що стосується суті апеляційної скарги, то апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, у судове засідання з розгляду апеляційної скарги по суті, яке було призначено на 13.06.2023 року, на 16 год. 00 хв., до суду апеляційної інстанції з`явився правопорушник ОСОБА_1 та його представник - адвокат Лущик Ю.Л., які апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити (а.с.46-48).

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При винесенні оскаржуваної постанови, суд першої інстанції вірно виходив із того, що відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також, суд обґрунтовано виходив із того, що згідно з п.2.9(а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 361734 від 11.03.2023 року, з якого вбачається, що 11.03.2023 року о 21 год. 20 хв., водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Toyota Corolla», номерний знак « НОМЕР_1 », по вул.. Іцхака Рабіна, буд.43 у м. Одесі, з ознаками алкогольного сп`янінні, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, невнятна вимова. Огляд на стан сп`яніння водія проводився на місці за допомогою Alkotest Drager ARCD 0490, тест 2374, результат огляду на стан сп`яніння склав 1,10% проміле, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України (а.с.3);

- роздруківкою з приладу Alkotest Drager ARCD 0490, тест 2374, результат якого склав 1,10% проміле (а.с.4)

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів (а.с.5);

-направленням водія транспортного засобу на огляд, з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с.6);

-відеозаписами з нагрудної камери працівників поліції (а.с.7).

Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі виникнення підозри у перебуванні водія в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Згідно п.1 розділу 2 Інструкції, за наявності ознак, передбачених п.3 розділу І цієї Інструкції (ознаки алкогольного сп`яніння), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Пунктом 12 розділу 2 вказаної Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, а саме, наявність однієї чи декількох ознак стану сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Стосовно доводів адвоката Лущика Ю.Л. про те, що працівниками поліції не залучались свідки, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, у відповідності до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби, а в разі неможливості застосування таких засобів, огляд проводиться у присутності двох свідків.

Разом з тим, із наданого працівниками відеозапису чітко вбачається факт проходження приладу Alkotest Drager ARCD 0490, результат якого був позитивний - 1.55% проміле, крім того, факт складення протоколу також фіксувався на відео, що є беззаперечним доказом у справі.

Не заслуговують на увагу й доводи представника ОСОБА_1 - адвоката Лущика Ю.Л. про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки, як вбачається із відеозаписів, наданими працівниками поліції, а саме на фрагменті відео 03:19 хв., працівник поліції каже до водія: «Ми зупинили Вас», і далі повідомляє, що має підстави вважати що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, пропонує пройти тест на визначення стану сп`яніня, на що ОСОБА_1 відповів: «дуть не буду, перегар есть по-любому» (04:04 хв.) (мова оригіналу).

Крім того, суд апеляційної інстанцій погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 факту керування авто не заперечував при складанні у відношенні нього протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД 361734. Більше того, він відмовився дати свої пояснення з приводу складання протоколу, пояснивши свою відмову тим, що він буде давати пояснення суду (а.с.3).

Заперечуючи проти оскаржуваної постанови суду, ОСОБА_1 також заявив, що він не керував автомобілем, а його привіз співробітник СТО, куди він поставив для огляду і ремонту свій автомобіль.

Однак, апеляційний суд не приймає до уваги вищевказані доводи, так як первісно таких пояснень не було надано працівникам поліції і протягом більше ніж трьох місяців ОСОБА_1 не зазначив, в якому СТО був його автомобіль марки «Toyota Corolla», номерний знак « НОМЕР_1 », хто був за його кермом і не дав суду клопотання про допит цієї особи в якості свідка по даній справі.

Також апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані захисником можливі порушення з боку працівників патрульної поліції під час складення адміністративних матеріалів не спростовують висновків про підтверджені факти керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 і перебування ним у стані алкогольного сп`яніння, та можуть бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників поліції, що не відноситься до компетенції суду та не може бути підставою визнання доказів недопустимими.

Крім того, ОСОБА_1 або його захисником, жодних даних, які б викликали сумніви у належності даних матеріалів справи та об`єктивності органів поліції при їх складанні наведено не було.

Також слід зазначити, що з відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено про його права та обов`язки передбачені ст.68 Конституції України (на відео 04:14 хв.), зачитано зміст протоколу, із яким останній погодився, власноруч розписався у ньому, що свідчить про його згоду з інкримінованим йому правопорушенням (а.с.3).

При цьому, в матеріалах справи не встановлено доказів того, щоб правопорушник ОСОБА_1 чи його захисник зверталися із заявами та скаргами до прокурора, який здійснює нагляд за органами поліції чи вищестоящих органів з приводу незаконних дій працівників поліції, а тому такі твердження викликають об`єктивний сумнів.

Таким чином, підстав вважати, що в процесі встановлення обставин справи зі сторони органів поліції на особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності, чинився тиск, проводилася фальсифікація матеріалів справи, у суду апеляційної інстанції немає.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити, що законодавство вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку висуває поліцейський, був спростований фактами захисту, встановленими на підставі доказів, - і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням або її спростування.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильні висновки суду першої інстанції. Зазначені доводи є аналогічними тим, яким надана оцінка в постанові суду першої інстанції, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Щодо твердження про неналежність доказів, долучених до матеріалів справи, на що у своїй скарзі посилається апелянт, то такі доводи є безпідставними, оскільки відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші, обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, протоколом про адміністративне правопорушення, на підставі показань технічних приладів, що мають функції відеозапису чи кінозйомки, іншими документами.

Суд також враховує, що у Висновку № 11 (2008) Консультативної ради Європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого, звертається увага на те, що виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту.

Позиція ОСОБА_1 , яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законності та обґрунтованості, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту з метою ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що зібрані у справі докази повністю та беззаперечно підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п.2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Слід також зазначити, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 287, 289, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Лущика Юрія Леонідовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 04 травня 2023 року - задовольнити.

Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Лущику Юрію Леонідовичустрок на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 04 травня 2023 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лущика Юрія Леонідовича залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 04 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 16.06.2023 року.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда