Справа №490/1219/22
Провадження № 33/812/250/23
Категорія: ч.1.ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 червня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання - Калашник А.О.,

за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Юрченка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Юрченка Артема Сергійовича на постанову, яку ухвалив Центральний районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Скрипченко С.М. у приміщенні цього ж суду 28 вересня 2022 року, якою притягнуто ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює - 10 бригада морської авіації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122-2, частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавлення права керування всіма видами механічних транспортних засобів строком на 1 (один) рік,

у с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ААБ №201523, складеного 05 лютого 2022 р. о 03 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 05 лютого 2022 р. о 02 год. 30 хв. в м. Миколаєві по вул. Садова біля буд. № 2, керуючи транспортним засобом «Renault 21», державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору та увімкнення спеціального звукового сигналу, чим порушив вимогу п.2.4 та 8.9 «б» Правил дорожнього руху.

Уповноваженим працівником поліції такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статті 122-2 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ААБ №201521, складеного 05 лютого 2022 р. о 02 год. 56 хв., 05 лютого 2022 р. о 02 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 , м. Миколаєві по вул. 1-а Слобідська в районі будинку № 16, керував транспортним засобом «Renault 21», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено тестом газоаналізатору «Drager» ARAM-2235 № 2077, який показав 1,64 ‰, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху.

Уповноваженим працівником поліції такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 участі не брав.

Постановою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2022 р. адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1. ст. 122-2 КУпАП № 490/1220/22 та ч. 1 ст. 130 КУпАП №490/1219/22 об`єднано в одне провадження з наданням справам загального номеру 490/1219/22.

Постановою того ж суду від 28 вересня 2022 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2 та ч. 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування всіма видами механічних транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись із постановою суду, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвокат Юрченко А.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, та закрити провадження у справі:

- в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП;

- в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122-2 КУпАП - на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Апелянт вважає, що постанову ухвалено з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, захисник ОСОБА_1 - адвокат Юрченко А.С. вказував, що оскільки ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні під час розгляду справи у зв`язку з його неповідомленням про дату та час судового засідання, він був позбавлений можливості скористатись своїм правом давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, тобто фактично був позбавлений права на захист та відповідно на справедливий суд, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Також Юрченко А.С. зазначає, що поліцейським було порушено порядок огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом вини апелянта. ОСОБА_1 був незгоден з результатом вказаного огляду та просив працівників поліції провести освідчення в закладі охорони здоров`я, але працівники поліції в порушення вимог ч.3 ст.266 КУпАП, не запропонували йому пройти огляд у медичному закладі, а одразу почали складати адміністративний протокол. У протоколі не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров`я. Так, поліцейським у протоколі не наведені ознаки сп`яніння, хоча в акті огляду на стан сп`яніння їх зазначено: запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, млява мова; у направленні на огляд відсутня назва медичного закладу, щодо ознак вказано: запах алкоголю з ротової порожнини; почервоніння шкіри обличчя; тремтіння пальців рук; хитка хода. Тобто працівники поліції в документах допустили неточності, а визначений законодавцем перелік ознак стану сп`яніння вільно інтерпретували. За поясненнями ОСОБА_1 , він поставив підпис саме у місці «куди ткнув пальцем поліцейський», тобто з відсутністю заперечень щодо результатів проведення тесту, але це ніяким чином не є згодою з його результатами. Мовчання в даному випадку не є дією, а поліцейські мали поцікавитись, чи згоден ОСОБА_1 з результатами огляду. Натомість, на відео така дія не відображена, тобто поліцейський не питає, чи згоден ОСОБА_1 з результатами огляду та немає його словесної згоди з результатами. Самостійно ОСОБА_1 не звертався для проведення медичного огляду до лікарні через необізнаність про можливість самому пройти такий огляд, який термін на це надавався та де, і в якому саме місці. Між тим, з відеозапису не вбачається хронології дій документування правопорушення працівниками поліції, від початку зупинення транспортного засобу до моменту, де запропоновано ОСОБА_1 продути газоаналізатор Алкотест Drager і поїхати до медичного закладу для проходження вказаного огляду. Також, не зафіксовано жодних відомостей про роз`яснення йому його прав і обов`язків, зокрема, не вбачається роз`яснення його права на огляд в закладах охорони здоров`я, не ознайомлено водія із складеними адміністративними матеріалами. Юрченко А.С. звертає увагу, що надані працівниками поліції матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, які надані не на оригінальних носіях, а в копії на електронному носієві, який на порушення вимог закону ніяким чином не завірений. До того ж, поліцейськими не було відсторонено водія від керування транспортним засобом, як те прямо передбачено ст.266 КУпАП, і транспортний засіб не затримувався та на спеціальний майданчик не доставлявся. У матеріалах справи відсутній рапорт працівників поліції від 05 лютого 2022 р., з якого б вбачалося місце зупинки транспортного засоби, підстави зупинення і проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, мотиви щодо невідсторонення водія від керування транспортним засобом. Ураховуючи недотримання поліцейським вимог відповідних нормативних актів при складенні протоколу, Юрченко А.С. вважає, що це свідчить про порушення особою, що складала протокол, вимог закону, і як наслідок - відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП та закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Крім того, судом порушені строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 38 КУпАП, а саме - правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122-2 КУпАП, було вчинено 05 лютого 2022 р., тобто на момент розгляду справи 28 вересня 2022 р. строки накладення адміністративного стягнення закінчились. Отже, провадження у справі щодо цього правопорушення підлягає закриттю згідно п. 7 ст. 247 КУпАП.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 19 червня 2023 року за клопотанням захисника Юрченка А.С. поновлено строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Заслухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, Юрченка А.С. , який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає, що вони ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з п. 2.4. Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі - Правила)), на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Згідно з підпунктом «б» пункту 8.9 Правил автомобіль може бути зупинено інспектором виключно за допомогою: сигнального диску з червоним сигналом чи руки, що вказує на автомобіль і подальше його місце для зупинки увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; гучномовного пристрою; спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу. Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Невиконання таких вимог утворюють склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122-2 КУпАП.

Так, відповідно до цієї норми адміністративним правопорушенням є невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №201523 від 05 лютого 2022 р., відеозапису автомобільного відеореєстратора працівників поліції, 05 лютого 2022 р. о 02 год. 30 хв. В м. Миколаєві по вул. 1-а Слобідська в районі будинку № 16 водій ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «Renault 21», номерний знак НОМЕР_1 , не зупинився на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків та спецсигналу, а продовжив рух. В подальшому ОСОБА_1 залишив свій автомобіль, почав бігти від працівників поліції, заховався за припаркованими поряд транспортними засобами та при спробі втечі був затриманий працівником поліції. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.4 та п. 8.9 «б» Правил, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

З оскаржуваної постанови вбачається, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи та зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП. Такий висновок суду ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та всебічно перевірених судом доказах, які отримали відповідну оцінку в постанові суду першої інстанції.

Однак, висновок суду про наявність підстав для накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП, є помилковим.

Частиною 2 статті 38 КУпАП передбачено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Постанова, яка переглядається, ухвалена судом першої інстанції 28 вересня 2022 р. щодо правопорушення, яке відбулося 05 лютого 2022 р., тобто після спливу визначеного статтею 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.

Встановивши, що на день ухвалення оскаржуваної постанови закінчилися передбачені статтею 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, у відповідності до приписів пункту 7 статті 247 КУпАП, суд повинен був, визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122-2 КУпАП, закрити провадження у справі на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

За такого апеляційний суд приймає аргументи апеляційної скарги в частині наявності підстав для закриття провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 статті 122-2 КУпАП, а тому в цій частині постанову суду першої інстанції необхідно змінити, доповнивши її відповідним висновком.

Щодо розгляду судом матеріалів справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частини 1 ст. 130 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції в цій частині є правильним.

Згідно пункту 2.9-а Правил водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання таких вимог становлять склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена в частині 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до якої адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані, зокрема, алкогольного сп`яніння.

Згідно частини 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії №ААБ № 201521, 05 лютого 2022 р. у м. Миколаєві по вул. 1-а Слобідська в районі будинку № 16 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Renault 21», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено результатом тесту газоаналізатору «Drager» ARAM-2235 № 2077, який показав 1,64 ‰.

Порушення ОСОБА_1 зазначених пунктів Правил та вчинення ним інкримінованому йому правопорушення підтверджується:

-наведеним змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 201521 від 05 лютого 2022 р., який підписаний без зауважень та заперечень ОСОБА_1 ;

-наведеним змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 201523 від 05 лютого 2022 р.;

-роздруківкою результатів тестування ОСОБА_1 ALCOTEST 6810 приладом ARAM-2235 від 05 лютого 2022 р. до протоколу №201521, який показав 1,64 ‰, підписаний ОСОБА_1 (а.с. 1);

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за допомогою алкотестеру ARAM-2235, відповідно до якого результат огляду ОСОБА_1 становить 1,64 ‰, з чим останній погодився, що засвідчив своїм підписом;

-відеозаписом з нагрудної камери патрульного, на якій зафіксовані факти зупинки автомобілю 05 лютого 2022 року, яким керував ОСОБА_1 , працівниками поліції, затримання його після намагання сховатися, та проведення після цього огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального пристрою, складання протоколу про адміністративне правопорушення та підписання його особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За такого, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що є доведеним належними та допустимими доказами, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «Renault 21», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив порушення п. 2.9 «а» Правил (керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння) та його дії слід кваліфікувати як вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, підписаний ОСОБА_1 без зауважень та застережень.

Доводи апеляційної скарги щодо помилкового встановлення судом обставин адміністративного правопорушення та про недотримання працівниками поліції під час складання протоколу вимог закону не заслуговують на увагу та відхиляються апеляційним судом.

Стосовно доводів апелянта про порушення судом першої інстанції права ОСОБА_1 на участь у судовому розгляду та неможливість через це реалізувати свої права на захист.

На реалізацію права ОСОБА_1 «бути почутим судом» було спрямоване поновлення його права на апеляційне оскарження постанови місцевого суду. Крім того, під час перевірки законності постанови суду першої інстанції в порядку апеляційної процедури були досліджені всі матеріали справи та встановлені обставини події адміністративного правопорушення.

Так, доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції порушили передбачений статтею 266 КУпАП порядок огляду особи на стан алкогольного сп`яніння через ненадання можливості пройти огляд в медичному закладі спростовуються наявними у справі доказами.

Частинами 2, 3 статті 266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Отже, огляд особи на стан алкогольного сп`яніння проводиться в закладі охорони здоров`я за умови, що особа, яка керувала транспортним засобом не погодилась на проведення огляду на стан алкогольного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або не погодилась з його результатами.

У справі, яка переглядається, ОСОБА_1 погодився як на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння працівником поліції за допомогою спеціального технічного пристрою - алкотестеру ARAM-2235, так і з результатами цього огляду, не заперечував їх, що засвідчив своїм особистим підписом на роздруківці результатів тестування від 05 лютого 2022 р. до протоколу №201521, із зафіксованим показником 1,64 ‰, та в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

За такого у поліцейського були відсутні підстави для того, щоб пропонувати ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Апеляційний суд також відхиляє висловлене захисником в суді апеляційної інстанції зауваження про те, що на наданому до протоколу відеозаписі не зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на місці зупинки. Такий довід не зазначений в апеляційній скарзі, до того ж, згідно змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння працівником поліції на місті зупинки, на що він погодився.

Згідно дослідженого судом апеляційної інстанції відеозапису, який проводився працівником поліції з автомобілю, а огляд ОСОБА_1 проводився поза автомобілем, однак з запису можна зробити висновок, що ОСОБА_1 огляд пройшов, після чого було роздруковано результат тестування.

Безпідставними є твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не були роз`ясненні його права, передбачені статтею 268 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 05 лютого 2022 року серії ААБ№201521 працівником поліції були роз`ясненні ОСОБА_1 права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею268 КУпАП.

Протокол підписаний ОСОБА_1 . Будь-які зауваження у протоколі особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зазначені.

Щодо того, що наданий до протоколу відеозапис є неналежним доказом через відсутність електронного підпису, таке не ґрунтується на положеннях КУпАП щодо надання доказів.

Щодо розбіжностей у викладення ознак сп`яніння, то таке не спростовує результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

Складання працівником поліції рапорту не передбачено діючим КУпАП та не впливає на законність проведеного огляду на стан сп`яніння.

Не впливає на юридичну кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП і не вчинення поліцейським дій щодо відсторонення його від керування транспортним засобом.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королвства від 29 червня 2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України (п.1.1).

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими (п.1.3).

Суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Апеляційний суд вважає, що в ході складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, інспекторами поліції дотримані вимоги ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року за №1452/735, та не допущено порушень, які б вказували на їх незаконність і були підставою для закриття провадження у цій справі.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Тому, підстав для скасування постанови суду в цій частині, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись статтями 38, 247, 283, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Юрченка Артема Сергійовича задовольнити частково.

Постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2 та ч. 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування всіма видами механічних транспортних засобів строком на 1 (один) рік, змінити.

Доповнити постанову суду абзацем наступного змісту: «Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого пунктом 1 статті 122-2 КУпАП, закрити у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення».

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.М. Базовкіна