САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/2197/23
Провадження №3/726/1363/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Мілінчук С. В. розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, не працюючу, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України,

ВСТАНОВИВ :

До Садгірського районного суду м. Чернівці надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення нею правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України.

Так у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що 19.09.2023 року о 14 годині 53 хвилин, по вул. Хотинська, 2е у м. Чернівці, водій керуючи транспортним засобом «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , під час перестроювання не дав дорогу транспортному засобу, що рухався в попутньому напрямку, по тій смузі на яку мав намір перестроїтись, в результаті чого здійснив зіткнення із транспортним засобом «Volvo FH420», д.н.з. НОМЕР_2 з причепом д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п. 10.3 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.. 124 КУпАП. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, вказала, що правила дорожнього руху не порушувала, просила закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП вказує, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації,трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено про необхідність звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 124 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність для водія наступає у випадку порушення ним правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Таким чином, для того, аби притягнути водія до відповідальності, необхідним є встановити у його діях порушення правил дорожнього руху, які мають наслідком пошкодження транспортного засобу, дорожніх споруд чи іншого майна. Таке порушення повинно бути зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення та підкріплено належними доказами. У протоколі серії ААД № 445732 від 19.09.2023 року зазначено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, порушила вимоги п. 10.3 ПДР України. Тобто у провину водію ставиться невиконання вимог вказаного пункту ПДР України.

Пунктом 10.3 ПДР України передбачено, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Згідно правових позицій Верховного Суду України, викладених у Постанові Пленуму №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суди при розгляді цих категорій справ повинні враховувати, що диспозиції цих норм є банкетними, а тому суду слід ретельно з`ясовувати та зазначати у своєму рішенні, в чому саме полягали порушення, норми яких правил не додержані, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом негативними наслідками, що настали.

Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.

При цьому, диспозиція ст.124 КУпАП є бланкетною, а тому у протоколі повинно бути зазначено, який пункт, пункти Правил дорожнього руху України порушені особою, відносно якої складений протокол.

Юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення.

Із письмових пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що він перебував в якості пасажара в легковому автомобілі марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_4 . Даний автомобіль рухався по прямій дорозі де мав місце двухсторонній рух, а саме дві смуги в одному напрямку. Під час руху ОСОБА_1 здійснила випередження автомобіля "Volvo FH420", д.н.з. НОМЕР_2 в складі із причепом, який рухався в правій смузі. Також свідок зазначив, що під час випередження автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухався зі швидкістю біля 50 км. Увімкнувши правий покажчик повороту та проїхавши ще деяку відстань, водійка здійснила маневр перестроювання в праву смугу руху у зв`язку із чим відстань між автомобілями зменшилась. Наближаючись до пішохідного переходу ОСОБА_1 почала зменшувати швидкістькерованого нею автомобіля приблизно до 20 км., оскільки на пішохідному переході перебували пішоходи. Проїхавши ще деяку відстань ОСОБА_5 відчувв удар в задню праву частину автомобіля. В подальшому він побачив, що зіткнення здійнив автомобіль марки "Volvo FH420", д.н.з. НОМЕР_2 , який випиредила ОСОБА_1 .

У справі було призначено судову авто технічну експертизу. Згідно із висноком експертизи № СЕ-19/126-23/9198-ІТ, встановлено, що технічна можливість уникнути пригоди для водія автомобіля «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , визначалась виконанням нею вимог пункту 10.1 ПДР.

В даній дорожньо-транспортній обстановці водію автомобіля Volvo FH420, д.н.з. НОМЕР_2 , в складі із причепом Schmidt 5GF, номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_6 необхідно було діяти у відповідності до вимог пункту 13.1 ПДР, зміст яких описано в дослідницькій частині.

В даній дорожньо-транспортній обстановці водію автомобіля Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , необхідно було керуватись вимогами пункту 10.1 ПДР, зміст яких описано в дослідницькій частині.

В даній дорожньо-транспортній обстановці, в діях водія ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимог пункту 13.1 ПДР, що з зтехнічної точки зору перебуває в причинному зв`язку із настанням даної ДТП.

В даній дорожньо-транспортній обстановці, в діях водія автомобіля Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , не вбачається невідповідність вимог ПДР, які з технічної точки зору, могли перебувати би в причинному зв`язку з настанням даної пригоди.

Таким чином, зібрані у справі докази свідчать про те, що у діях ОСОБА_1 не вбачається невідповідності вимог пункту 10.1 ПДР, які з технічної точки зору могли би перебувати в причинному зв`язку з настанням даної пригоди.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України правопорушник не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення, а відповідно до ч. 3 цієї ж статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи рішення, суду необхідно керуватись п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином, зібраними у справі доказами встановлено, що у діях ОСОБА_1 не вбачається невідповідності вимог пункту 10.3 ПДР, які з технічної точки зору могли би перебувати в причинному зв`язку з настанням даної пригоди. Окрім того, за умов відсутності доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, враховуючи, можливість необґрунтованого та безпідставного її притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, беручи до уваги те, що усі сумніви щодо доведеності вини трактуються на користь останнього, вважаю за необхідне провадження у справі закрити.

Керуючись ст. 63 Конституції України, ст. 7, ст. 124, 245, 247, 278, 280, 251-252, 256, КпАП України,-

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді може бути оскаржена до Чернівецької апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом 10-ти діб з дня її винесення.

СуддяС. В. Мілінчук