Справа № 946/2431/23 Провадження № 3/946/1154/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року місто Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Швець В.М., розглянувши матеріали адміністративних проваджень у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про здійснення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 227862 від 03 квітня 2023 року ОСОБА_1 притягується до відповідальності за те, що 02 квітня 2023 року о 22 годині 30 хвилині він в місті Ізмаїл Одеської області, Болградське шосе, 22а, керував транспортним засобом ВАЗ 2109, держ. номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в медичному закладі та підтверджується висновком № 58 від 02 квітня 2023 року.

ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за здійснення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 надав пояснення, в яких провину у скоєнні вказаного правопорушення не визнав, пояснив, що дійсно у вказаний час та місці знаходився біля автомобіля ВАЗ 2109, держ. номер НОМЕР_1 , але автомобілем не керував.

Дослідивши матеріали справи, пояснення ОСОБА_1 , суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За змістом вимог ст. 256, ч. 1 ст. 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до вищезазначеного протоколу, ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за «керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння», проте в матеріалах справи відсутні докази керування ним транспортним засобом. Так, з наданих до матеріалів справи відеозаписів працівників поліції вбачається, що не визначений транспортний засіб стоїть на узбіччі. Далі ОСОБА_1 весь час знаходиться поодаль від транспортного засобу, він спілкується з працівниками поліції, не відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 за кермом автомобілю не перебував та не сідав. Тобто доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом на момент його зупинки не вбачається. Більш того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував транспортним засобом в 22 годині 30 хвилині, але згідно наданого відеозапису пропонують йому працівники поліції пройти огляд аж о 23 годині 02 хвилині, що викликає сумнів у достовірності відомостей, вказаних в протоколі.

За таких обставин, висновок про керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані сп`яніння є недоведеним.

Тому, з урахуванням засад правосуддя та принципу верховенства права, відповідно до якого, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, є обґрунтованим застосування в даному випадку положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, відповідно якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на відсутність доказів керування транспортним засобом ОСОБА_2 протокол та додані до нього матеріали є недопустимими доказами.

Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які б достовірно вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у матеріалах справи відсутні.

В рішеннях «Малофеева проти Росії» від 30 травня 2013 року та «Карелін проти Росії» від 20.09.2016 року, ЄСПЛ зазначив, що коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права взяти на себе функції обвинувачення, самостійно редагувати її, а, так само, не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За таких обставин суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому що відсутній жодний належний доказ скоєння правопорушення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення, а тому провадження відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 та п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 130, 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду В.М.Швець