ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 682/712/23

Провадження № 33/4820/334/23

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Селезньової М.Д., потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 травня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,-

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ст. 122-4 КУпАП, і в силу ч. 2 ст. 36 КУпАП, накладено стягнення, в межах санкції ст. 122-4 КУпАП, у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк два роки.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 536,80 гривень.

Згідно з постановою місцевого суду, 09.03.2023 року о 21 годині 25 хв., гр. ОСОБА_2 в м. Славута Хмельницької області, по вул. Плотиче, поблизу монастиря Св. Анни керуючи автомобілем Ауді, державний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_1 , що призвело до механічного пошкодження ТЗ та велосипеда, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

Крім того, 09.03.2023 року о 21 годині 25 хв., гр. ОСОБА_2 в м. Славута Хмельницької області, по вул. Плотиче, керуючи ТЗ Ауді А4, державний номер НОМЕР_1 , під час руху транспортного засобу, здійснив наїзд на велосипедиста, чим вчинив дорожньо-транспортну пригоду, після чого залишив місце ДТП та порушив вимоги п. 2.10 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Склад зазначених адміністративних правопорушень вчинених гр. ОСОБА_2 зафіксований двома різними протоколами про адміністративне правопорушення за якими сформовано адміністративні справи за наступними номерами: 682/712/23 (провадження № 3/682/3339/2023) та 682/713/23 (провадження № 3/682/340/2023).

Місцевим судом було об`єднано в одне провадження справи про адміністративні правопорушення 682/712/23 (провадження № 3/682/3339/2023); 682/713/23 (провадження № 3/682/340/2023) та присвоєно єдиний номер 682/712/23 (провадження № 3/682/3339/2023).

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та постановити нову про накладення на нього за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, менш суворого стягнення у виді штрафу. Під час розгляду справи вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП визнав повністю та вказав, що дійсно не впорався з керуванням автомобіля і скоїв наїзд на велосипедиста, пошкодивши заднє колесо велосипеда, а після, всупереч вимогам Правил дорожнього руху, залишив місце ДТП, поїхавши додому по гроші, щоб відшкодувати, завдану потерпілій шкоду. Повернувшись на місце ДТП, хотів дати потерпілій кошти у сумі 100 доларів США за пошкоджене колесо велосипеда, але вона відмовилась їх взяти. Переконує, що з місця ДТП поїхав не з метою уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, а впевнившись, що під час наїзду на велосипедиста було пошкоджене лише колесо велосипеда, а потерпіла ніяких тілесних ушкоджень не отримала, залишив на місці ДТП двох своїх знайомих, які перебували в його автомобілі, поїхав по гроші. В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_1 підтвердила, що він повернувся на місце ДТП і пропонував 100 доларів США, але вона їх не взяла, що було зафіксовано на бодікамеру працівника поліції, однак в оскаржуваній постанові показання потерпілої зазначено не вірно. В постанові місцевий суд посилається на письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були надані працівнику поліції, але вони є не належними доказами у справі, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень. Апелянт зауважує, що при прийнятті рішення суд не прийняв до уваги те, що він повністю визнав свою вину, мав наміри як найшвидше компенсувати завдані збитки потерпілій, а також не було прийнято до уваги обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно ст. 34 КУпАП, а саме, його щире каяття, намагання добровільно відшкодувати збитки, усунення заподіяної шкоди і що під час розгляду справи судом не було встановлено обставин, які обтяжують його відповідальність. Окрім того, звертає увагу на те, що неправильно були об`єднані в одне провадження справи про адміністративні правопорушення щодо нього.

Заслухавши доповідь судді, позицію потерпілої ОСОБА_1 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Оскільки ОСОБА_2 не оспорює вину та фактичні обставини вчинених ним адміністративних правопорушень, тому апеляційний суд, в цій частині, постанову не перевіряє.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про вид накладеного адміністративного стягнення на ОСОБА_2 , то апеляційний суд не встановив підстав для пом`яшення стягнення та призначення штрафу.

Призначене адміністративне стягнення ОСОБА_2 відповідає характеру вчинених правопорушень, а також його наслідкам, які виразилися у скоєнні ним дорожньо-транспортної пригоди перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та залишення місця пригоди. Під час апеляційного розгляду потерпіла повідомила, що заподіяна ОСОБА_2 шкода їй до цього часу не відшкодована, накладене судом стягнення уважає справедливим.

Визнання вини ОСОБА_2 у вчинених правопорушеннях хоч і є пом`якшуючою обставиною, але не є визначальним при накладенні стягнення, оскільки апеляційним судом, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховуються, зокрема, і характер вчинених правопорушень, які в даному випадку становлять підвищену суспільну небезпеку та їх наслідки.

Під час апеляційного розгляду не встановлено підстав для застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, оскільки це не відповідатиме меті адміністративного стягнення, яке є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, про що зазначено в ст. 23 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що судом першої інстанції не допитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які надавали письмові пояснення, є безпідставними, оскільки допит свідків є правом, а не обов`язком суду. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що клопотань про допит свідків стороною захисту не заявлявся.

Не спроможними є твердження апелянта про безпідставність об`єднання справ про адміністративне правопорушення в одне провадження, виходячи з того, що відповідно до частини 2 статті 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що правопорушення вчинені однією і тією ж особою та справи про ці правопорушення розглядалися одним і тим же органом, тому суд першої інстанції обгрунтовано об`єднав вищезазначені справи в одне провадження для спільного їх розгляду та вирішення по суті і наклав стягнення, відповідно до положень ст. 36 КУпАП, в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

З огляду на наведене, підстав для пом`якшення накладеного на ОСОБА_2 стягнення апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а:

Постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 травня 2023 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Кулеша Л.М.