КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м. Київ

Справа № 758/1309/23

Апеляційне провадження № 33/824/2446/2023

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В. розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 12 квітня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 299039 від 16 січня 2023 року: 16 січня 2023 року о 18 год. 37 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом по вул. І. Виговського в напрямку просп. Правди мав рухатись як можна правіше до краю проїжджої частини та не надав перевагу в русі т.з. Ford Fiestaд.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до матеріальних збитків автомобілів. Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 Б, 10.3, 10.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановлю Подільського районного суду міста Києва від 12 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у порушенні п.п. 2.3 «б», 10.3, 10.5 ПДР України та застосовано до нього стягнення, передбачене ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн 00 к.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 к.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 адвокат Синявська Олена Віталіївна 21 квітня 2023 року, згідно поштової відмітки, направила на адресу Подільського районного суду міста Києва апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Подільського районного суду міста Києва від 12 квітня 2023 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення , передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 в письмових поясненнях наданих до суду першої інстанції вказував що не погоджується з висновками працівників патрульної поліції, вважає що в даному ДТП винний інший учасник. Зазначає, що вказував конкретні обставини, які не відповідають висновкам поліцейських при фіксуванні ДТП об`єктивним обставинам.

Зазначає, що водій ОСОБА_2 у своїх пояснення надав неправдиві свідчення. Крім того, працівниками поліції до матеріалів справи не долучено відео з нагрудних камер, на яких зафіксовані обставини ДТП.

Вказує, що схема місця ДТП не дає повного уявлення про причини ДТП, однак з вказаної схеми вбачається, що місце зіткнення автомобілів доводить саме позицію ОСОБА_1 , що автомобіль Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 рухався саме в крайній правій полосі і почав здійснювати маневр перестроювання у середню смугу не оцінивши дорожньої обстановки.

Посилається на те, що суд першої інстанції не задовольнив його клопотання про витребування доказів, а саме відеозаписів з камер відео спостереження, що доводили його невинуватість.

Вказує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів що підтверджують порушення ПДР саме ОСОБА_1 .

Вважає, що саме дії водія ОСОБА_2 призвели до даної ДТП, оскільки водій Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_1 порушив ПДР, а саме п. 2.3 Б, 9.2, 10.3.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Синявська О. В. доводи апеляційної скарги підтримала та просила скасувати постанову Подільського районного суду міста Києва від 12 квітня 2023 року, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вказував, що в його діях відсутня вина, тому просив скасувати оскаржувану постанову з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити постанову Подільського районного суду міста Києва від 12 квітня 2023 року без змін.

Враховуючи положення ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст.7 КУпАПУкраїни ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним право-порушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримано у повному обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, наведених у протоколі, підтверджується зібраними по справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесені постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчинені правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується даними, зафіксованими у протоколі про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, письмовими поясненнями учасників ДТП, наданими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

В діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та те, що останнім не вчинено дій та не надано доказів, які б свідчили про його невинуватість, є всі підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 1.1 Розділу 1 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пункт 1.3. ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 299039 від 16 січня 2023 року: 16 січня 2023 року о 18 год. 37 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом по вул. І. Виговського в напрямку просп. Правди мав рухатись як можна правіше до краю проїжджої частини та не надав перевагу в русі т.з. Ford Fiestaд.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до матеріальних збитків автомобілів. Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Згідно пояснень ОСОБА_2 , наданих після ДТП, він керуючи автомобілем Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Виговського в напрямку вул. Гонгадзе зі сторони вул. Щербаківського, рухався в середній смузі кругового руху відчув сильний удар з лівої сторони. Після чого його автомобіль розвернуло у напрямку проспекта Правди 51 автомобілем Хонда Пілот д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався на великій швидкості під знак круговий рух у лівій смузі в напрямку проспекта Правди 51. ОСОБА_2 рухався заздалегідь з увімкненим лівим поворотом у напрямку вул. Гонгадзе.

У судовому засіданні 15 травня 2023 року ОСОБА_2 вказав, що насправді рухався у крайній правій смузі.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 наданих після вчинення ДТП, він керуючи автомобілем Honda Pilot д.н.з. НОМЕР_2 в м. Києві по вул. Івана Виговського в сторону Проспекта Правди в середній полосі. Зі сторони вул. Виговського в сторону просп. Правди по моїй смузі відчув удар від авто, яке міняло полосу чим спричинило ДТП.

З пояснень ОСОБА_1 долучених під час розгляду справи в суді першої інстанції вбачається, що під`їжджаючи до перехрестя з круговим рухом він рухався у середній смузі.

На вказаному перехресті з круговим рухом напрямок руху не визначений дорожніми знаками чи дорожньою розміткою, отже в`їзд на дане перехрестя можливий з любої смуги. ОСОБА_1 здійснив в`їзд на перехрестя з круговим рухом з середньої полоси в середню полосу на перехресті. Транспортний засіб Ford Fiesta державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 розміщувався в цей час в крайній правій смузі.

Перед в`їздом на перехрестя він оцінив обстановку, пропустив машини, які рухалися по колу, звернув увагу на авто з правої сторони. Відповідно до п. 9.2. ГІДР не вказано про те, що потрібно вказувати покажчик повороту при об`їзді, тобто жодного покажчика повороту при в`їзді на перехрестя з круговим рухом вмикати не потрібно. При цьому, у водія транспортного засобу Ford Fiesta державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 був включений покажчик повороту праворуч.

Це дало підстави вважати, що даний транспортний засіб має намір виїзду з перехрестя з круговим рухом вправо, продовжуючи рух по своїй смузі.

Отже, ми мали намір виїзду з перехрестя в одну сторону та не створювали перешкод один одному.

ОСОБА_1 продовжив рух по колу в середній смузі та почав здійснювати виїзд з перехрестя по своїй смузі, тобто виїжджав у середню смугу. Однак він помітив, що транспортний засіб Ford Fiesta державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 на швидкості йде на зближення з ним. Щоб уникнути зіткнення, він став рухатися лівіше, уходячи від цієї машини, раптом відчув удар з правої сторони.

Схема ДПТ долучена до матеріалів справи не дає повного уявлення про причини ДТП, так як не відтворює всієї картини, на ній лише зафіксовано де зупинилися машини після зіткнення. Але при цьому з схеми видно, що точка зіткнення, позначена на схемі цифрою «З», знаходиться на межі правої і середньої полоси, що підтверджує ствердження, що транспортний засіб Ford Fiesta державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 рухався на перехресті саме в правій крайній полосі і почав здійснювати маневр перестроювання у середню смугу, не оцінивши дорожньої обстановки.

З наданих обома учасниками ДТП пояснень вбачається, що водії рухались з боку вулиці Івана Виговського по перехрестю з круговим рухом.

Водій ОСОБА_2 рухався в крайній правій полосі, та мав намір з`їхати на перехресті в бік вул. Гонгадзе.

В той час водій ОСОБА_1 рухався в середній смузі руху, та мав намір з`їхати на перехресті в бік проспекту Правди.

З`їзд в бік проспекту Правди знаходиться раніше від з`їзду на вул. Гонгадзе, таким чином водій ОСОБА_1 мав з`їхати з перехрестя, в той час як водій ОСОБА_2 , знаходячись праворуч від водія ОСОБА_1 , продовжував рух по перехрестю.

Відповідно до п. 2.3. б Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пункт 10.1 ПДР України встановлює, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 10.3. Правил дорожнього руху України уразі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Згідно п. 10.5. Правил дорожнього руху України поворот необхідно виконувати так, щоб під час виїзду з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини. Виїзд з перехрестя, де організовано круговий рух, може здійснюватися з будь-якої смуги, якщо напрямок руху не визначено дорожніми знаками чи розміткою і це не створить перешкод транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку праворуч.

Твердження водія ОСОБА_1 про те, що у водія Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_1 при заїзді на перехрестя з круговим рухом був увімкнений правий покажчик повороту, що дало йому підстави вважав, що вказаний автомобіль буде здійснювати виїзд з перехрестя разом з ним, є недоведеним припущенням.

Не тільки при заїзді на перехрестя з круговим рухом, а й рухаючись по ньому та перед початком з`їзду, ОСОБА_1 мав переконатись в безпечності свого маневру - з`їзду з перехрестя з середньої(другої) смуги в середню (другу) смугу,- та що вказаним маневром він не створить перешкод транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку праворуч.

Однак вказаний водій не переконався в безпечності свого маневру та не оцінив належним чином дорожню обстановку, що призвело до ДТП.

Крім того, ОСОБА_1 достеменно знаючи, що після заїзду на перехрестя буде з`їжджати з нього на першому з`їзді в напрямку проспекту Правди, повинен одразу зайняти крайню праву смугу, що виключило б необхідність контролювати транспортні засоби, що рухаються в попутному напрямку з правого боку.

Суд критично ставиться до доводів ОСОБА_1 , що водій ОСОБА_2 змінював напрямок руху та мав намір перестроїтись в середню смугу, оскільки такі доводи не підтверджені належними доказами та спростовуються схемою місця ДТП та наданими в судовому засіданні фотокартками місця ДТП.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 надано не правдиві пояснення, і вказана особа рухалась в крайній правій смузі, то апеляційний суд приймає вказані доводи, оскільки вони підтверджені як і показами самого ОСОБА_2 наданими в судовому засіданні, так і схемою місця ДТП. Однак такі обставини не свідчать про відсутність вини ОСОБА_1 у даній ДТП, а навпаки підтверджують наявність недотримання ОСОБА_1 правил дорожнього руху.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що саме дії водія ОСОБА_2 призвели до ДТП, не заслуговують на увагу, оскільки такі твердження не підтверджені жодним належним доказом. Крім того, протокол на місці вчинення ДТП, з урахуванням всіх обставин, складено лише на одного учасника - ОСОБА_1 .

Доводи скарги про те, що працівниками поліції не долучено відеозапис з нагрудних камер є безпідставним, оскільки вказані відеозаписи не є обов`язковими для долучення до матеріалів і не містять моменту зіткнення транспортних засобів.

Посилання на те, що поліцейськими до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів, які підтверджували порушення ПДР ОСОБА_1 , а також що до складання протоколу та матеріалів вони підійшли формально, суд відхиляє як безпідставні.

Протокол не містить жодних скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Даних про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції матеріали справи також не містять.

Вина водія ОСОБА_1 у вчинені інкримінованому йому правопорушенні підтверджена належними, допустимими та достатніми доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП та наданими поясненнями обох водіїв.

Щодо відмови у задоволені клопотання про витребування доказів, а саме відеозаписів з камер відео спостереження, то з матеріалів справи не можливо встановити підстави відмови та її обґрунтованість. Крім того, скаржник не був позбавлений можливості заявити таке клопотання в суді апеляційної інстанції, з метою доведення своєї невинуватості, однак таких дій вчинено не було.

Апеляційний суд звертає увагу, що розгляд справ у суді відбувається за принципом змагальності, який полягає в тому, що особи, які беруть участь у провадженні, здійснюють захист своїх прав шляхом подання доказів на підтвердження свої доводів. Апеляційний суд за власної ініціативи не має повноважень самостійно збирати докази.

Доводів, які б спростовували висновки, викладені в оскаржуваній постанові, або свідчили б про порушення норм КУпАП при прийнятті оскаржуваної постанови судом першої інстанції, а також відповідних додаткових доказів в апеляційній скарзі не наведено і до апеляційного суду не надано. Досліджені судом першої інстанції докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про наявність винни ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 12 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Желепа О.В.