ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/1964/23Головуючий у 1-й інстанції Содомора Р.О.
Провадження № 33/817/648/23 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Пасічника А.З. на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою визнано винним ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням прав керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору.

Згідно постанови, 17 жовтня 2023 року приблизно о 17 год. 48 хв. ОСОБА_1 в с.Жнибороди по вул. Польова, керував транспортним засобом «HYUNDAI SANTAFE» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння шкіри обличчя, на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора Драгер 6810 та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Пасічник А.З. просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2023 року, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 участі в судовому засіданні не брав та копію оскаржуваної постанови отримав 09 листопада 2023 року, а апеляційна скарга подана 13 листопада 2023 року. Зазначає, що:

ОСОБА_1 правил дорожнього руху не порушував і був зупинений незаконно, а тому є безпідставним залучення останнього працівниками поліції до процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння;

ОСОБА_1 не проявляв жодних ознак алкогольного сп`яніння;

КНП Бучацька міська лікарня не є закладом охорони здоров`я, який вправі проводити огляд водіїв на стан алкогольного сп`яніння;

суд першої інстанції взяв на себе функцію обвинувачення, так як керувався в основному припущеннями щодо імовірності тієї чи іншої події;

сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом, оскільки він не є самостійним беззаперечним доказом;

в протоколі про адміністративне правопорушення були внесенні відомості, які не відповідають дійсності.

В судове засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 і його захисник не з`явились, хоча належним чином завчасно були повідомлені про час і місце апеляційного розгляду. Клопотань від них не надходило.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Що стосується клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Бучацького районного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2023 року, то воно підлягає поновленню виходячи з того, що зазначені в апеляційній скарзі підстави, через які було його пропущено, підтверджуються наявними в матеріалах справи відомостями і є поважними.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В оскарженій постанові судом першої інстанції встановлено і в апеляційній скарзі не оспорюється, що 17 жовтня 2023 року приблизно о 17 год. 48 хв. ОСОБА_1 в с.Жнибороди по вул. Польова, керував транспортним засобом «HYUNDAI SANTAFE» д.н.з. НОМЕР_1 .

Однак, матеріали справи не містять належних і допустимих, тобто зібраних з дотриманням вимог закону, доказів порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, які були би законною підставою для його зупинки.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції при розгляді цієї справи залишив поза увагою обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення питання винуватості ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, статтею 35 Закону України "Про Національну поліцію" (далі за текстом Закон про поліцію) передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський має право зупиняти транспортні засоби.

Даний перелік передбачає такі випадки: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

З матеріалів справи видно, що жодної з наведених підстав для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 у працівників поліції в даному випадку не було.

В оскарженій постанові суд першої інстанції вказав, що згідно доданого до протоколу відеозапису працівники поліції зупинили ОСОБА_1 через не увімкнення сигналу повороту.

Однак, такий висновок не підтверджується наявними у цій справі відеозаписами та спростовується даними відеозапису реєстратора патрульного автомобіля (файл NO0076.MP4), де зафіксовано зупинку автомобіля «HYUNDAI SANTAFE» д.н.з. НОМЕР_1 о 17 год. 48 хв. 32-33с, в якого при цьому включено передній сигнал повороту ліворуч. Постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вказане порушення відсутня. В сукупності наведене вказує на безпідставність висновків суду першої інстанції в цій частині.

Також, згідно оскарженої постанови суд першої інстанції взяв до уваги як доказ законності зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 рапорт старшого інспектора Корчинського В.К., з якого вбачається, що 17.10.2023р. о 20 год. 10 хв. зі служби 102 надійшло повідомлення інспектора Боднар В. про те, що в с.Жнибороди по вул.Польова зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 за порушення ПДР, який керував у стані сп`яніння.

Однак, вказаний рапорт не може бути доказом законності дій працівників поліції щодо зупинки вказаного автомобіля, оскільки в ньому інспектор Бондар В.В., який того дня о 18 год. 55 хв. оформив відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, після цього о 20 год. 10 хв. сам же і заявив на лінію 102 про зупинку ОСОБА_1 за порушення ПДР. При цьому, інспектор не повідомив які саме порушення були причиною зупинки автомобіля, а також вказав недостовірну інформацію про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, хоча його огляд з метою встановлення такого стану не проводився.

Також, після складання інспектором Бондаром В.В. протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, інший інспектор поліції того ж дня о 19 год. 10 хв. виніс відносно ОСОБА_1 постанову №822814 за ч.1 ст.126 КУпАП за порушення вимог п.2.1.а,б, а саме за те, що водій після його зупинки не передав посвідчення водія та інші документи. Таким чином, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за дії, вчинені ним уже після зупинки автомобіля, а тому ця постанова також безпідставно оцінена судом першої інстанції як доказ законності зупинки автомобіля.

Отже, в даному випадку працівниками поліції належним чином не задокументовано і не долучено до матеріалів справи належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження законності зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 згідно з ст. 35 Закону про поліцію.

Відповідно до широкого розуміння доктрини «плодів отруєного дерева» будь-яке винне порушення поліцейськими конституційних прав громадян, що має зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили. Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня. У вузькому сенсі доктрина «плодів отруєного дерева» зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими без законних підстав, а тому складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не можна вважати допустимим доказом.

Отже, аналіз встановлених у ході апеляційного розгляду обставин дає підстави для висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, оскільки при складанні протоколу і оформленні матеріалів справи працівниками поліції не долучено жодних доказів законності зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого результати проведеного відносно нього огляду та складений протокол є недопустимими доказами і не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст.245,252,280,283 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим оскаржена постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закриттю за відсутності в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Пасічнику А.З. строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Пасічника А.З. задовольнити.

Постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_1 , скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя