Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
15.11.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці Держмитслужби Яворського Б.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав в. о. заступника начальника Закарпатської митниці Держмитслужби Костін О.,
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 вересня 2021 року, провадження у справі про порушення митних правил за ст. 472 МК України відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце народження - Україна, Вінницька обл., м. Ямпіль; місце роботи - тимчасово не працює; місце проживання - АДРЕСА_1 ; закордонний паспорт - НОМЕР_1 від 23.09.2020; орган, що видав 0541,
закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В апеляційній скарзі в. о. заступника начальника Закарпатської митниці Держмитслужби Костін О., вказує на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню у зв`язку з необ`єктивністю її розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у постанові фактичним обставинам справи. Вважає, що в оскаржуваній постанові відсутнє належне обґрунтування та посилання на відповідні норми законодавства чи докази наявні у матеріалах справи, які б вказували на відсутність складу правопорушення. Апелянт вважає, що викладені у постанові висновки не відповідають фактичним обставинам справи, що апелянту не зрозуміло з яких підстав суд дійшов висновку, що неправдиві відомості у декларації давали підстави інспектору митниці не приймати неправильно заповнену, на думку суду, митну декларацію. Звертає увагу на те, що місцевим судом не враховано те, що ОСОБА_1 у митній декларації вказав товар у кількості 40 місць, а саме: одяг та додаткові речі до одягу, взуття особистого використання, вживані, несортовані загальною вагою 640 кг. Зазначений задекларований товар митним органом пропущено через митний кордон після сплати ОСОБА_1 митних платежів у сумі 9746, 53 грн. Уніфікована митна квитанція МД-1 додається до апеляційної скарги. Вважає, що судом не враховано значну вартість незадекларованого товару, що становить 423 197, 01 грн. Вказані товари підлягають обов`язковому декларуванню зі сплатою митних платежів, а саме: мито - 10 % та податок на додану вартість 20%. Необґрунтованим та неналежним вважає посилання суду про відсутність у діях ОСОБА_1 умислу на порушення митних правил, а як наслідок відсутність складу адміністративного правопорушення. При цьому, на думку апелянта, судом не досягнуто мети адміністративного стягнення передбаченої ст. 23 КУпАП, відповідно до якої, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи у дусі додержання законів та задля запобігання вчиненню нових правопорушень. Просить постанову скасувати, ухвалити нову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, що становить 100 % вартості безпосереднього предмету порушення митних правил та їх конфіскацію.
Заслухавши думку представника Закарпатської митниці Яворського Б. В., який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити подану в. о. заступника начальника Закарпатської митниці Держмитслужби Костіним О., апеляційну скаргу; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який належним чином повідомлений про розгляд апеляційної скарги, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про доставку SMS- повідомлення від 30.08.2023 (а. с. 73). Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , береться до уваги те, що від сторони захисту не надходило заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на інший термін ; процесуальна поведінка ОСОБА_1 , а саме те, що ОСОБА_1 жодного разу не з`явився на розгляд справи в апеляційному суді, а також той факт, що судове засідання неодноразово відкладалось - 15.04.2022 (а. с. 63), 17.06.2022 (а. с. 64), 02.03.2023 (а. с. 66-67), 29.05.2023 (а. с. 68-69), 29.08.2023 (а.с. 70-71) і що неявка ОСОБА_1 , з огляду на приписи ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Приймаючи судове рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Згідно зі ст. ст. 245, 252 КУпАП та ст. 486 МК України, завданнями провадження у справі про порушення митних правил і обов`язками органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.
Перевіривши матеріали справи про порушення митних правил та зібрані у справі докази, апеляційний суд вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані не були, відтак місцевий суд дійшов неправильного та необґрунтованого висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, - за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що вказаний протокол відповідає вимогам ст. 494 МК України, складений уповноваженою особою у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який своїми підписами у протоколі підтвердив, що ознайомлений з його змістом, копію процесуального документу отримав.
Вказані у протоколі обставини підтверджуються даними митної декларації від 27.06.2021 (а. с. 7); письмовими поясненнями ОСОБА_1 , зміст яких свідчить про те, що ОСОБА_1 визнав те, що у ході митного контролю транспортного засобу та речей, окрім задекларованого вантажу, представниками митного органу були виявлені не вказані в митній декларації та не заявлені при усному опитуванні товари іноземного виробництва, які за словами ОСОБА_1 належать не йому, вищезазначені сумки та коробки його просила перевезти незнайома йому жінка на ім`я ОСОБА_2 , яка тимчасово мешкає в Італії (м. Равенна) для передачі в Україну до м. Київ (а. с. 8); актом про проведення огляду, переогляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 27.06.2021 (а. с. 10); фотоматеріалами (а. с. 11-16); описом предметів від 27 червня 2021 року (а. с. 19-21); доповідною запискою старшого державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби Довжанина Р. М. (а. с. 24- 26).
При оцінці цих доказів апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду справи судом першої інстанції належність, достовірність та достатність цих доказів сторонами провадження не оспорювалась, у тому числі не оспорювалась належність та достовірність цих доказів під час проведення перевірки за обставинами недотримання ОСОБА_1 митних правил.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що державний інспектор Довжанин Р. М., який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи на такі дані не вказується і в апеляційній скарзі, у зв`язку із чим, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Висновки суду про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, - за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими та суперечать вимогам закону.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які в даній кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню.
Апеляційний суд вважає, що доводи апелянта про те, що висновки місцевого суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається з яких підстав суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст. 472 МК України, слід визнати слушними з огляду на таке.
Перевіривши наявні у матеріалах справи докази, апеляційний суд визнає, що наявні у матеріалах справи письмові докази у своїй сукупності безумовно свідчать про факт переміщення ОСОБА_1 через митний кордон України товарів з порушенням митних правил, а саме незаявлення за встановленою формою точних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які в даній кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню.
Диспозицією ст. 472 МК України передбачено порушення митних правил, яке полягає у недекларуванні товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України характеризується як умислом, так і необережністю.
Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.
Статтею 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Декларант зобов`язаний вносити до митної декларації відомості про товари, його найменування, кількість, торговельний опис, виробника, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар, а також код товару згідно з УКТ ЗЕД, вартість товару тощо.
Згідно з ст. 266 МК України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого Митним кодексом України; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату
Відповідно до ч. 2 ст. 266 МК України перед поданням митної декларації декларант має право з дозволу митного органу здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів. При цьому, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Висновок місцевого суду про те, що у діях ОСОБА_1 відсутній прямий умисел, не ґрунтується на змісті положення митного законодавства України і, зокрема статті 472 МК України, відповідно до якої передбачені цією нормою матеріального права діяння можуть бути вчинені і з необережності. Посилання на те, що у ОСОБА_1 відсутній прямий умисел на вчинення правопорушення є необґрунтованими, оскільки вищевказані норми митного законодавства не звільняють декларанта від обов`язку належним чином відобразити у декларації товар, який ним перевозиться, що само по собі передбачає необхідність огляду товару або вчинення будь-яких інших дій, спрямованих на правильне відображення у декларації товару, який перевозиться, а відтак не спростовують обставин, які викладені у протоколі про порушення митних правил, та наявність не задекларованого у митній декларації товару на загальну суму 423 197, 01 грн.
Приймаючи судове рішення, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_1 на розгляд справи до суду першої інстанції не з`явився, що, окрім пояснень ОСОБА_1 , які містяться у матеріалах справи і на які посилається митний орган у протоколі про порушення митних правил у підтвердження винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, інших пояснень ОСОБА_1 матеріали справи не містять. З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції щодо прямого умислу ОСОБА_1 на порушення митних правил, не підтверджений будь-якими доказами, є голослівними твердженнями суду.
Вказане свідчить про невідповідність висновків суду, викладених у постанові, фактичним обставинам справи і про слушність доводів апелянта і у цій частині.
Враховуючи відсутність у митній декларації від 27.06.2021 відомостей про виявлені у ОСОБА_1 митним органом товари (сумки жіночі, взуття, та інші речі) у загальній кількості 8 пар та 9 штук, загальна вартість яких, відповідно до висновку експерта становить 423197, 01 грн, та з огляду на те, що у своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 визнав факт недекларування вказаних речей (за його словами вони не є його власністю), що безумовно свідчить про його поінформованість щодо наявності таких речей серед переміщуваного товару, в контексті змісту вищезазначених норм МК України та КУпАП, вищенаведене підтверджує наявність в діях ОСОБА_1 порушення митних правил, а саме порушення приписів передбачених статтею 472 МК України.
При заповненні митної декларації у ОСОБА_1 була можливість внести відповідні відомості про переміщувані ним товари у повному обсязі, та зазначити, зокрема про його загальну кількість, однак ОСОБА_1 не скористався своїх правом, передбаченим ч. 2 ст. 266 МК України, згідно з якою декларант перед подачею митної декларації має право з дозволу митного органу здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначених у товаросупровідних документах.
Отже, висновки суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення через відсутність в нього суб`єктивної сторони правопорушення є безпідставними, суперечить фактичним обставинам справи. Крім того, апеляційним судом береться до уваги зміст наданих ОСОБА_1 письмових пояснень, у яких ОСОБА_1 особисто підтвердив, що виявлені митним органом товари ним не задекларовані, оскільки вони не є власністю ОСОБА_1 . Тобто, фактично ОСОБА_1 визнав, що йому було відомо про переміщувані ним через митний кордон України товари, і те, що він свідомо не вказав про їх наявність у митній декларації, оскільки, за його словами, виявлені речі належать не йому, а незнайомій йому жінці на ім`я ОСОБА_2 , яка тимчасово мешкає в Італії (м. Равенна). При цьому апеляційний суд вважає за необхідне зазначити і про те, що ОСОБА_1 при переміщенні товарів через митний кордон України не повідомив посадовим особам митного органу про наявність у нього товарів, які належать іншим особам.
Апеляційний суд, з огляду на відсутність будь - яких підстав для сумніву у правомірності дій представника митного органу щодо правильності та послідовності встановленого порядку митного оформлення товарів, переміщуваних ОСОБА_1 , вважає безпідставними твердження суду першої інстанції про те, що посадовою особою митного органу вказаний порядок митного оформлення щодо ОСОБА_1 у повному обсязі дотриманий не був. При цьому апеляційний суд вважає за необхідне зазначити і про те, що судом не вмотивовано висновок на підставі чого суд дійшов висновку про те , що неправдиві відомості у декларації давали підстави інспектору митниці не приймати неправильно заповнену, на думку суду, митну декларацію, якими нормами матеріального чи процесуального права зобов`язано за таких обставин діяти представнику митного органу.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції безпідставно та необґрунтовано без наведення достатніх мотивів застосовано положення п. 1 ч. 1. ст. 247 КУпАП, тобто особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 безпідставно звільнено від адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил, передбачених ст. 472 МК України, а провадження у справі закрито в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
При накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, апеляційний суд визнає належним доказом щодо вартості переміщуваних ним товарів безпосередніх предметів порушення митних правил вказаний вище експертний висновок від 02.08.2021, у зв`язку з чим, вартість товару безпосереднього предмету порушення митних правил, що становить 423 197, 01 грн, визнається достовірною і такою, що ґрунтується на вимогах чинних нормативно-правових актів. При цьому апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що діяння ОСОБА_1 вчинено 27.06.2021.
При оцінці цих доводів та прийнятті судового рішення апеляційний суд також зазначає, що сторона захисту маючи можливість провести експертні дослідження з товаром, який переміщувався через митний кордон України, не скористалась цим правом. Наявний у матеріалах справи висновок експерта, який є єдиним документом, і яким визначена вартість переміщуваного товару - 423 197, 01 грн, іншими доказами не спростований. Окрім того, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд встановив, що вони не містять жодних клопотань сторони захисту про призначення експертного дослідження.
Таке адміністративне стягнення буде необхідним та достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
За таких обставин, апеляційна скарга представника митниці підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова суду першої інстанції скасуванню.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав в. о. заступника начальника Закарпатської митниці Держмитслужби Костін О., задовольнити.
Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 вересня 2021 року, відносно якою провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 Митного кодексу України, - скасувати.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН