Справа № 445/688/23
провадження № 3/445/367/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2023року суддя Золочівського районного суду Львівської області Бакаїм М. В. , розглянувши матеріали, що надійшли відносно :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , військовослужбовець,

за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 , 31.03.2023 близько 01-06 год., повторно на протязі року, керував автомобілем «Вольво» н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. вказаним порушив п. 2.9 «а» ПДР України. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера 6810 "Драгер" від 31.03.2023, що підтверджується тестом з результатом огляду 1,33‰

В суд ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

В суд повернувся конверт , адресований правопорушнику з поштовою відміткою "за закінченням строку зберігання"

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23лютого 2006 року ,суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Оскільки від ОСОБА_1 не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, вважаю, за можливе справу розглянути у його відсутності, тому, що участь у судовому засіданні з розгляду питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП є правом, а не обов`язком особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Винність правопорушника у вчиненні правопорушення доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №016321 від 31.03.2023року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результатом алкотестера "Драгер", постановами Золочівського районного суду ЛЬвівської області від 15.09.2022 р., 28.10.2022 згідно якої ОСОБА_1 був притягнений до адміністративної відповідальності за порушення вимог ст. 130 ч.1 КУпАП, відеозаписом події.

Враховуючи повну доведеність вини у вчиненні зазначеного правопорушення, яке є грубим, а також відсутність альтернативних видів стягнень, вважаю необхідним піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню, передбаченому санкцією ч.2 ст.130 КУпАП .

Що стосується адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП у виді оплатного вилучення транспортного засобу, то, як орієнтує Пленум Верховного Суду України у п.28 постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, оплатне вилучення транспортного засобу може бути допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність ч.6 ст.121, ч.2 та 3 ст.130 КУпАП. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Відомостей кому належить транспорний засіб, яким керував ОСОБА_1 не зазначено.

Керуючись ст.ст.130 ч.2,268,276,277,283-285 КУпАП,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП і піддати адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

З урахуванням частини другої статті 308 КУпАП у разі несплати ОСОБА_1 штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, та примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби, стягнути подвійний розмір штрафу, тобто 68000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

Стягнути з правопорушником на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Постанова може бути оскаржена особою яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником чи захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови .Апеляційна скаргаподається до апеляційного суду.

Суддя:М. В. Бакаїм