Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/532/23 Головуючий у суді І-ї інстанції Квітка О. О.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2023 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2023 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ватутіне, Звенигородського району, Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН № НОМЕР_1 ,

визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто з нього у дохід держави судовий збір в сумі 536 гривень 80 копійок,

за участі:

захисника адвоката Бордіяна С.В.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно постанови Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2023 року, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він о 14 год. 25 хв. 05 червня 2023 року на автодорозі Н-14 (38 км), керував автомобілем ВАЗ-2104320, н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився зі згоди водія на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager №6820, результат 1,31 проміле (тест №377), з яким водій погодився.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати, та постановити нову, якою провадження у справі закрити на підстав ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративною правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що під час судового розгляду судом не були здобуті належні та допустимі докази, які б підтверджували факт керування саме ним автомобілем «ВАЗ 2104320» д.н.з. НОМЕР_2 05.06.2023 о 14 год. 25 хв.

Наявний у справі відеозапис події вочевидь не фіксує факту його керування вказаним вище транспортним засобом саме о 14 год. 25 хв. 05.06.2023 року, як то зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, а містять відомості, що відносно нього, як особи, яка знаходилася біля автомобіля, був складений адміністративний протокол.

Жодних інших доказів, (відеозаписи, показання свідків, очевидців, тощо), які б підтверджували факт керування ним 20.08.2023 року транспортним засобом, судом не встановлено, отже вважає, що судом не доведено, що саме він є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції при розгляді справи вказаним вище фактам не дав належної оцінки, а навпаки схилившись на бік обвинувачення, прийняв вказану постанову про притягнення його до відповідальності.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини), тож, враховуючи вищезазначене, вважаю, що суд, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

За викладених обставин, апелянт вважає, що його вина у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП, не доведена достатніми та допустимими доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ч.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Бордіяна С.В. у підтримку апеляційної скарги та перевіривши її доводи, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи дану справу, суд першої інстанції в повній мірі врахував та дотримався вимог зазначених вище норм та положень ст.ст.245, 252 КУПАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України визначено, що водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена у зв`язку з керуванням транспортними засобами особою, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган, посадова особа оцінює докази за їх внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Необхідною умовою для застосування до порушників відповідальності, передбаченої вищевказаними статтями зокрема, наявність доказів, які б безпосередньо свідчили про порушення викладених вище вимог.

У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 3 цієї статті у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Вказані норми закону узгоджуються з п.6 Розділу І Інструкції 1452/735, яка передбачає, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

В ході досудової перевірки та складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, порушень положень вищезазначених Інструкції 1452/735, та вимог ст.266 КУпАП працівниками поліції допущено не було.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №049156 від 05.06.2023, відповідно до якого 05.06.2023 о 14 год. 25 хв. на автодорозі Н-14 на 38 км., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ-2104320 д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився зі згоди водія на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager №6820, результат 1,31 проміле (тест №377), з яким водій погодився, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України (а.с. 4);

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та витягом результату алкотестера, в якому зафіксована наявність алкоголю у ОСОБА_1 1,31‰ (а.с. 5);

-довідкою Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, щодо ОСОБА_1 про притягнення його раніше до адміністративної відповідальності (а.с. 6);

-- копією посвідчення водія (а.с. 7);

-- відеозаписом із нагрудної камери працівника поліції, який міститься на оптичному диску в матеріалах справи на якому об`єктивно зафіксовано обставини зазначені працівниками поліції у протоколі (а.с. 10).

Виходячи з аналізу вказаних доказів у справі, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 245 КУпАП всебічно, повно, об`єктивно з`ясував всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, безпосередньо у судовому засіданні всебічно дослідив докази та обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, згідно яких водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні доводи про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП постановлена з порушенням вимог чинного законодавства, без повного, всебічного дослідження обставин справи є надуманими та безпідставними.

Вище наведені докази на переконання апеляційного суду є належними, допустимими та достовірними, а протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено з дотриманням вимог ст.ст. 254, 255, 256, 268 КУпАП, посадовою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, було дотримано процедуру проведення огляду водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння, що передбачена ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.

Апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом спростовуються відеозаписом на якому останній зазначає, що він їхав з смт. Олександрівка до м. Знам`янка. При цьому на запитання поліцейських « чому саме цією дорогою?, бо є ближче дорога..», ОСОБА_1 відповів « там погана дорога…». При цьому ОСОБА_1 перебував один у транспортному засобі та жодного разу не повідомив поліцейських про те, що не він керував транспортним засобом.

Доводи захисника про те, що у постанові районного суду зазначено про порушення ОСОБА_1 п. 2.9 ПДР України, в той час, як відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає наявність порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України, не спростовують правильність прийнятого рішення та не є безумовною підставою для його скасування.

Більш того, допущена судом першої інстанції помилка є фактично технічною опискою, оскільки працівниками поліції у протоклі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ставилось у провину порушення п. 2.9 «а» ПДР України.

Не зважаючи на доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою провів судовий розгляд, викладені в постанові суду висновки, відповідають встановленим фактичним обставинам даної справи, а при накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Отже, оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження апелянта з приводу порушення під час розгляду районним судом норм матеріального права, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

Разом з цим, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обраний суддею першої інстанції відносно ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи викладене, постанова судді районного суду щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2023 року, стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко