Провадження № 33/4808/760/23
Категорія ст.163-1 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2023 року, якою провадження по справі щодо

ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , керівника ТОВ "Івано-Франківськгаз Збут",

про вчинення адміністративне правопорушення, передбаченого ст.163-1 ч.1 КУпАП, закрито у зв`язку зі звільненням від адміністративної відповідальності за малозначністю ,-

в с т а н о в и в :

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2023 року закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.163-1 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , у зв`язку зі звільненням його від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого. Оголошено ОСОБА_1 усне зауваження.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , будучи керівником ТОВ "Івано-Франківськгаз Збут", вчинив порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку, яке виявлено 01.09.2023 року, а саме вчинив неправомірне перенесення від`ємного значення, заниження позитивного значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту, порушивши п.п. 185.1. ст.185, п.187.1. ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.3 і п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2023 року та провадження у справі закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зокрема посилається на те, що судом першої інстанції було порушено його право, передбачене ст.268 КУпАП, на участь в судовому засіданні. Під час розгляду справи він не був присутній і не міг надати пояснення.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення ґрунтується лише на висновках, встановлених в Акті від 01.09.2023 року №549/33-00-04-01/39595350 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут», а будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт вчинення інкримінованого діяння в особі директора ТОВ ОСОБА_1 податковим органом не надано. Відповідно висновки, викладені у вказаному акті станом на день розгляду справи про вчинення адміністративного правопорушення не породжують юридичних наслідків, а відтак особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку.

Водночас зазначає, що ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут», керуючись ст. 86 ПК України, направило до податкового органу заперечення на Акт перевірки від 01.09.2023 року №549/33-00-04-01/39595350. Пунктом 86.7.4 ст. 86 ПК України встановлено, що під час розгляду матеріалів перевірки комісія з питань розгляду заперечень, зокрема, встановлює, чи вчинив платник податку, щодо якого було складено акт перевірки, порушення податкового, валютного та/або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. У разі встановлення необхідності проведення позапланової документальної перевірки у порядку, встановленому пп.78.1.5 п. 78.1 ст. 78 ПК України, висновок за результатами розгляду матеріалів перевірки приймається комісією з питань розгляду заперечень після проведення такої перевірки з урахуванням її результатів. Розгляд заперечень ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» Акту від 01.09.2023 року відбувся 03.10.2023 року у Західному міжрегіональному управління ДПС по роботі з великими платниками податків, за результатами якого прийнято Рішення від 03.10.2023 року №3748/6/33-00-04-01-01 про проведення позапланової виїзної перевірки, встановленої пп.78.1.5 п.78.1 ст. 78 ПК України.

З огляду на вищевикладене, враховуючи Рішення від 03.10.2023 року №3748/6/33-00-04-01-01 та не підтвердження висновків Акту перевірки від 01.09.2023 року, свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, тому вважає, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення щодо нього складено передчасно.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, проте до початку апеляційного розгляду подав заяву, в якій просив його апеляційну скаргу розглядати без його участі.

Апеляційний суд враховує, що особа, яка притягається до відповідальності самостійно, відповідно до принципу диспозитивності, вирішує питання щодо участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції та використання ним інших прав, які встановлені законом.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).

Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційному порядку оскаржується рішення, яким провадження щодо ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення закрито і в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим участь цієї особи в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що розгляд апеляційної скарги може бути проведений без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, вважає за необхідне здійснювати правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішенні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Враховуючи, що заперечується доведеність вини у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони заслуговують на увагу.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії №001656/159/33-00-04-01-01 від 04.09.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 керівник ТОВ "Івано-Франківськгаз Збут", в період з 01.04.2022 року по 30.04.2023 року вчинив порушення порядку ведення податкового обліку, а саме вчинив неправомірне перенесення від`ємного значення, заниження позитивного значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту, порушивши п.п. 185.1. ст.185, п.187.1. ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.3 і п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, за що передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Ч. 1 ст.163-1 КУпАП передбачає відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Апеляційний суд вважає, що формулювання обвинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, оскільки не є конкретним, в ньому не вказані обставини, які мають істотне значення для розуміння суті пред`явленого обвинувачення.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, його мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

В рішенні у справі «Абрамян проти Росії» Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

В цьому ж рішенні Суд нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до норм КУпАП, справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що сутність пред`явленого обвинувачення повинна відповідати диспозиції статті закону, яким встановлено відповідальність за вчинення правопорушення. При цьому суд, відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і змінювати формулювання висунутого обвинувачення та відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Оскільки, у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовані обставини вчиненого правопорушення, які дозволяють перевірити обґрунтованість обвинувачення та встановити наявність відповідного порушення ведення податкового обліку, яке було вчинено керівником «Івано-Франківськгаз Збут» ОСОБА_1 .

Неконкретність висунутого обвинувачення не дозволяє суду встановити обставини правопорушення, які мають істотне значення для розгляду справи та вирішення питання про доведеність вини правопорушника, оскільки суд розглядає справу тільки в межах висунутого обвинувачення.

Враховуючи, що протокол про адміністративне порушення є одним із основних доказів у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності, останній має відповідати вимогам ст. 256 КУпАП та обставини відображені у ньому мають бути конкретними і зрозумілими.

При цьому, суд не може вийти за межі тих фактичних обставин, які були інкриміновані ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення та конкретизувати фактичні обставини, оскільки це порушує становище особи, щодо якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що неконкретність висунутого обвинувачення та сукупність досліджених судом доказів не дозволяє прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд, вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2023 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв