Справа № 283/2817/23
Провадження №3/283/1389/2023
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. Малин

Суддя Малинського районного суду Житомирської області Хомич В.М., за участю особи, відносно якої складено протокол, потерпілого ОСОБА_1 , розглянувши справу, що надійшла з Відділення поліції №1 Коростенського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, мешканки АДРЕСА_1 , не працюючої, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 845206 від 18.11.2023, «18 листопада 2023 року о 14 год. 50 хв. ОСОБА_2 за місцем свого проживання, по АДРЕСА_1 , відносно свого брата ОСОБА_1 вчинила насильство в сім`ї, а саме: умисні дії психологічного та фізичного насильства, що полягли у висловлюванні в його сторону нецензурною лайкою та погрозами фізичною розправою, що була завдана ОСОБА_1 шкода психічному здоров`ю».

ОСОБА_2 у судовому засіданні свою вину не визнала та пояснила, що у них з братом та матір`ю виникають постійні конфлікти з приводу їх спільного житла, вони виганяють її з дитиною з квартири, провокують на сварки та конфлікти. Того дня матір прийшла додому в нетверезому стані, забрала її мобільний телефон, вони почали сваритися з матір`ю, а потім за матір заступився брат, почалася сварка, тому в подальшому вона викликала працівників поліції, які й склали протоколи на неї та брата.

Потерпілий ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що того дня сестра звинуватила матір, що нібито остання забрала її мобільний телефон, почала її ображати словами брутальної лайки, кидатися битися, а він заступився за матір. Вказав, що сварки відбуваються постійно, на грунті особистих неприязних відносин та через квартиру. Сестра має маленьку дитину, проживає разом з ним і матір`ю. Коли сестра вживає спиртні напої, то не контролює свої емоції, починає до всіх чіплятися з претензіями, особливо ображає матір.

Допитана в якості свідка ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердила, що її дочка була проблемною з дитинства, зараз проживає з дитиною в квартирі з нею та її сином. За комунальні послуги платити не хоче, весь час вступає в конфлікти, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поводиться неадекватно. Того дня дочка накинулася на неї з претензіями, що нібито вона взяла її мобільний телефон, хоча це було не так. Ображала словами брутальної лайки, кричала, кидалася битися. За неї заступився син ОСОБА_4 , тому дочка викликала працівників поліції.

На підтвердження винуватості ОСОБА_2 до протоколу додані та досліджені судом письмові докази:

-письмові пояснення ОСОБА_2 від 18.11.2023, в яких йде мова про те, що у них з братом ОСОБА_4 виник конфлікт, під час якого він її ображав словами брутальної лайки, погрожував фізичною розправою, вдарив по обличчю. Вона також ображала його словами брутальної лайки та погрожувала розправою.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП з наступних підстав.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства в сім`ї, тобто, в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення в тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Обставини домашнього насильства, описані у протоколі, складеному відносно ОСОБА_2 , не дозволяють зробити висновок про наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП по відношенню до ОСОБА_1 , оскільки, як встановлено судом, у судовому засіданні потерпілою по справі є ОСОБА_3 .

При цьому, конфліктна ситуація між сторонами, яка виникла через спільне житло, за відсутності доказів на підтвердження завдання або можливості завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди психічному здоров`ю в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного правопорушення.

Будь-яких доказів, окрім письмових пояснень ОСОБА_2 , на підтвердження факту вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи не містять.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (постанова ВС № 463/1352/16-а від 08.07.2020).

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного розумного сумніву в тому що особа вчинила протиправні дії, тоді як наявність такого розумного сумніву у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Крім того, як зазначає ЄСПЛ у своїй практиці, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст. 173-2, п.1 ч.1 ст.247, ст. 283, п.3 ч.1 ст.284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Житомирського апеляційного суду.

Суддя В. М. Хомич