Справа № 734/3633/23 Головуючий у 1 інстанції Соловей В. В.
Провадження № 33/4823/883/23
Категорія - ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2023 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участю особи, що притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження (в режимі відеоконференції) справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 17 жовтня 2023 року -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 ,

притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Як встановив суд, 05 серпня 2023 року, о 15 год. 35 хв., на 83 км автодороги Київ-Чернігів-Нові Яриловичі (М-01), зі сторони м. Києва в напрямку м. Чернігова, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом NISSAN TIIDA, д.н.з. НОМЕР_1 та змінюючи напрямок руху, виконуючи одночасне перестроювання, не надала дороги автомобілю Lexus NX200, д.н.з. НОМЕР_2 (під керуванням водія ОСОБА_2 ), що рухалась в попутному напрямку і знаходилась ліворуч від неї, внаслідок чого трапилось зіткнення, чим порушила вимоги п.п. 10.1 і 10.3 Правил дорожнього руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі. Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, а постанова винесена із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Категорично заперечує факт порушення нею п.п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, і вважає, що дана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок неясного і малозрозумілого інформування водіїв про те, де знаходився альтернативний з`їзд з траси замість того, що був перекритий на час проведення дорожніх робіт. Акцентує увагу, що інший учасник дорожньо-транспортної пригоди керуючи автомобілем «Lexus» здійснив зіткнення із транспортним засобом під її керуванням, який знаходився у нерухомому стані. Окрім цього, посилається на те, що у схемі місця ДТП відсутній гальмівний шлях автомобіля «Lexus», який, на думку апелянта, обов`язково мав би бути, як би інший учасник дорожнього руху намагалась уникнути, або пом`якшити (пригасити) удар від зіткнення авто, а тому, вважає, що з вини іншого учасника дорожнього руху і сталась дана ДТП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції), яка підтримала подану апеляційну скаргу і просила її задовольнити з підстав наведених у ній, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст.245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із Законом.

Згідно ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність за статтею 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За змістом п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктами 10.1, 10.3 ПДР України визначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, а у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Проте, зазначених вимог ПДР України водієм ОСОБА_1 дотримано не було.

Не зважаючи на заперечення ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції(в режимі відеоконференції) на факт порушення нею Правил дорожнього руху України, вина останньої у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема:

- відомостями, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 520426 від 05.08.2023 року, який є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій ОСОБА_1 , і є одним з джерел доказів, в якому викладено обставини вчинення даної ДТП (а.с.4);

- схемою місця ДТП, доданою до протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якої зазначено напрямок руху транспортних засобів, місце їх зіткнення та розташування після зупинки, із описом відповідних пошкоджень транспортних засобів (а.с.5);

- фотознімками, даної дорожньо-транспортної пригоди, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення (а.с.21-34);

- письмовими поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, в тому числі самої ОСОБА_1 , де остання вказувала, що зупинившись чекала на вільну смугу для здійснення повороту, і коли ліва смуга була вільною, вона почала рухатись і в цей момент відчула удар в лівий бік її транспортного засобу (а.с.6;7).

Не є переконливими доводи ОСОБА_1 про те, що в момент дорожньо-транспортної пригоди, остання керуючи транспортним засобом вже виконавши вимоги Правил дорожнього руху та зупинилась і саме в цей час відбулось зіткнення, з огляду на таке.

Зважаючи на описані пошкодження транспортних засобів, згідно схеми місця ДТП і фотознімків (а.с.5; 21-34), долучених до даної справи, та беручи до уваги вищезазначені письмові пояснення безпосередньо самої ОСОБА_1 , в момент ДТП автомобіль NISSAN TIIDA, д.н.з. НОМЕР_1 , знаходився під кутом до автомобіля Lexus NX200, д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується наявністю пошкоджень лівого заднього крила, заднього лівого стопу, задньої лівої двері та лівого заднього колеса автомобіля NISSAN TIIDA, що дає підстави суду апеляційної інстанції вважати, що водій даного транспортного засобу змінюючи напрямок руху, виконуючи одночасне перестроювання, не надала дороги автомобілю Lexus, що рухався в попутному напрямку і знаходився ліворуч від неї, внаслідок чого трапилось зіткнення.

За вказаних підстав, місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом порушила вимоги п.п. 10.1 і 10.3 Правил дорожнього руху, з чим погоджується і апеляційний суд.

Посилання апелянта про наявність саме в діях водія ОСОБА_2 порушення Правил дорожнього руху, які, як вона вважає, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, не може оцінюватись судом у даному провадженні, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється судом на підставі протоколу про адміністративне правопорушення за порушення відповідного пункту Правил дорожнього руху, що в даному випадку стосується порушення ОСОБА_1 п.п. 10.1 і 10.3 Правил дорожнього руху.

Відтак, доводи ОСОБА_1 про відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останньої слід розцінювати, як намагання уникнути нею встановленої Законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, його особи, ступеня вини та в мінімальних межах санкції ст. 124 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 17 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач