Провадження № 3/643/4504/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2023 Суддя Московського районного суду м. Харкова Довготько Т.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, одруженого, який має неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , 2009 року народження та ОСОБА_3 , 2016 року народження, працюючого ФО-П, лікарем-рентгенологом, який має інвалідність 3 групи, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

29.10.2023 року о 22год. 40 хв. водій ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota Auris н.з. НОМЕР_2 в м.Харкові по вул. Академіка Павлова, 17, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Alcotest 6820 ARHJ-0296 на місці зупинки транспортного засобу. Відповідно до тесту №2426 результат огляду позитивний 1,04 ‰, чим порушив п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що 29.10.2023 року приблизно о 22год. 40 хв. він керував автомобілем Toyota Auris н.з. НОМЕР_2 по вул. Академіка Павлова, 17, де його зупинили працівники поліції, за те, що він проїхав перехрестя не увімкнувши сигнал повороту, що він не заперечує. Після зупинки автомобіля, працівники поліції спитали у нього, чи вживав він алкогольні напої, на що він відповів, що не вживав. Однак працівники поліції звинуватили його в тому, що він ніби то знаходиться в стані алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру. Він продував трубку драгера, два чи три рази. Після продуття ним трубки алкотстеру працівники поліції повідомили йому, що результат позитивний, після чого він розписався в акті. Вже потім у нього спитали, чи згоден він з тестом, на що він відповів що не погоджується, що також зазначив і в протоколі, однак працівники поліції не відвезли його до медичного закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, хоча він прохав їх про це. Просив суд закрити провадження у спарві.

Суд, заслухавши ОСОБА_1 , його захисника Ломакіна Е.В., який також просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (пункт 6 розділу І Інструкції).

Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Інструкції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду (пункт 10 розділу ІІ Інструкції).

Згідно пункту 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння був проведений 29.10.2023 року у зв`язку з виявленими у нього ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка що не відповідає обстановці за допомогою алкотестеру Драгер 6820, що відповідає Інструкції. Результат огляду на стан сп`яніння позитивний 1,04‰.

Суд, вивчивши матеріали адміністративної справи, вбачає в діях ОСОБА_1 порушення п. 2.9 а) ПДР України.

Вина ОСОБА_1 , підтверджується зібраними матеріалами справи, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №602993 від 29.10.2023 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що ОСОБА_1 з результатом згоден, результатом алкотестеру «Драгер» 6820, який показав 1,04‰, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, рапортом. Відео з нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачається, що водій автомобіля ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння із застосуванням приладу алкотестер «Драгер», який показав результат 1,04‰, з результатом погодився про що розписався.

Відповідно до частини 4 статті 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі- Інструкція 2) особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 таким правом скористався, надав пояснення та розписався у протоколі. При цьому, заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за частиною 1 статті 130 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних не заявляв.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, вимоги частини 2 статті 251, статей 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції, Інструкції 2, поліцейськими дотримано.

Суд прийшов до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 602993 від 29.10.2023 року стосовно ОСОБА_1 складений в установленому законом порядку, протокол відповідає вимогам статті 256 КУпАП, Інструкції, розділам ІІ, ІХ Інструкції 2.

Твердження сторони захисту про те, що водій ОСОБА_1 не погодився з результатом тесту, та наполягав на проведенні такого огляду в медичному закладі, однак працівники поліції не надали йому такої можливості, суд розцінює критично, оскільки з відео вбачається, що ОСОБА_1 з результатом тесту погодився про що розписався в акті. На відео зафіксовано, шо на питання працівника поліції, чи згоден ОСОБА_1 з результатом тесту, останній відповів: «Я ж розписався», а свої пояснення щодо проходження огляду в медичному закладі надав вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення. На відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції не зафіксовано не згоду ОСОБА_1 із результатом огляду.

Доводи захисника про те, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не містить дати та часу його складання, а тому є неналежним та недопустимими доказом, суд не приймає до уваги, оскільки акт складений відповідно до Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (Додаток 2), яка не вимагає зазначення у акті дати та часу його складання.

Доводи сторони захисту про те, що матеріали справи містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.10.2023, що свідчить про незгоду ОСОБА_1 із результатом огляду на місці зупинки, проте не був доставлений працівниками поліції до медичного закладу, хоча відповідне направлення було виписане, є безпідставними, оскільки напарвлення не є доказом факту не згоди ОСОБА_1 з результатом тесту.

Доводи захисту про те, що під час проведення огляду ОСОБА_1 працівниками поліції не дотримано процедуру проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, оскільки останнього не було проінформовано про порядок застосування технічного засобу, є безпідставними, оскільки згідно наявного у справі відеозапису ОСОБА_1 було роз`яснено порядок застосування технічного засобу.

Також, із відео видно, що ОСОБА_1 було надано для продування на вибір нові, запаковані у поліетилен мундштуки. Через не продування ОСОБА_1 з першої спроби повітря, згідно норми продуву (до спеціального звуку заміру), продув здійснювався декілька разів однак, цей мундштук іншим - стороннім особам не передавався. Відтак, доводи захисту про те, що неодноразове використання мундштука може призвести до похибки тесту, є безпідставними.

Твердження захисту про те, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними доказам факту порушення водієм ОСОБА_1 положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього, у зв`язку з чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суд відхиляє, оскільки сам ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що працівники поліції зупини його за те, що він проїхав перехрестя не увімкнувши сигналу повороту, з чим він погоджується.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королвства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відтак, доводи сторони захисту про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання ним уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Крім того, в судовому засіданні судом було відмовлено у задоволенні клопотання про виклик свідків, а саме командира взводу №1 роти №6 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 та інших працівників поліції, які несли чергування разом із ОСОБА_4 та були при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , оскільки свідчення інспектора поліції не може бути доказом у справі.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь вини правопорушника, майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, вважаю за необхідне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 283-285 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік. (Розрахунковий рахунок: UA0020001, отримувач: ГУК у Харківській області 21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37874947, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача: 899998, Код класифікації доходів бюджету: 21081300, призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху»).

Стягнути з ОСОБА_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 536грн. 80 коп. (Рахунок отримувача: UA0026001, отримувач: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача , банк одержувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення»).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова.

Суддя Довготько Т.М.