ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/638/23 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 483 МКУ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: представника Тернопільської митниці Гребеняка Р.Б.-

- захисника особи, відносно якої складено протокол про порушення митних правил ОСОБА_1 , - адвоката Гаврищука В.В.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника Тернопільської митниці Гребеняка Р.Б. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2023 року провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.483 МК України закрито, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про порушення митних правил №0029/40300/23 від 10.05.2023, 09 липня 2020 року о 15.56 год. до відділу митного оформлення № 2 митного поста «Тернопіль» Галицької митниці громадянином України, декларантом ОСОБА_3 через агента з митного оформлення ОСОБА_4 було подано електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ UA209210/2020/012285 на товар: легковий автомобіль, який був у користуванні марки VOLKSWAGEN, модель CADDY LIFE, кузов НОМЕР_1 , 2008 року, вартість 1000 євро (згідно з курсом НБУ станом на 09.07.2020 становить 30 429,5 грн.).

В якості підстави для проведення митного оформлення зазначеного товару було подано документи, а саме: рахунок - фактура (інвойс) від 09.05.2020 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , видане 19.05.2020 року компетентними органами Швеції.

Митними органами Королівства Швеція (лист №UTR 2022-143 від 17.01.2023) надано копію інвойсу №2713 від 22.05.2020 року відповідно до якого продавцем автомобіля марки «VOLKSWAGEN CADDY LIFE», номер кузова - НОМЕР_1 , є Шведська компанія «Taha АІ-Farkh», а покупцем ОСОБА_5 .

Листом №7.25-08-1/7.25-20/10/971 від 27.02.2023 ОСОБА_3 було направлено повідомлення про необхідність прибути до Тернопільської митниці для надання пояснень по виявлених розбіжностях. 07.03.2023 ОСОБА_3 прибув до Тернопільської митниці та надав пояснення, що інформацією по покупці автомобіля він не володіє, а покупкою автомобіля займався його брат ОСОБА_6 .

Листом №7.25-08-1/7.25-20/10/1179 від 07.03.2023 ОСОБА_6 направлено повідомлення про необхідність прибути до Тернопільської митниці для надання пояснень по виявлених розбіжностях. 14.03.2023 ОСОБА_6 прибув до Тернопільської митниці та надав пояснення, що вищезазначений транспортний засіб він придбав у автопідборщика із Швеції ОСОБА_7 . Здійснив перетин кордону і надав на митницю документи для перетину ФОП ОСОБА_8 та/або його водії.

Листами №7.25-08-1/7.25-20/10/1305 від 15.03.2023, №7.25-08-1/7.25-20/10/1532 від 27.03.2023, №7.25-08-1/7.25-20/10/1907 від 11.04.2023, №7.25-08-1/7.25-20/10/2038 від 18.04.2023 та №7.25-08- 3/7.25-20/10/2266 від 28.04.2023 ОСОБА_2 було направлено повідомлення про необхідність прибути до Тернопільської митниці для надання пояснень по виявлених розбіжностях та участі в складанні протоколу про порушення митних правил, однак він не з`явився.

Таким чином, ОСОБА_2 , вчинив протиправні дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товару з приховуванням від митного контролю, шляхом подання, митному органу, як підставу для переміщення товару фактуру (інвойс) від 09.05.2020, який містить неправдиві відомості про отримувача (покупця).

Вищевказані дії ОСОБА_2 Тернопільською митницею кваліфіковано за ч.1 ст. 483 Митного кодексу України.

Закриваючи провадження у справі, місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_2 , виконуючи функції перевізника товару, власником якого є ОСОБА_3 , не є суб`єктом порушення митних правил, передбаченого вказаною правовою нормою.

В апеляційній скарзі представник Тернопільської митниці вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу порушення митних прави, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Апелянт вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 перемістив транспортний засіб на територію України як водій-перевізник, який не є суб`єктом порушення митних правил, визначених ч.1 ст. 483 МК України, не відповідає фактичним обставинам справи.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що суд не дав належної оцінки доказам по справі. Зокрема, згідно довіреності від 09.06.2020, ОСОБА_3 , виступаючи одночасно, як покупець, так і довірителем, уповноважив як повірених осіб, ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , придбати за ціною і на умовах на його розсуд або прийняти в дар у вигляді гуманітарної допомоги на ім`я ОСОБА_3 за кордоном або на території України автомобіль, мотоцикл..., перегнати транспортні засоби за місцем вимоги або за місцем проживання ОСОБА_3 в Україну, у зв`язку з чим він є не є лише перевізником, а й покупцем і тому повинен нести відповідальність за порушення митних правил, визначених ст.483 МК України.

Крім цього, апелянт не погоджується із висновками місцевого суду про відсутність у діях ОСОБА_2 умислу на переміщення автомобіля з приховуванням від митного контролю відомостей, оскільки останній свідомо не виконав доручення ОСОБА_3 на придбання автомобіля за кордоном на його ім`я. В даному випадку транспортний засіб був придбаний ОСОБА_5 , жителем Конотопа Сумської області, у шведської компанії Taha Al-Farkh, що підтверджується копією інвойсу № 2713 від 22.05.2020, наданого митними органами Королівства Швеції на запит Державної митної служби України.

Апелянт вважає, що посилання місцевого суду на положення ч.2 ст.460 МК України є помилковим, адже це положення стосується особливостей відповідальності водіїв, котрі здійснюють міжнародні комерційні перевезення товарів, тому останні в силу цієї статті несуть відповідальність якшо товаросупровідні документи містять неправдиві відомості про кількість вантажних місць, їх маркування та номерів, а ними не вжито заходів щодо правдивості зазначених відомостей, а в разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної (CMR).

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_2 та винести нову постанову, якою притягнути ОСОБА_2 . До адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України шляхом накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель CADDY LIFE», номер кузова НОМЕР_1 , 2008 року, а саме: 30 429,50 гривень (тридцять тисяч чотириста двадцять гривень п`ятдесят копійок) з конфіскацією вказаного автомобіля у власність держави.

Також захисником ОСОБА_9 - адвокатом Гаврищуком В.В. до апеляційного суду подано заперечення на апеляційну скаргу, вважає, що апеляційна скарга митниці є необґрунтованою та такою, що не ґрунтується на матеріалах справи.

Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення представника Тернопільської митниці Гребеняка Р.Б., який підтримав подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні порушення митних правил за ч.1 ст.483 МК України і накласти на нього адміністративне стягнення у виді 100% вартості товару автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель CADDY LIFE, кузов НОМЕР_1 , 2008 року, а саме: 30 429,50 (тридцять тисяч чотириста двадцять дев`ять гривень п`ятдесят копійок) з конфіскацією вказаного автомобіля у власність держави; ОСОБА_9 та його захисника адвоката Гаврищука В.В., які постанову Тернопільського міськрайонного суду від 23 жовтня 2023 року вважають законною та обґрунтованою і тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону у статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Приписами ст. 129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 22 .12.010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях.

Однією з таких правових презумпції є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка висловлена, зокрема, у рішеннях «Остюрн проти ФРН», Енгель та інші проти Нідерландів», «Равнсборг проти Швеції», «Путц проти Австрії», «Озтюрк проти Німеччини, гарантії прав людини, передбачені Конвенцією, щодо кримінального провадження, розповсюджуються у тому числі і на інше публічне переслідування особи, якщо таке переслідування можливо визначити карно-кримінально правовим та національним правом: колом адресатів та правовими наслідками для адресатів. Тобто гарантії передбачені ст.4 Протоколу №7, стосуються не лише кримінального провадження у розумінні законодавства України, а й будь-якого публічного переслідування, яке здійснюється Державою.

В рішення ЄСПЛ від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03, пп.21-22), суд зробив висновок, про те, що положення Митного Кодексу України мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одним із принципів здійснення державної митної справи, відповідно до п.3 ч.1 ст.8 МК України, є законність та презумпція невинуватості.

Відповідно до ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язання з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.483 ч.1 МК України, порушення якої інкриміновано ОСОБА_2 , передбачена відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

В даному випадку ОСОБА_2 звинувачується митним органом у вчиненні протиправних дій, спрямованих на переміщення через митний кордон України товару з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підставу для переміщення товару, фактуру (інвойс) від 09.05.2020 року, який містить неправдиві відомості про отримувача (покупця).

При цьому, у протоколі про порушення митних правил відносно ОСОБА_2 митниця констатує, що вказаний вище транспортний засіб придбав саме він у автопідборщика із Швеції ОСОБА_7 . (а. п.1-2)

Апеляційний суд також звертає увагу, що за змістом листа митного органу Королівства Швеція у відповідь на запит Державної митної служби України щодо обставин придбання вказаного вище транспортного засобу, який фактично покладений в основу проведеного митного розслідування, зазначається, що надані Шведською компанія «Taha АІ-Farkh» відомості та додані дані не можуть бути завірені як автентичні, в силу того, що це є інформація з бізнесової системи. (а. п.15-16)

Як слідує з матеріалів справи, які були належним чином досліджені судом першої інстанції, 09.06.2020 року ОСОБА_3 , який у даній справі виступає декларантом та вказаний покупцем товару у інвойсі від 09.05.2020 року, видав довіреність, якою уповноважив, у тому числі, ОСОБА_2 купити в будь-якій країні на його ім`я за ціну та на умовах за розсудом представника або ж прийняти в дар у вигляді гуманітарної допомоги транспортні засоби будь-якої марки, а також розмитнити на митниці, отримати митне посвідчення і вчинити інші ді пов`язані х реєстрацією таких транспортних засобів.

З огляду на викладене, правильним є висновок місцевого суду про те, що ОСОБА_2 переміщував транспортний засіб VOLKSWAGEN, модель CADDY LIFE, кузов НОМЕР_1 , 2008 року на підставі доручення і виступав у якості водія (перевізника), що фактично підтвердили ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , відомості про яких відображені у протоколі про порушення митних правил.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого нормою ч.1 ст.483 МК України передбачає наявність прямого умислу на вчинення дій щодо переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Тобто, особа, яка вчиняє такі дії, повинна розуміти і усвідомлювати обставини і характер незаконного переміщення товару через митний кордон України і прагнути ввезти його на територію України з порушенням встановленого законом порядку.

Відповідно до положень п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил, на які зіслався суд першої інстанції, не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила.

Тому, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 , за обставин викладених у протоколі про порушення митних правил, умислу на незаконне переміщення транспортного засобу на територію України, як обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони складу інкримінованого йому правопорушення.

Також апеляційної суд зазначає, що доводи апеляційної скарги, поданої Тернопільської митницею, є аналогічними доводам митного органу, що були предметом дослідження суду першої інстанційні отримали належну правову оцінку, з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що у протоколі про порушення митних правил № 0029/40300/23 від 10.05.2023 року, який був предметом розгляду місцевого суду, в порушення вимог ст.494 МК України, відсутні відомості щодо місця, часу, виду та характеру порушення митних правил, вчиненого саме ОСОБА_2 , як особою, відносно якої складено протокол про порушення митних правил.

Так, у вказаному протоколі вказано про місце та час звернення до Тернопільської митниці декларанта ОСОБА_3 через агента з митного оформлення ОСОБА_4 ; продавця та покупця товару, якими є Шведська компанія «Taha АІ-Farkh» та ОСОБА_5 ; особу, яка зі слів ОСОБА_3 , займалася купівлею автомобіля - ОСОБА_6 . Разом з тих, жодних відомостей про вчинені ОСОБА_2 дії щодо виконання об`єктивної сторони порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ст.483 МК України, протокол про порушення митних правил не містить.

З урахуванням наведеного, вважаю, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_2 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

На підставі наведеного, керуючись. ст.294 КУпАП, ст.530 МК,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці Державної митної служби України залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2023 року, якою закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя