Провадження № 33/801/1079/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванченко Я. М.
Доповідач: Медяний В. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Медяний В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участі :

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

та його захисника - адвоката Павлюка С.М.

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24.10.2023, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень за ч.1 ст.130, ч.1 ст.124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2023 року судові справи № 127/24412/23 та № 127/24476/23 об`єднано в одне провадження, присвоєно номер № 127/24412/23.

Визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ч.1 ст.124 КУпАП, та з врахуванням положення ч.2 ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень на користь держави із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 гривень 80 копійок на користь держави.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 03.11.2023 звернувся з апеляційною скаргою через Вінницький міський суд Вінницької області, в якій просить постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2023 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, зокрема тому, що не було моменту зупинки автомобіля патрульною поліцією, так як вони приїхали через пів години. ОСОБА_1 знаходився на пасажирському сидінні свого автомобіля, автомобілем керувала інша особа. Тому вважає, що знаходження на пасажирському сидінні власника транспортного засобу, який не здійснює його керування, в нетверезому стані не є доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. Також на відео з нагрудних камер поліцейських видно, що він сидів на пасажирському сидінні, про що також повідомив допитаний в суді першої інстанції свідок.

За таких обставин вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП, так як обов`язок щодо збирання доказів покладається на уповноважених на складання протоколів про адмінпорушення, а не на особу, що притягується до адміністративної відповідальності. Сержантом патрульної поліції не надано жодного доказу, що саме він керував транспортним засобом перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Проте, при розгляді вказаної справи суд першої інстанції надав перевагу поясненням сержанта патрульної поліції у вигляді протоколу та рапорту, хоча той являється зацікавленою особою, оскільки ініціював притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності. Тому вважає, що вказані матеріали не можуть бути допустимими, належними та достатніми доказами в даній справі, у зв`язку з чим, провадження в справі підлягає закриттю в порядку п.1 ст. 247 КУпАП. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В суді апеляційної інстанції, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Павлюк С.М. повністю підтримали подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу, просили її задовольнити, з підстав викладених у ній.

Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання до апеляційного суду не прибула у зв`язку з перебуванням на лікуванні, надала суду свої письмові пояснення, які є аналогічні поясненням наданих нею працівникам патрульної поліції та які наявні в матеріалах судового провадження. Вважає постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24.10.2023 законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень за ч.1 ст.124 та ст.130 КУпАП не визнав та пояснив, що він не керував транспортним засобом так як себе погано почував, випив ліки і сидів в автомобілі на передньому пасажирському сидінні, повз його автомобіль проходив невідомий чоловік, який запропонував завести його додому, хто цей чоловік йому не відомо. Працівникам поліції, він не надавав документи для встановлення особи, звідки у них особисті його дані йому не відомо, з цих причин він і відмовився від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння та не розумів навіщо йому проходити вказаний огляд. Вважає, що його вина у вчиненні ДТП та керування ТЗ в стані алкогольного сп`яніння не доведена, так як він автомобілем не керував, крім того за технічними характеристиками його автомобіль вищий за автомобіль потерпілої і праве дзеркало його автомобіля відповідно розташоване вище за дзеркало автомобіля ОСОБА_2 . Також відсутні будь-які докази вчинення його автомобілем ДТП, зокрема відео та фото фіксація наявних пошкоджень автомобілів, працівники поліції склали протокол зі слів ОСОБА_2 . Вважає, що потерпіла сама склала своє дзеркалом тулубом.

На запитання суду пояснив, що під час руху автомобіля, він почув крик ОСОБА_2 , яка йому повідомила, що він пошкодив дзеркало у її припаркованого автомобіля, його автомобіль зупинився від автомобіля ОСОБА_2 на відстані п`яти метрів, дійти згоди щодо відшкодування шкоди за пошкоджене дзеркало з ОСОБА_2 та її чоловіком який приїхав згодом не получилось. Щодо обставин відображених на наявному в матеріалах провадження відео з нагрудних камер поліцейських пояснив, що він під час спілкування з поліцейськими не перебував під присягою і казав їм все, що вважав за потрібне.

Допитаний у судовому засіданні сержант поліції взводу №1 роти БУПП у Вінницькій області ОСОБА_3 , покази надані ним в суді першої інстанції підтримав повністю та надав в ході апеляційного розгляду аналогічні пояснення.

На запитання суду пояснив, що особу ОСОБА_1 ними було встановлено за допомогою єдиної бази МВС України щодо транспортних засобів та їх власників, в якій відображається посвідчення водія з фото особи на ньому. Коли вони з напарником підійшли до автомобіля ОСОБА_1 той сидів на пасажирському сидінні, в автомобілі більше нікого не було, зі слів ОСОБА_1 водій відійшов. Через хвилин 20 до автомобіля ОСОБА_4 відповідно до посвідчення водія підійшов ОСОБА_5 та вказав, що він є водієм даного автомобіля, проте пояснити обставини події не зміг. Пізніше ними було встановлено, що ОСОБА_5 надає послуги «тверезий водій». Також в підтвердження наявних пошкоджень на автомобілях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ними було складено відповідну схему ДТП, з якою останні були ознайомлені, та яку ОСОБА_1 і ОСОБА_2 власноручно підписали. Також ними було зроблено відповідне фото вказаних у схемі ДТП наявних на обох транспортних засобах пошкоджень.

В підтвердження керування ОСОБА_1 ТЗ ними фіксація проводитися не могла, так як під час несення служби їх було викликано на ДТП за заявою ОСОБА_2 , яка надала свої письмові пояснення в яких вказала, що ОСОБА_1 безпосередньо керував автомобілем, так як вона його наздоганяла, після чого він повернувся та припаркувався автомобілем. Також після їхнього приїзду, на місці ДТП був присутній свідок чоловік заявниці, який також пояснив, що з ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля, так як вони з ним спілкувались щодо вирішення питання мирним шляхом, і що більше в автомобілі нікого не було. Окрім того, на їхніх боді камерах зафіксовано, що в ході розмови з ОСОБА_1 він неодноразово стверджував, що їхав та зачепив дзеркало припаркованого автомобіля ОСОБА_2 .

Допитаний у судовому засіданні сержант поліції взводу №1 роти БУПП у Вінницькій області ОСОБА_6 , покази надані ним в суді першої інстанції підтримав повністю та надав в ході апеляційного розгляду аналогічні пояснення.

На запитання суду пояснив, що до їх повноважень не входить відтворювати ДТП, вони лише фіксують подію. ОСОБА_5 , який стверджував, що він керував автомобілем ОСОБА_1 приїхав на таксі уже після складання ним та ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 протоколів по ст.124 ч.1, ст.130 та ст.126 КУпАП.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 підтримав надані ним власноручно написані пояснення в ході оформлення адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 . На запитання суду пояснив, що він є чоловіком ОСОБА_2 , прибув на місце ДТП після дзвінка дружини, яка повідомила, що у її припаркованому автомобілі, водій автомобіля марки «Audi Q7» д.н.з. НОМЕР_1 пошкодив ліве переднє дзеркало, вказаний автомобіль їй прийшлось іще доганяти метрів 200-300, після чого той повернувся і що водій готовий на місці вирішити питання щодо відшкодування за вказане пошкодження. Прибувши на місце він одразу підійшов до вказаного дружиною автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , на перший погляд останній перебував в стані алкогольного сп`яніння, так як від нього був різкий запах алкоголю, було червоне обличчя. Назвавши ОСОБА_1 суму в рахунок відшкодування той відмовився і сказав викликати поліцію, що й ними було зроблено. Через деякий час до них підійшов незнайомий їм чоловік і запропонував їм потрійну суму відшкодування щоб вирішити спір без поліції, проте вони уже не погодилися.

Також пояснив, що ОСОБА_1 після приїзду поліції сидів на передньому пасажирському сидінні, при цьому автомобіль працював.

Допитаний за клопотанням захисту в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 покази надані ним в суді першої інстанції підтримав повністю та надав в ході апеляційного розгляду аналогічні пояснення. Зокрема, те що він є знайомим ОСОБА_1 , в той день йшов по вулиці та побачив знайомий автомобіль, який рухався, однак, за кермом був не ОСОБА_1 , хто саме був йому не відомо. Пізніше, він побачив, що стоїть два автомобілі один з яких належить ОСОБА_1 , тому він йому зателефонував та запитав чи потрібна допомога, останній сказав, що ні, до місця ДТП не підходив.

Свідка ОСОБА_5 , який зі слів ОСОБА_1 керував його автомобілем, сторона захисту на виклик апеляційного суду в судове засідання явку не забезпечила та не заперечувала щодо подальшого розгляду апеляційної скарги у його відсутність.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Павлюка С.М. допитавши сержантів патрульної поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , оглянувши та приєднавши до матеріалів провадження фото надані працівниками поліції, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, про долучення яких не заперечували ОСОБА_1 та його захисник, надані ними пояснення з приводу даних фото, а також пояснення з приводу фото працівників поліції і свідка ОСОБА_7 , співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст.251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до положення ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що Вінницький міський суд, діючи у відповідності до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення, докази, які містяться в матеріалах справи на предмет їх належності, достатності та допустимості, за результатами чого дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 13.1 та 2.3.б. Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим з огляду на наступне.

При апеляційному розгляді встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 334296 від 04.08.2023 о 18 год 00 хв в м. Вінниця по вул. І. Миколайчука, 42, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi Q7» д.н.з. НОМЕР_1 не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення із припаркованим транспортним засобом «Toyota Rav 4» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок зіткнення обидва ТЗ отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 13.1, 2.3б Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Даний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

За змістом частин 3, 4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ч.1 ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч. 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Як видно із зазначених вище протоколів про адміністративні правопорушення права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 були роз`яснені. На протоколах міститься його підпис і в графі пояснення особи, яка притягується до адмінпорушення ОСОБА_1 зазначено, що його працівники поліції не зупиняли і на місце ДТП приїхали через 30 хв. Будь-яких зауважень щодо змісту протоколів чи клопотань останній не заявляв.

За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 13.1 Правил дорожнього руху визначено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Пунктом 3.3.б. Правил дорожнього руху визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, зокрема, пояснення свідків як зі сторони захисту, так і зі сторони потерпілої, пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, надані останніми на місці пригоди та під час апеляційного розгляду справи щодо обставин виникнення дорожньо-транспортної пригоди; дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 334296 від 04.08.2023, складеного відносно ОСОБА_1 , рапорта сержанта поліції Маковського Миколи від 04.08.2023 р.; схемою місця ДТП складеною 04.08.2023 о 16:30 годині у своїй сукупності дають достатні обґрунтовані підстави зробити висновок, що в діях водія ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.124 КУпАП.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 неодноразово стверджував, що він не керував належним йому на праві власності транспортним засобом, а за кермом була інша невідома йому особа. Однак, стороною захисту з метою підтвердження даного факту не було забезпечено участь даної особи в судове засідання, не зазначено його анкетних даних.

Разом з тим, апеляційним судом з пояснень наданих працівниками поліції та з дослідженої фотокопії з мобільного телефону особи, яка зі слів ОСОБА_1 керувала належним йому транспортним засобом було встановлено, що це був ОСОБА_5 , який надає послуги «тверезий водій».

З оглянутих в ході підготовки до судового розгляду відеозаписів події від 04.08.2023 року за №468622 та за №468626 встановлено, що ОСОБА_1 на запитання працівників поліції стверджував, що ОСОБА_9 є його водієм і він відійшов в туалет на заправку, саме на яку заправку пояснити не міг, при цьому ОСОБА_1 весь час комусь телефонував, після чого через хвилин 20 до автомобіля підійшов ОСОБА_9 та сів на місце водія.

В свою чергу ОСОБА_9 на запитання працівників поліції повідомив, що він керував транспортним засобом, але не пам`ятає що сталось. Також на відео відображено, як потерпіла ОСОБА_2 стверджувала, що за кермом був саме ОСОБА_1 , а не інша особа ОСОБА_9 , про що вона вказала також в наданих апеляційному суду письмових поясненнях. Окрім того, на відео чітко відображено, що ОСОБА_1 неодноразово зазначає, що не заперечує свою вину у вчиненому ДТП, зокрема вказав: «жіночку чуть не збив, так як вона некоректно сідала в машину і він її об`їхав, як грамотний водій», «чесно кажучи я її зачепив і сто відсотків піду в суд і дам пояснення».

У своїх письмових поясненнях потерпіла ОСОБА_2 зазначила що автомобілем керував ОСОБА_1 , та що він рухаючись на великій швидкості пошкодив ліве водійське дзеркало, та поїхав далі. Вона вибігла з автомобіля та підбігла до перехрестя на якому він зупинився, щоб повідомити, що він скоїв. Дані обставини також знайшли своє підтвердження у поясненнях працівника поліції ОСОБА_3 , який зазначив, що пошкоджене ліве дзеркало розташоване у протилежному напрямку від дзеркала автомобіля «Audi Q7» та розташування потертостей підтверджувало, що внаслідок дій ОСОБА_1 сталось дане ДТП.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції перевіривши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що місцевий суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, та, що внаслідок його дій сталась зазначена дорожньо-транспортна пригода.

Позицію ОСОБА_1 апеляційний суд розцінює, як спробу уникнути від відповідальності за скоєне правопорушення.

За таких обставин апеляційний суд вважає неспроможними доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Також згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 334295 від 04.08.2023 о 16 год 30 хв в м. Вінниці по вул. І. Миколайчука, 42, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi Q7» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку водій відмовився на місці зупинки, під час безперервної відеофіксації на портативні відеореєстратори №468622, № 468626, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Даний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно вимог ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Так згідно з пунктом 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п.7 розділу І Інструкції встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Отже, у випадку відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду водію надано право пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Проте, як вбачається з обставин справи та наявного в матеріалах судового провадження відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як із застосуванням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. При цьому, самостійно протягом двох годин не відвідав жодного медичного закладу для проходження освідування, а також не надав суду жодних доказів, що не міг пройти освідування за станом здоров`я, у зв`язку з чим апеляційний суд у відмові останнього вбачає ухилення від відповідальності.

Вказані дії останнього, зокрема відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, є самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що знаходження його в нетверезому стані на пасажирському сидінні транспортного засобу, яке не є в стані руху не є доказом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП апеляційним судом не приймаються як такі, оскільки вказане не підтверджене встановленими по справі обставинами та матеріалами справи.

Дані обставини також, підтверджуються дослідженим в ході підготовки до апеляційного розгляду відеозаписами з нагрудних камер патрульних поліцейських, на яких відображено, що ОСОБА_1 повідомляє працівникам поліції, що він дійсно керував транспортним засобом, і не заперечує свою вину у вчиненому ДТП. Зазначив, що хотів вирішити питання з водієм іншого авто на місці події без працівників поліції, однак вони не дійшли згоди. Неодноразово зазначає, що він був за кермом автомобіля. Водночас, ОСОБА_1 на відеозаписі заперечував, що керував транспортним засобом, а стверджував, що за кермом була інша особа, яка відійшла та буде через 10 хвилин. Працівник поліції повідомляє про наявність у ОСОБА_10 ознак алкогольного сп`яніння, та пропонує йому пройти огляд для встановлення стану сп`яніння. Проте, ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився. Однак, як уже було встановлено, що потерпіла ОСОБА_1 вказала, що за кермом автомобіля був саме ОСОБА_1 , та що саме він вчинив дане ДТП, що останній не заперечував, що також було встановлено в ході апеляційного розгляду.

Також у своїх поясненнях наданих в ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 вказав, що всі відображені на відео надані ним працівникам поліції пояснення не відповідають дійсності, оскільки він на той їм казав все те, що вважав за потрібне.

Тому, до пояснень ОСОБА_1 наданих ним в ході апеляційного розгляду, апеляційний суд відноситься критично та вважає їх викривленими з метою уникнення відповідальності за вчинене.

При цьому, апеляційний суд віддає перевагу поясненням працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_7 та письмовим поясненням самої потерпілої ОСОБА_2 , оскільки вони узгоджуються з матеріалами наявними в справі, які підтверджують факт того, що автомобілем керував саме ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги у тій частині, що суд першої інстанції посилається як на доказ, саме на протокол про адміністративне правопорушення що є недопустимим, оскільки протокол за своєю природою є процесуальним рішенням працівників поліції (зацікавленою стороною), а не джерелом доказів, не ґрунтується на чинному законодавстві та носить характер припущення.

Апеляційний суд вважає, що виявлені факти і зафіксовані в протоколах відображають об`єкт суспільних відносин в сфері правопорушень на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку, оскільки об`єктивна сторона таких правопорушень полягає у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, і об`єктивна сторона такого діяння полягає виключно в активних діях в порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху.

Місце й факти, зазначені у протоколах про адміністративні правопорушення, відповідають фактичним обставинам справи.

Дії працівників поліції в частині неправомірності та безпідставності складання протоколу про адміністративні правопорушення порушник не оскаржував в передбаченому законом поряду. Заперечень до адміністративних матеріалів по складених протоколах про адміністративне правопорушення не подавав. Відсутність в матеріалах справи доказів оскарження дій працівників поліції вказує на погодження ОСОБА_1 зі складеними відносно нього протоколами про адміністративні правопорушення.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Поряд з цим, в рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Доводи апеляційної скарги не спростовують факту вчинення останнім як адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.124 КУпАП, так і факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що доведено сукупністю належних та допустимих доказів, наявних в матеріалах справи і носять лише формальний характер та на увагу суду не заслуговують.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено.

З огляду на викладене, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд першої інстанції з яким погоджується суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.124 КУпАП та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУАП.

Керуючись ст.ст.293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Медяний