Номер провадження: 33/813/2144/23
Номер справи місцевого суду: 504/3926/23
Головуючий у першій інстанції Сафаров А.Ф.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

потерпілої ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.09.2023 року у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеса, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. Також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Відповідно до адміністративних матеріалів, 01.09.2023 року о 14 год. 40 хв. громадянин ОСОБА_2 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство щодо колишньої тещі ОСОБА_1 , а саме погрожував фізичною розправою, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкоду її фізичному та психологічному здоров`ю (а.с.5).

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.09.2023 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП (а.с.14).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, 25.10.2023 року ОСОБА_2 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП (а.с.16-21).

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив поновити йому строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови (а.с.22).

Постановою Одеського апеляційного суду від 21.11.2023 року вищевказане клопотання задоволено, поновлено ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.09.2023 року (а.с.39-40).

Що стосується апеляційної скарги, то розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судове засідання призначене на 21.11.2023 року було відкладено на 01.12.2023 року на 11 год. 00 хв. для виклику потерпілої ОСОБА_3 (а.с.35-36).

У судове засідання призначене на 01.12.2023 року, з`явились правопорушник ОСОБА_2 та його адвокат Редванська Н.В., які надавали пояснення стосовно обставин справи, потерпіла ОСОБА_1 у судове засідання не прибула, хоча була належним чином повідомлена про дату і час судового засідання, як то передбачено ст.277-2 КУпАП, у зв`язку із чим, судове засідання було відкладено для її повторного виклику (а.с.46-48).

Так, в суді апеляційної інстанції правопорушник ОСОБА_2 пояснив, що він прийшов до свого сина, який в цей день вперше пішов до першого класу. В домі також була його колишня теща ОСОБА_1 , з якою у нього виник конфлікт через те, що він включав у крані теплу воду для миття рук. При цьому сварка була з обох сторін, в ходу якої він нецензурною лайкою не виражався на адресу ОСОБА_1

12.12.2023 року у судове засідання до суду апеляційної інстанції прибула потерпіла ОСОБА_1 , проте правопорушник ОСОБА_2 і його адвокат Редванська Н.В. вже не з`явилисьне з`явились. В ході пояснень ОСОБА_1 зазначила, що вона зареєстрована у Вінницькій області, в м. Гайсин, однак вже 2.5 років проживає зі своєю донькою і онуком в АДРЕСА_3 (а.с.53-55). Також зазначила, що 01.09.2023 року, приблизно в обідній час, або після обіду, до них прийшов правопорушник ОСОБА_2 і почав відкривати кран з теплою водою. В домі була лише вона і малолітній онук син ОСОБА_2 , донька була на роботі. Через те, що було на вулиці тепло, вона зробила зауваженні ОСОБА_2 , щоб він не користувався теплою водою, після чого він розпочав виражатись на її адресу нецензурною лайкою. Онук зателефонував мамі, і остання викликала працівників поліції, які склали у відношенні ОСОБА_2 протокол.

Про те, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в психіатричній лікарні, вона не знала і вважає, що ці обставини є неправдивими.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності .

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

Відповідно до ч.1 ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова суду першої інстанції була ухвалена за відсутності ОСОБА_2 , який крім того, не був сповіщений належним чином про дату, місце та час судового засідання, як то передбачено ст.277-2 КУпАП.

Отже, судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, справу було розглянуто без участі правопорушника ОСОБА_2 .

Крім того, у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 , стосовно його заяви про розгляд справи за його відсутності, пояснив, що він емоційно не стабільна людина, через хронічне психічне захворювання з діагнозом шизофренія, і через те, що він розхвилювався, він не усвідомлюючи наслідків, підписав заяву.

В підтвердження вищевказаного факту надав копію витягу з історії хвороби №625 з Одеської обласної психіатричної лікарні №2, та копію довідки з Одеського психіатричного диспансеру з підтвердженням вищевказаного діагнозу (а.с.23,26).

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд дійшов висновку про порушення судом першої інстанції процедури розгляду адміністративного правопорушення, оскільки справу розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не повідомленої належним чином про час і місце судового засідання, що є порушенням її прав.

Стосовно суті вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що вина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, повністю підтверджена матеріалами справи.

Однак, з таким висновком апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступних підстав.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_2 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, суд першої інстанції виходив із факту притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП раніше, а також доведеності його вини.

Відповідно до положень ч.1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого натає адміністративна відповідальність.

Згідно ч.2 ст.173-2 КУпАП ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті , тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Згідно абз. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закону), домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно абз. 14 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №563831 від 01.09.2023 року, громадянин ОСОБА_2 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , повторно протягом року, вчинив домашнє насильство щодо колишньої тещі ОСОБА_1 , а саме погрожував фізичною розправою, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкоду її фізичному та психологічному здоров`ю, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

На обґрунтування вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, матеріали справи містять рапорт, наданий працівником поліції (а.с.3), протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №563831 (а.с.4), роздруківку з Армору, зі змісту якого встановлено, що ОСОБА_2 вже було притягнуто до адміністративної відповідальності протягом року та накладено стягнення за ч.1 ст.172-3 КУпАП (а.с.5-6), протокол прийняття заяви ОСОБА_1 про вчинення ОСОБА_2 правопорушення (а.с.7), письмові пояснення ОСОБА_1 від 01.09.2023 року (а.с.8).

У своїх поясненнях ОСОБА_1 вказувала на те, що перебувала за місцем свого проживання, але до неї прийшов колишній чоловік її доньки, якої в той час не було вдома, і почав поводити себе агресивно, виражатись на її адресу нецензурною лайкою (а.с.8).

Разом із тим, обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено не лише про характер вчиненого психологічного насильства відносно колишньої тещі, а й про можливість завдання чи завдання внаслідок цього шкоди її психічному здоров`ю.

При цьому, можлива нецензурна лайка в межах конфлікту, який склався між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої, не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Будь-яких інших належних доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_2 01.09.2023 року о 14 год. 40 хв. адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Обов`язок збирання доказів згідно ч.2 ст.251 КУпАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Проте, апеляційний суд зазначає, що будь-яких об`єктивних доказів вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, матеріали справи не містять.

Як працівники поліції, так і суд першої інстанції обмежились лише особистими поясненнями потерпілої ОСОБА_1 (а.с.8), які без інших доказів, не можуть бути покладені в основу постанови суду, якою визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення і притягнуто його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

За відсутності належних, достатніх і переконливих доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували, що ОСОБА_2 01.09.2023 року повторно вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_1 , яка між тим не є його членом сім`ї, рівно як і членом сім`ї ОСОБА_4 , суд першої інстанції зробив необґрунтований висновок про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вимоги п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, а також аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню із закриттям провадження у справі, у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Часткове задоволення апеляційної скарги полягає у тому, що не всі її доводи прийняті судом апеляційної інстанції до уваги.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 268, 283, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.09.2023 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати.

Провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда