ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2023 Справа №607/22857/23

Провадження № 3/607/9451/2023

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ломакін В.Є., розглянувши в м. Тернополі матеріали, які надійшли із Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживає по АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №567065, 17 листопада 2023 року близько 23.00 год. громадянин ОСОБА_1 за місцем спільного проживання вчинив відносно своєї матері ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні фізичного та психологічного характеру, а саме вчиняв конфлікт, кричав в її сторону, ображав її, хапав за руки та копав, внаслідок чого могла бути задана шкода її психічному та фізичному здоров`ю.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав та пояснив, що будь-яких дій фізичного чи психологічного характеру відносно своєї матері не вчиняв, конфлікт який мав місце між ними розпочала ОСОБА_2 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , будучи ознайомленою з правами та попередженою про кримінальну відповідальність, суду пояснила, що є дружиною ОСОБА_1 та проживає за адресою АДРЕСА_1 , де вона була свідком подій про які йдеться у протоколі про адміністративне правопорушення. Конфлікт, який мав місце 17 листопада 2023 року розпочала ОСОБА_2 . Її чоловік, ОСОБА_1 , жодних дій пов`язаних із домашнім насильством щодо своєї матері не вчиняв, потерпілу не бив та не ображав.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до відповідальності, свідка, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Дії ОСОБА_1 кваліфікуються за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, згідно якої настає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Отже, вказаною статтею передбачена адміністративна відповідальність за насильство в сім`ї, яке виявляється в трьох видах: фізичне, психологічне, економічне.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №567065 від 18 листопада 2024 року, ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення психологічного та фізичного насильства.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, особою, яка склала протокол серії ВАД №567065 від 18 листопада 2023 року, в якості доказів долучено:

- письмову заяву та пояснення ОСОБА_2 від 18 листопада 2023 року, згідно яких просить притягнути до відповідальності її сина ОСОБА_1 , який 18 листопада 2023 року по місцю спільного проживання вчинив щодо неї домашнє насильство, а саме розпочав конфлікт, хапав за руки, копав, кричав в її сторону, штовхнув;

- письмову заяву ОСОБА_2 від 17 листопада 2023 року, згідно якої від проходження СМЕ вона відмовляється;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 18 листопада 2023 року, згідно яких від дачі пояснень він відмовився на підставі ст. 63 Конституції України;

- форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 18 листопада 2023 року, згідно якої поліцейським уповноваженого підрозділу поліції визначено низький рівень небезпеки;

- копію термінового заборонного припису стосовно кривдника, серії АА №438016 від 18 листопада 2023 року, згідно якого ОСОБА_1 заборонено в будь-який спосіб контактувати із постраждалою особою строком на 5 діб.

- витяг з ІПНП електронний рапорт, відповідно до якого 17 листопада 2023 року о 23.29 год. надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що син ОСОБА_1 побив заявницю.

Таким чином, дослідивши вказані матеріали справи, суд дійшов висновку, що окрім письмової заяви та пояснень ОСОБА_2 , відсутні будь-які інші докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Щодо доводів, викладених у заяві ОСОБА_2 від 18 листопада 2023 року, такі спростовуються показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_3 , яка заперечила факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства 18 листопада 2023 року.

Будь-які інші об`єктивні дані, чи докази, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 дій умисних фізичного або психологічного характеру відносно, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілої, в матеріалах справи відсутні.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що домашнього насильства відносно ОСОБА_2 не вчиняв, конфлікт з ним розпочала його матір. В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 підтвердила дані обставини. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б спростовували дані твердження.

Таким чином, до матеріалів не долучено будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 дійсно вчиняв будь-які дії фізичного чи економічного характеру, пов`язані з домашнім насильством.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцію, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини».

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 дій фізичного чи психологічного характеру відносно потерпілої ОСОБА_2 , що б давало можливість віднести зазначені дії до домашнього насильства.

Виходячи з вищезазначеного, жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили, про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП матеріали справи не містять.

Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає що в даному випадку в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку із чим провадження в даній справі підлягає закриттю.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 173-2, 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяВ. Є. Ломакін