ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П. за участю захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - адвоката Вайленко Г.О. у відкритому судовому засіданні в залі суду розглянувши апеляційну скаргу захисника Вайленко Г.О. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 жовтня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536,80 гривень.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 16 вересня 2023 року о 02 годині 30 хвилин в м. Дніпро, по вул. Рєпіна, 34 керував транспортним засобом FORD FUSION, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням газоаналізатора ALCOTEST 6820 № ARHK 0564, тест № 2435 результат 1,20 відсотки проміле,чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник Вайленко Г.О. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2023 року, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що :

- у працівників поліції не було підстав для зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 ;

- поліцейський повідомив, що він є інспектором патрульної поліції, однак не назвав свого прізвища, посади та звання;

- працівником поліції не було роз`яснено водію ОСОБА_1 його право скористатися правовою допомогою адвоката, не було забезпечено реальне право на захист;

- представники поліції до моменту здійснення огляду на стан сп`яніння не повідомили особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, про будь-які законодавчо визначені ознаки, які б вказували на стан сп`яніння;

- водій проходив огляд за допомогою нез`ясованого приладу, зі слів поліцейського результати тесту склали 1, 2 проміле, однак на відео цих результатів не зафіксовано, їх не показують водію. Також неможливо встановити цілісність та герметичність упаковки спецзасобу;

- протокол про адміністративне правопорушення, роздруківка показників газоаналізатора, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складалися за відсутності водія;

- між часом складання протоколу, акту, проведенням огляду на стан сп`яніння та часом, зазначеним на відеозаписі, є певні невідповідності;

- водій не був відсторонений від керування транспортним засобом, як того вимагає положення ч.1 ст. 266 КУпАП;

- у ОСОБА_1 не було вилучено посвідчення водія, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом йому не видавався;

- ОСОБА_1 10.09.2023 року виписався зі стаціонарного лікування, маючи ряд захворювань, приймаючи ліки, які є несумісними із вживанням алкоголю, він не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Поводив себе виховано, адекватно, виконував вимоги працівників поліції, намагався пояснити ситуацію, яка склалася в його житті, але жоден із поліцейських не захотів брати до уваги його медичні документи та пояснення;

- прилад, що використовувався поліцейськими для встановлення стану сп`яніння водія, а саме Drager Alcotest 6820 відповідно до наданого на адвокатський запит керівництва з експлуатації газоаналізатора для вимірювання вмісту алкоголю у видихуваному повітрі не є спеціальним технічним засобом, та не має належного правого поля для його використання, а його результати не мають правового підґрунтя, оскільки сертифікати його відповідності втратили чинність та є на даний час недійсними.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Вайленко Г.О., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 9 КУпАП закріплює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як витікає з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Як встановлено апеляційним переглядом, вказані вимоги закону при розгляді судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення були дотримані та виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 263880, складеним 16 вересня 2023 року; роздруківкою газоаналізатора ALCOTEST 6820 № ARHK 0564, тест № 2435, результат 1,20 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; рапортом інспектора поліції, відеозаписом з бодікамери працівника поліції.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Як убачається з наданих матеріалів, ОСОБА_1 пройшов огляд за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6820», результат якого позитивний 1,20% проміле, з яким ОСОБА_1 погодився, підписав протокол про адміністративне правопорушення без будь-яких заперечень, як підписав без жодних застережень і акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, і чек з драгера. Будь-які відомості про те, що ОСОБА_1 заперечував факт керування ним транспортним засобом FORD FUSION д.н.з. НОМЕР_1 матеріали справи не містять.

Натомість, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівник поліції неодноразово пояснював водію ОСОБА_1 , що в разі його незгоди з результатами проведеного на місці зупинки огляду вони можуть поїхати для проведення огляду на стан сп`яніння до медичного закладу до лікаря нарколога, на що водій не погоджується. Разом з цим, зазначає про визнання своєї вини та каяття, підтвердив, що вживав напередодні алкогольні напої, але наразі це лише остаточні явища, він не збирався сідати за кермо, але зателефонувала дружина, сказала, що погано себе почуває, а тому він змушений був їхати.

Доводи апелянта щодо відсутності підстав для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки матеріалами справи підтверджується той факт, що 16 вересня 2023 року о 02 годині 30 хвилин в м. Дніпро, по вул. Рєпіна, 34 був зупинений транспортний засіб FORD FUSION, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 під час дії комендантської години. До того ж, апеляційний суд вважає, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Не можна вважати спроможними і посилання апелянта на те, що представники поліції до моменту здійснення огляду на стан сп`яніння не повідомили особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, про будь-які законодавчо визначені ознаки, які б вказували на стан сп`яніння, оскільки встановлені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 № 1452/735 ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені уповноваженою особою, фіксуються у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи в апеляційній скарзі, що працівники поліції позбавили ОСОБА_1 права на захист, суд не бере до уваги, так як відповідно до ст. 256 КУпАП участь захисника при складанні протоколу не є обов`язкова. Крім того, згідно із ст. 268 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, тоді як розгляд матеріалів за ст. 130 КУпАП віднесено до компетенції суду ( ст. 221 КУпАП), а не органів Національної поліції ( ст. 222 КУпАП). Враховуючи те, що розгляд справи поліцейськими не проводився порушення права на захист не встановлено.

Щодо відсутності в матеріалах справи доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування, то це спростовується матеріалами справи, а саме відеозаписом, який міститься у справі, зафіксовано, що ОСОБА_1 працівниками поліції неодноразово було повідомлено, що вони повинні відсторонити його від подальшого керування транспортним засобом та не можуть дозволити йому далі пересуватися за допомогою свого авто, яке слід залишити поряд на парковці. До того ж, відсутність доказів вилучення посвідчення водія не спростовує висновків судів першої та апеляційної інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги в частині наявності певних невідповідностей між часом складання протоколу, акту, проведенням огляду на стан сп`яніння та часом, зафіксованим на боді камерах патрульних поліцейських суд виходить з наступного.

Так, у постанові Верховного Суду від 26 березня 2020 року у справі № 2а-475/09/1370 застосовані релевантні для цієї справи висновки та практика ЄСПЛ, за якими не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму. Рішення може бути скасоване лише для виправлення істотної помилки.

Пуризм у загальноприйнятому розумінні є надмірним прагненням до чистоти, переваги форми над змістом.

Правовий пуризм може мати як добровільний характер і виявлятися в діяльності окремих посадових осіб, так і бути вимушеним через санкціонування державою, яка обмежує реалізацію дискреційних повноважень суб`єктів правозастосування, недопущення відступу від правових приписів.

Процесуальні норми є вторинними порівняно з матеріальними, оскільки призначення перших полягає в забезпеченні реалізації других. Тобто характер, зміст і призначення процесуальних норм підпорядковані вимогам матеріальних норм і тому зумовлені ними та є похідними від них.

Не кожен дефект певного адміністративного акта робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Такий вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий».

При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого.

Інакше кажучи, за принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування певного акта з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Щодо доводів адвоката Вайленко Г.О. про те, що ОСОБА_1 10.09.2023 року виписався зі стаціонарного лікування, маючи ряд захворювань, приймаючи ліки, які є несумісними із вживанням алкоголю, тож 16.09.2023 року він не перебував у стані алкогольного сп`яніння апеляційний суд, як і суд першої інстанції, вважає їх неспроможними та критично ставиться до такої побудованої адвокатом лінії захисту, спрямованої на уникнення водія ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Доводи апеляційної скарги щодо визнання неналежними доказами результатів огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів алкотестеру «Драгер 6820» через те, що цей засіб не є спеціальним технічним засобом та не має належного правого поля для його використання, а його результати не мають правового підґрунтя, оскільки сертифікати його відповідності втратили чинність та є на даний час недійсними, є неспроможними з наступних підстав.

Відповідно до Європейського стандарту EN 15964: 2011, який наказом Міністерства економічного розвитку та торгівлі від 30.12.2014 №1494 прийнято як національний стандарт із позначенням ДСТУ EN 15964: 2014 «Пристрої багаторазового використання для контролю видихуваного повітря. Вимоги та методи випробувань» (EN 15964: 2011, IDT), газоаналізатори для контролю вмісту алкоголю у повітрі Drager Alcotest® концерна Drager Safety AG & Co. KGaA (Германия) в Україні використовуються за правилами зазначеного стандарту.

Перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки. Газоаналізатор Drager Safety AG and Co.KgaA (Germany), до яких належить і Drager Alcotest 6820, включені до вказаного переліку. Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.

Використання газоаналізаторів «Drager Alcotest», які були завезені та реалізовані на території України та введені в експлуатацію протягом терміну дії свідоцтва про державну реєстрацію (процедура реєстрації стосується взаємовідносин організацій, які поставляють прилади на територію України та виробників. Закон не пов`язує термін дії сертифікату про реєстрацію із терміном використання приладу), строк дії якого не обмежений, згідно з яким газоаналізатори «Drager Alcotest», зокрема й газоаналізатор «Drager Alcotest 6820», відповідають реєстраційним матеріалам згідно з наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29.12.2014 року №1529, внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволений для застосування на території України, та є можливим за умови додержання вимог щодо повірки (калібрування),що підтверджують правильність результатів вимірювання.

Відповідно до сертифікату затвердження типу вимірювальної техніки, міжповірочний інтервал приладу «Газоаналізатори Alcotest...» становить 1 рік, дата останнього калібрування приладу 12.07.2023 року.

Як убачається зі Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, чинного до 14 грудня 2023 року газоаналізатор для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Alcotest 6820, зав.№ARHK-0564, виробник Drager Safety AG and Co.KgaA, Німеччина, відповідає вимогам МПУ 066/05-2013 Інструкція. Метрологія. Газоаналізатори. Alcotest. Методика повірки.

Крім того, матеріалами справи підтверджується той факт, що 16.09.2023 під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 за допомогою газоаналізатору Drager Alcotest 6820 заводський номер НОМЕР_2 , працівниками Управління використовувався мундштук Drager Alcotest Mouthpieces Standart, код за каталогом 6810830, виробника Drager Safety AG & Co. KGaA Revalstrasse, 1, 23560, Lubeck, Germany (Німеччина).

Що стосується посилання апелянта на втрату чинності Сертифікатом відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженого типу та Декларацією про відповідність вимогам Технічного регламенту щодо медичних виробів, наданих на адвокатський запит Департаментом патрульної поліції в Дніпропетровській області, апеляційний суд вважає їх слушними, втім не може визнати їх такими, що здатні нівелювати усі вищезазначені документи у їх сукупності та обставини, які містяться в них, зокрема, й з огляду на не заперечування правопорушником факту вживання напередодні алкогольних напоїв, а тому не вбачає в даному випадку підстав для визнання результатів зазначеного приладу недійсними.

Інші аргументи апеляційної скарги мають ознаки надмірного формалізму і не спростовують встановлені у справі фактичні обставини, зводячись до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки, а отже й не є підставами для скасування вірного по суті судового рішення.

Слід також зазначити, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву, а в апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, що цілком узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Апеляційним переглядом також встановлено, що накладаючи адміністративне стягнення суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, яке характеризуються умисною формою вини, складає підвищену суспільну небезпечність, становить небезпеку дорожнього руху та несе загрозу для його учасників, і призначив його у встановлений КУпАП строк з дня вчинення правопорушення, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для закриття провадження у відповідності до п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у апеляційного суду немає.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, тому оскаржувану постанову суду слід залишити без змін, а подану на неї апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КупАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Вайленко Г.О. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 жовтня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КупАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського апеляційного суду Г.П.Слоквенко