Справа № 159/1522/23
Провадження № 3/159/735/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Волкова Ю.Ф.,

розглянувши матеріали, що надійшли від Відділу організації несення служби в м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 03.04.2012 Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, РНОКПП НОМЕР_2 ); проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; не працевлаштованого;

за частиною четвертою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Кодекс),

встановила:

22.03.2023 до Ковельського міськрайонного суду Волинської області від Відділу організації несення служби в м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за частиною четвертою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №241591 від 18.03.2023 ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він, будучи 08.11.2022 притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 121 Кодексу (постанова серії БАБ №576943), повторно протягом року, а саме 18.03.2023 об 11:56 на автомобільній дорозі М07 Київ-Ковель-Ягодин, 437 км керував транспортним засобом HYNDAI H-1, н.з. НОМЕР_3 , який було переобладнано з порушенням правил, норм та стандартів, а саме на даному транспортному засобі (далі ТЗ) в порушення ДСТУ3649:2010 (п.6.1.5) додатково встановлено два зовнішні світлові прилади, що працюють у режимі переднього габаритного ліхтаря при загальнодопустимих двох, чим порушив в имоги пунктів 31.3.а, 31.4.а Правил Дорожнього руху України (далі ПДР).

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною четвертою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засідання ОСОБА_1 надав усні та письмові пояснення, згідно з якими провину у вчиненні даного правопорушення не визнав. Вказав, що він періодично здійснює перевезення і транспортування товарів за договором. За дорученням ГО «Всеукраїнська спілка учасників АТО, бойових дій та миротворчих місій» на підставі листа-звернення громадської організації №148 від 17.03.2023, у період з 17.03.2023 по 19.03.2023 він здійснював транспортування автомобіля HYNDAI H1DK73V3 (VIN НОМЕР_4 ) з метою його передачі для забезпечення потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану, задоволення потреб національної оборони держави та забезпечення національної безпеки та оборони України під час збройної агресії російської федерації. Так, 18.03.2023 він з Литви автомобілем Мерседес, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 через митний пост «Устилуг-Зосін» перевіз на територію України в якості гуманітарної допомоги автомобіль HYNDAI, про що зазначено в Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою. Його завданням було доставити зазначений автомобіль на автосервіс до міста Луцьк, звідки його мали передати для подальшого використання ЗС. Дійсно, на автомобілі було встановлені два додаткові ліхтарі, однак він не знав, що даний автомобіль переобладнаний, вважав, що вони були складовими заводського укомплектування. Під час керування даним ТЗ він ці ліхтарі не вмикав. Працівникам поліції він пояснював, що не є власником даного ТЗ, виконує лише доручення громадської організації щодо перевезення автомобіля через митницю до міста Луцька, однак його пояснення не були взяті до уваги. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, просив провадження у справі закрити.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог статті 7 Кодексу, ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом.

Згідно із статтею 9 Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статей 245, 280 Кодексу завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Диспозиція частини четвертої статті 121 Кодексу передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою третьою цієї статті, а саме за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил, експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів; керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації та керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Згідно з пунктом 1 статті 247 Кодексу обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності, отже відсутність будь-якої складової складу правопорушення свідчить про недоведеність вчинення адміністративного правопорушення.

Об`єктом правопорушення передбаченого частиною четвертою статті 121 Кодексу, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона передбаченого частиною четвертою статті 121 Кодексу правопорушення, є керування водієм переобладнаним з порушенням відповідних правил, норм і стандартів транспортним засобом, експлуатація якого забороняється.

Суб`єктом правопорушення передбаченого частиною четвертою статті 121 Кодексу є тільки водії транспортного засобу.

Суб`єктивна сторона правопорушення за частиною четвертою статті 121 Кодексу припускає прямий умисел, тобто виражається в умисній формі вини. Особа усвідомлює, що керований ним транспортний засіб має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації. Такі дії із суб`єктивної сторони можуть бути вчинені лише із прямим умислом.

Положеннями статті 251 Кодексу визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відео записуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Зі змісту пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він не визнає свою винуватість у вчиненні зазначеного правопорушення, оскільки він не знав, що ТЗ, яким він керував, переобладнаний з порушенням правил, норм та стандартів; не усвідомлював, що наявність двох додаткових ліхтарів є наслідком переобладнання зазначеного ТЗ; умислу порушувати ПДР (пунктів 31.3.а, 31.4.а) не мав.

Аналогічні пояснення ОСОБА_1 давав на місці зупинки ТЗ, що зафіксовано відеозаписом з нагрудної камери поліцейських, долученим до матеріалів справи та який було досліджено в судовому засіданні.

Згідно із положенням статті 10 Кодексу адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, ОСОБА_1 мав усвідомлювати протиправний характер своїх дій, передбачати шкідливі наслідки і бажати їх настання, а досліджені матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження факту, що йому було відомо про переобладнання ТЗ, власником якого він не являється. Суд враховує, що ТЗ ввезено на територію України як гуманітарна допомога для потреб військовослужбовців у зоні активних бойових дій. При цьому ОСОБА_1 здійснював транспортування ТЗ з митниці до СТО у м. Луцьк (у межах Волинської області) у період із 17 по 19 березня 2023 року.

Оскільки, не доведена суб`єктивна сторона правопорушення, яке поставлене у вину ОСОБА_1 , то необґрунтованими є доводи про наявність у його діях поставленого у провину правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 121 Кодексу, зафіксованого протоколом.

Також, на переконання суду, недоведеною є об`єктивна сторона правопорушення, адже твердження про обладнання ТЗ двома додатковими передніми габаритними ліхтарями (при дозволених двох) не підтверджене жодними доказами у справі.

По-перше, адміністративні матеріали не містять нормативно-технічної документації на даний ТЗ, якою передбачається нормативна кількість передніх габаритних ліхтарів, тобто фактично не доведено, що такі ліхтарі є додатковими.

По-друге, не надано доказів на підтвердження виду встановлених зовнішніх світлових приладів, тобто фактично не доведено, що встановлені ліхтарі є передніми габаритними. При цьому необхідно звернути увагу, що пункт 6.1.5 ДСТУ 3649:2010, на порушення якого вказано у протоколі, дозволяє встановлення (окрім двох передніх габаритних ліхтарів): 2 або 4 фари дальнього світла; 2 фари ближнього світла, 2 передні протитуманні фари.

Окрім того, як зазначалось вище, частина четверта статті 121 Кодексу передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті

Відповідно до вимог п. 3 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кодексу та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили.

Відсутність належним чином засвідчених копій постанов про накладання адміністративних стягнень в матеріалах справи, не дозволяє в свою чергу встановити в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 121 Кодексу.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.

За вказаних обставин, приймаючи до уваги, що сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 слід тлумачити на його користь, вважаю, що викладені у протоколі обставини щодо вини останнього не знайшло свого підтвердження та його вина у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною четвертою статті 121 Кодексу не доведена, у зв`язку із чим провадження по справі слід закрити за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247, 251-252, 256, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

постановила:

Провадження у справі № 159/1522/23 (провадження № 3/159/735/23) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 121 Кодексу закрити, через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської областіЮ. Ф. Волкова