Номер провадження: 33/813/731/23
Номер справи місцевого суду: 523/3802/23
Головуючий у першій інстанції Лупенко А. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання - Трофименко О.О.

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Ткачука Андрія Юрійовича на постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 30 березня 2023 рокупро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Херсону, із вищою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, дітей на утриманні не маючого, працюючого електриком, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 30 березня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80гривень в дохід держави.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, представник ОСОБА_1 - Ткачук Андрій Юрійович звернувся до суду із апеляційною скаргою, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 30 березня 2023 року, скасувати вказану постанову та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначеного на 31.05.2023 року з`явився ОСОБА_1 .

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Так, статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст.і 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

В якості поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 посилається на те, що під час судового засідання 30.03.2023 року рішення по справі оголошено судом не було. Суд повідомив, щоб ОСОБА_1 звернувся за копією рішення через 10 днів. Оскаржувану постанову ОСОБА_1 отримав 10.04.2023 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 31), а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з причин, що не залежали від його волі, у зв`язку із чим просить суд його поновити.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції.

Отже, зазначені причини пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані поважними, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Так, ч. 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій зобов`язаний за вимогою працівника правоохоронного органу пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №092188 від 08.02.2023 року, відповідно до якого 08.02.2023р., приблизно о 20год. 25хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем марки «Nissan», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Миколаївська дорога в м. Одесі, з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху (а.с.2);

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 3);

-відеозаписом події, яка сталася 08.02.2023 року (а.с. 4).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою судді Суворовського районного суду м.Одеси від 30 березня 2023 рокута порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

У доводах апеляційної скарги,представник ОСОБА_1 - Ткачук Андрій Юрійович посилається на те, що в порушення ч.3 ст. 25 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейські не повідомили причину зупинки ОСОБА_1 , а тому представник зазначає, що поліцейські безпідставно здійснили зупинку його автомобіля.

Разом з тим, як вбачається з наявного у матеріалах справи та відтвореного відеозапису події, яка мала місце 08.02.2023 року, причиною зупинки водія ОСОБА_1 , працівник поліції заначив те, що у зв`язку із військовим станом в країні, підлягають перевірці водії транспортних засобів, а автомобіль ОСОБА_1 знаходиться на херсонській реєстрації. Працівник поліції також пояснив, що за дорученням голови національної поліції, автомобілі зупиняються та перевіряються чи були водії під окупацією, чи підтримають російську агресію та для виявлення колаборантів і всіх хто може бути причетний до Збройних формувань, а саме на підставі п. 11 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». При цьому працівник поліції також зауважив, що у автомобіля ОСОБА_1 відсутній бампер, а тому доводи апелянта про безпідставність його зупинки є необґрунтованими.

Посилання апелянта на те, що в порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015р. поліцейськими Когану Д.Ю. не вручено копії письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, апеляційним судом оцінюється критично, з огляду на наступне.

Так, пунктом 12 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Пунктом 9 розділу ІІ Інструкції визначено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Крім того, Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або які перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не передбачає вручення копії направлення на проведення огляду на стан сп`яніння особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та яка відмовилась від проходження огляду, воно лише є підставою для проведення відповідного медичного огляду в закладі охорони здоров`я, тому доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - Ткачука А.Ю. в цій частині є необґрунтованими. При цьому, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння міститься на а.с.3.

Доводи, що ознаки наркотичного сп`яніння, які зазначені у протоколі, є безпідставними та не відповідають дійсності, не приймаються до уваги, оскільки відповідно до відеозапису місця події працівники поліції повідомили, що у них є підозра, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння, перелік ознак наркотичного сп`яніння підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів), який ОСОБА_1 підписав та зауважень ніяких щодо цього не зазначив.

Безпідставними є і твердження представника ОСОБА_1 - Ткачука А.Ю. про те, що поліцейські не роз`яснили процедуру та порядок проходження огляду та не повідомили ОСОБА_1 про наслідки відмови від проходження огляду, оскільки на місці пригоди працівники поліції належним чином роз`яснили ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі та наслідки відмови від такого проходження, що підтверджуються відеозаписом з нагрудної відеокамери працівників Управління патрульної поліції в Одеської області (а.с. 4).

Посилання апелянта на те, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, апеляційним судом оцінюються критично, оскільки як вбачається з матеріалів справи, останній був відсторонений від керування транспортним засобом, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №092188 від 08.02.2023 року, складеним відносно ОСОБА_1 , та який підписано останнім (а.с. 2).

Жодних інших доводів на спростування висновків суду, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - Ткачука А.Ю. не містить.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити представнику ОСОБА_1 - Ткачуку Андрію Юрійовичу строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 30 березня 2023 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Ткачука Андрія Юрійовича - залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 30 березня 2023 рокупро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Херсону, із вищою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, дітей на утриманні не маючого, працюючого електриком, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра