ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №:953/23/23 Головуючий 1 інстанції: Бородіна Н.М.
Провадження №: 33/818/588/23 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Ковері Р.М., з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з участю його захисника - Харченка К.С., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника на постанову Київського районного суду м. Харкова від 02.05. 2023 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір в розмірі 536,80 коп.

Постановою встановлено, що 19.12.2022 року о 21.20 год. в м. Харків вул. Ак. Павлова, 303а, ОСОБА_1 керував автомобілем DACIA LOGAN д.н. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Харченко К.С., подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складі адмінправопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи через порушення норм матеріального та процесуального права.

Захисник вважає, що для притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП обов`язковою умовою є факт керування транспортним засобом особою, що перебуває в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, який в даному випадку відсутній, оскільки ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, так як керував автомобілем його знайомий - ОСОБА_2 . Під час руху вони зрозуміли, що колесо в автомобілі спущене чи пробите, а тому ОСОБА_2 сам зупинився на узбіччі, щоб перевірити стан коліс, після чого запропонував з`їздити за запасним колесом до нього у гараж. ОСОБА_1 погодився на запропонування ОСОБА_2 з`їздити самостійно, а він, як користувач автомобіля залишитися на місці зупинки та буде його чекати, після чого ОСОБА_2 поїхав на таксі за колесом. В подальшому ОСОБА_1 перебував на вулиці біля автомобіля та до нього під`їхав екіпаж патрульної поліції, який викликав інший екіпаж, який і склав протокол. А тому, як стверджує захисник, ОСОБА_1 не керував автомобілем та не був зупинений співробітниками поліції, і докази того, що він керував автомобілем в матеріалах справи, на його думку, відсутні. На відео, на його думку, зафіксовано лише факт того, що працівники поліції підійшли до ОСОБА_1 , який стояв на місці і не виконував функції водія, що виключає можливість притягнення його до відповідальності.

Проте, як стверджує захисник, суд не надав оцінки цим доказам і притягнув до відповідальності ОСОБА_1 за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає постанову незаконною та просить її скасувати.

Позиції учасників апеляційного провадження.

ОСОБА_1 та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника, перевіривши представлені матеріали адміністративного провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановлених обставин, постановити мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом дотримані в повному обсязі.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України.

Суд вважав, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, суд критично оцінив показання допитаного свідка ОСОБА_3 , вважаючи їх спробою допомогти ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності, оскільки в них маються суперечності з поясненнями ОСОБА_1 щодо наявності в автомобілі запасного колеса, а також, так як вони спростовується відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 жодних заперечень співробітникам поліції щодо керування ним автомобілем не виказував, клопотань щодо залучення та допиту свідків не заявляв. Постійно телефонував не ОСОБА_3 , а чоловіку на ім`я ОСОБА_4 .

Суд дійшов висновку, що доводи ОСОБА_1 спростовуються зібраними по справі доказами, які суд вважав достатніми для підтвердження його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення ААБ № 287157 від 19.12.2022 року; поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яких було залучено працівниками поліції в якості свідків при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками ст. 130 КУпАП. У їх присутності водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився; відеозаписом з бодікамери, який був долучений до матеріалів справи.

Будь яких даних, які б спростовували зазначені докази, суд не знайшов.

З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судовим розглядом встановлено, що 19.12.2022 року о 21.20 год. в м. Харків вул. Ак. Павлова, 303а, ОСОБА_1 керував автомобілем DACIA LOGAN д.н. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В наслідок зазначених подій поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №287157 від 19.12.2022 року за невиконання ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я.

Слід зазначити, що протокол складався внаслідок саме відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Оскільки поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції давала підстави вважати, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції, керуючись ч.1 ст. 130 КУпАП та п. 2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому такі доводи апелянта не можуть свідчити про порушення порядку складання проколу та фіксування наявних в ньому відомостей.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Згідно з п. 6 розділу І вказаної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до тексту вказаної Інструкції, саме поліцейському надано право визначати підозру про те, чи перебуває водій в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ст. 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доводи ОСОБА_1 про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам Закону, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

За змістом ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол, у діях конкретної особи, суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження, на підставі доказів, зібраних органом, повноважним на складання протоколу.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 повністю відповідає вищевказаним вимогам закону і містить у собі всі необхідні дані, в тому числі чіткий виклад суті адміністративного правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , яке полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, вказаний пункт Правил дорожнього руху, який порушений водієм та зазначено частину статті, якою передбачена відповідальність за допущене порушення.

При цьому слід зазначити, що відповідно до ч.4 ст.256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП. Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористався, протокол не підписав, зауважень, щодо своєї незгоди не вказав, а також не зазначив про те, хто, на його думку, керував автомобілем, пояснення не надав. Заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних ОСОБА_1 не заявляв (а. с. 1). Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржував. Тобто останній не звертався до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України.

Отже, критика змісту протоколу про адміністративне правопорушення, є необґрунтованою.

Винуватість ОСОБА_1 , окрім протоколу, у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП підтверджується відеозаписом, який міститься на СD-R диску, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення.

Цей доказ суд вважає беззаперечним щодо встановлення винуватості ОСОБА_1 . Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що він не керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння ніякими об`єктивними даними не підтверджуються, оскільки сам він не заперечував цього факту під час розмови з працівниками поліції. При цьому, він запитував у працівників поліції, як йому ліпше зробити, яке рішення прийняти. На що працівники поліції йому одразу повідомили, що це його рішення, після чого, ОСОБА_1 спитав дозволу відійти та зателефонував чоловіку, якого називав «Мишаня». Слід зазначити, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 всі наслідки відмови (21:25:23, 21:44:16), після чого, він пішов дзвонити вказаній особі і тривалий час спілкувався з ним. В ході його бесіди працівники поліції намагались неодноразово його запитувати, чи згоден він пройти огляд (21:27:58), на що він з цього приводу консультувався з вказаною особою і вказував, що не знає, що робити.(21:34:26)

В черговий раз, на запитання працівників поліції, чи буде ОСОБА_1 проходити освідування, він відповів, що відмовляється (21:49:39), після чого в присутності двох свідків він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку (21:38:58-21:49:39).

Доводи захисника Старченка Д.С. в апеляційній скарзі стосовно особи, яка, на його думку, керувала транспортним засобом, а саме - ОСОБА_2 , апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки вони свідчать про намагання ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності, так як з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , під час спілкування з працівниками поліції жодних заперечень щодо керування ним автомобілем не виказував, та свого приятеля, зокрема ОСОБА_3 , не згадував і телефонував не йому, а чоловіку на ім`я ОСОБА_4 .

Слід зауважити, що відеозапис є не єдиним доказом про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Посилання захисника на те, що відеозапис не є належним доказом, так як з нього не вбачається хто керував транспортним засобом, не заслуговує на увагу, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку працівниками поліції при складанні матеріалів про адміністративне правопорушення дотримано вимог вищезазначених норм законодавства про адміністративні правопорушення, з яких вбачається, що був наданий відеоматеріал, а також були залучені свідки.

Крім того, відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яких було залучено працівниками поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що 19.12.2022 вони були залучені в якості свідків, та в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с.5,6).

З наявного в матеріалах провадження відеозапису вбачається, що під час пропонування працівниками поліції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння були присутні свідки, що свідчить про те, що вони дійсно перебували на місці зупинки ОСОБА_1 під час спілкування останнього з працівниками поліції, а тому, суд апеляційної інстанції бере їх до уваги при апеляційному перегляді.

Також до протоколу про адміністративне правопорушення додано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.12.2022 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду (а.с.7).

Вказуючи на те, як повинні були діяти працівники поліції під час складання адмінпротоколу, захисник залишив поза увагою положення розділу другого Правил дорожнього руху, згідно з якими поряд з гарантованими правами водія, існують обов`язки, які водій зобов`язаний неухильно виконувати і невиконання яких тягне за собою адміністративну відповідальність.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Вказана норма Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність.

Твердження з приводу відсутності у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення та відсутності його вини, є таким, що не знайшло свого підтвердження під час перевірки доказів, які були предметом дослідження в суді .

Враховуючи, що факт керування транспортним засобом доведений, то ОСОБА_1 , як водій, не мав підстав для відмови на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що способами, визначеними чинним законодавством, зокрема, звернення з дисциплінарною скаргою до керівництва поліції для проведення службової перевірки або до правоохоронних органів, в порядку КПК України, а також до суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями, він не звертався. Внаслідок цього, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості врахувати доводи апеляційної скарги щодо незаконності дій працівників поліції.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому, апеляційний суд вбачає цей випадок, як свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Протокол складався внаслідок саме відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, який визначений статтею 266 КУпАП, відповідно до якої, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, такий огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 12.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що 19.12.2022 року ОСОБА_1 керував автомобілем. У нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук. На запропонування працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager» та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД», останній відмовився, а тому дії працівників поліції щодо виявлення підстав для складення протоколу відповідають вимогам ст.266 КУпАП, що вбачається з положень з вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Апеляційний суд вважає, що вимоги ч.2 ст.251, ст.256, 265-2, 266, 268 КУпАП, а також «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейськими дотримано.

Дослідивши докази, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 апеляційний суд визнає їх належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді, а тому підстав для скасування постанови судді на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУПАП, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. ст. 294, 295 КУпАП,--

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 02.05. 2023 року по справі щодо ОСОБА_1 , за ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило