Справа № 496/789/21
Провадження № 3-в/496/4/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Портна О.П., розглянувши подання начальника Одеського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області - Сірої Г. про вирішення питання про давність виконання судового рішення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, якого постановою Біляївського районного суду Одеської області від 15.03.2021 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1ст.183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк 120 годин,

ВСТАНОВИВ:

21.04.2023 року до суду надійшло подання начальника Одеського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області - Сірої Г. про вирішення питання про давність виконання судового рішення.

Подання мотивоване тим, що постановою Біляївського районного суду Одеської області від 15.03.2021 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1ст.183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк 120 годин. Постанова набрала законної сили 25.03.2021 року.

30.04.2021 року постанова відносно ОСОБА_1 надійшла та прийнята до виконання до Одеського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області.

30.04.2021 року відповідно до наказу № 474/5 «Про затвердження Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт» було направлено виклик громадянину ОСОБА_1

06.05.2021 року була проведена телефонна бесіда ( НОМЕР_1 ), підчас якої гр. ОСОБА_1 повідомив, що знаходиться за межами постійного проживання та має намір з`явитися до уповноваженого органу з питань пробації для постановки на облік. У зв`язку з тим, що громадянин ОСОБА_1 не з`явився до Одеського РВ №1 районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області, знову 21.05.2021 року був направлений виклик за адресою, вказаною у постанові суду, щодо прибуття порушника до органу пробації. З метою встановлення місцеперебування громадянина ОСОБА_1 , 27.05.2021 року були направлені запити до Одеського РВ №2 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області, до Біляївського РВ ГУДМС України в Одеській області, до Дачненської сільської ради.

28.05.2021 року був здійснений телефонний дзвінок з особистого телефону ( НОМЕР_2 ) на номер телефона порушника ( НОМЕР_1 ), в результаті якого не вдалося провести телефонну бесіду із громадянином ОСОБА_1

31.05.2021 року порушник повідомив в телефонному режимі про те, що не з`являється до органу пробації для постановки на облік, у зв`язку з роботою. Однак місце роботи не повідомив.

Також 31.05.2021 року порушнику було направлено лист на замовлення щодо прибуття останнього до органу пробації у зв`язку із виконанням судового рішення.

07.06.2021 року отримано повідомлення з Дачненської сільської ради про те, що ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою, вказаною у постанові суду ( АДРЕСА_1 ).

16.06.2021 року направлено порушнику лист з поштовим повідомленням щодо прибуття останнього до органу пробації для постановки на облік.

05.07.2021 року отримано поштове повідомлення про те, що отримувач особисто отримав листа.

07.07.2021 року отримана інформація з Біляївського РВ ГУДМС України в Одеській області, згідно якої порушник дійсно зареєстрований за адресою, вказаною у постанові суду.

14.07.2021 року направлено запит до ВП №2 Одеського РУП №2 ГУРІП в Одеській області щодо встановлення фактичного проживання порушника.

13.08.2021 року була проведена телефонна бесіда (НОМЕР_3) із матір`ю порушника - ОСОБА_2 , під час якої вона підтвердила факт проживання її сина за адресою, вказаною у постанові суду. Також вона повідомила, що листи з уповноваженого органу пробації надходили неодноразово.

14.09.2021 року та 20.10.2021 року знову були направлені запити до ВП №2 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області щодо встановлення фактичного місцеперебування порушника. Відповідь не отримано.

19.11.2021 року ОСОБА_1 прибув до уповноваженого органу з питань пробації для постановки на облік. Порушник письмово був ознайомлений з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт. В цей же день ОСОБА_1 отримав особисто направлення до КП «Дачненський сількомунгосп» щодо відбування ним суспільно корисних робіт.

29.11.2021 року отримано довідку з місця роботи порушника, згідно якої він офіційно працював в Торговій мережі « Копійка». Тому 01.12.2021 року направлено запит до місця роботи порушника щодо надання графіку виходу на роботу. ТМ «Копійка» надано графік робочого часу.

08.12.2021 року направлено запит до КП «Дачненський сількомунгосп» щодо надання інформації чи приступив порушник до відпрацювання суспільно корисних робіт.

13.12.2021 року отримано повідомлення з КП «Дачненський сількомунгосп» про те, що гр. ОСОБА_1 не приступив до відпрацювання суспільно корисних робіт.

14.12.2021 року за ухилення від відбування суспільно корисних робіт відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол за ст. 183-2 КУпАП та направлено до суду.

24.05.2022 року отримано постанову Біляївського районного суду від 26.04.2022 року, згідно якої провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 про адміністративне стягнення - закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

01.06.2022 року та 02.08.2022 року були здійснені виїзди за місцем постійного проживання порушника, під час яких встановити місцеперебування встановити не вдалося.

02.01.2023 року була проведена телефонна бесіда ( НОМЕР_3) з матір`ю порушника - ОСОБА_2 , яка повідомила, що її син постійно змінює номера телефонів, стосунки неприязні, бачить його не часто та іншою інформацією щодо особистого життя її сина не володіє.

16.02.2023 року було направлено виклик порушнику, запити до Дачненської сільської ради та ВП №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області.

23.02.2023 року отримано відповідь з Дачненської сільської ради про те, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою, вказаною у постанові суду.

23.03.2023 року було повернуто листа на замовлення, порушник особисто його не отримав.

Так як наявні підстави, унеможливлюють виконання даної постанови суду, відповідно до ст.304 , 305 КУпАП, ст. 80 ККУ просять суд вирішити питання про звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, накладених постановою Біляївського районного суду Одеської області від 15.03.2021 року на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт за порушення ним ст.183-1ч.1КУпАП у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення.

Представник органу пробації до судового засідання не з`явилася, але надала письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Подання підтримала.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином.

Дослідивши подання та матеріали особової справи № 01/2021СКР, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.129-1КонституціїУкраїни суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Норми ст.298КУпАП вказують, що постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Відповідно до ч. 1ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

В той же час, наслідки ухилення особи від відбування суспільно корисних робіт передбачені ст. 325-4 КУпАП, відповідно до якої у разі ухилення порушника від відбування таких робіт, така особа підлягає адміністративній відповідальності, а за злісне ухилення від відбуття такого виду стягнення передбачена її кримінальна відповідальність.

В даному випадку, суд позбавлений можливості застосувати зазначені положення КУпАП, оскільки жодних аргументованих доказів щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання присуджених йому суспільно корисних робіт суду не надано.

Статтею 302 КУпАП визначено лише три підстави для припинення виконання постанов про накладення адміністративних стягнень: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Однак, визначений у ч. 1ст.303 КУпАП строк давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень є загальним і не залежить від виду стягнення, яке було призначено правопорушнику. Сутність строку давності виконання відповідних постанов полягає в тому, що він є граничним періодом у часі, протягом якого мають бути вчинені всі необхідні дії, спрямовані на виконання стягнення.

Перебіг строку давності постанови суду розпочинається від моменту звернення її до виконання.

Постанова вважається звернутою до виконання, коли орган, який її виніс, вручає або надсилає її копію відповідній особі або надсилає органу, уповноваженому безпосередньо її виконувати. Таким чином, своєчасне направлення постанови для виконання (не більш ніж через три місяці з дня її винесення) визнається єдиним юридичним фактом, що має значення для встановлення, чи підлягає вона виконанню, незалежно від того, чи розпочато безпосереднє (реальне) виконання цієї постанови.

Згідно матеріалів справи постанова суду щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності своєчасно зверталась до виконання.

У чинній редакції ст.303 КУпАП визначено не давність виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, а давність звернення її до виконання, що, в свою чергу, створює правозастосовні проблеми на завершальній стадії провадження у справах про адміністративні правопорушення. Фактична безстроковість виконання постанов про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується Європейським судом з прав людини при оцінці порушень державами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Необмежений строк виконання своєчасно надісланої постанови про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу Рекомендації Комітету міністрів Ради Європи державам членам стосовно адміністративних санкцій.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003, зазначивши, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

У рішенні №15-рп/2004від 02.11.2004року Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до Основного Закону України людина, її права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, тобто панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, і вони як елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України, тощо.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 29.06.2010 № 17-рп/2010 тлумачить принцип правової визначеності таким чином, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями

Відповідно до статті 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі Озтюрк проти Германії 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011року (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оскільки Кодексом України про адміністративні правопорушення не врегульовано питання щодо звільнення особи від відбування покарання у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення, а тому суд вважає за необхідне застосувати до вказаних правовідносин аналогію закону, а саме - положення статті 80 Кримінального кодексу України.

Так, відповідно до ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним Вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Також встановлено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин.

Відповідно до положень ст. 304, ст. 305 КУпАП контроль з правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом. Питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Оскільки постанова Біляївського районного суду Одеської області від 15.03.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, на момент розгляду справи не виконана, за результатом вжитих органом пробації заходів встановлено, що за вказаною адресою останній не проживає, встановити його місцезнаходження не вдалося, що унеможливлює виконання постанови, а також з дня набрання постанови суду законної сили минуло понад два роки, тому встановлені підстави для звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови суду згідно ст. 80 КК України.

За таких обставин, керуючись принципом верховенством права, яке не обмежується лише законодавством, а й повинно відповідати ідеології справедливості, суд приходить до висновку, що постанова Біляївського районного суду Одеської області від 15.03.2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно-корисних робіт, не підлягає виконанню, у зв`язку із закінченням строків давності її виконання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що зазначене подання органу пробації підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 80 КК України, ст.ст.303,304, 305 КУпАП, суд

П О С ТА Н О В И В:

Подання начальника Одеського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області - Сірої Г. про вирішення питання про давність виконання судового рішення відносно ОСОБА_1 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт, накладеного постановою Біляївського районного суду Одеської області від 15.03.2021 року у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя О.П. Портна