"13" грудня 2023 р. Справа № 363/4216/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею було призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 484303 від 31.07.2023 року вбачається, що 31 липня 2023 року о 10 год. 35 хв. у с. Новосілки Київської області по вул. Центральна, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1 , був виявлений працівниками поліції з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млявість мови, почервоніння очей.

З метою встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння працівники поліції під відеозапис та у присутності двох свідків запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку. Однак від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку ОСОБА_1 відмовився під відеозапис та у присутності двох свідків.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник адвокат Андрейко О.І. з`явилися, висловили заперечення проти складеного протоколу про адміністративне правопорушення та проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_1 надав пояснення наступного змісту.

31 липня 2023 року близько об 11 год. 00 хв. ОСОБА_1 у с. Новосілки Вишгородського району Київської області по вул. Центральна здійснював керування автомобілем Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1 , у ході чого був зупинений працівниками поліції. Причиною для зупинки транспортного засобу, як пояснив ОСОБА_1 , була невідповідність рамок державного номерного знаку вимогам чинного законодавства. Після перевірки документів працівники поліції повідомили, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння. Однак на запитання працівників поліції ОСОБА_1 заперечив факт вживання алкогольних напоїв та факт перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Після цього, як пояснив ОСОБА_1 , працівники поліції зупинили двоє осіб, яких у подальшому залучили в якості свідків проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. У присутності вказаних осіб працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, на що ОСОБА_1 дійсно відмовився. При цьому, як слідує з пояснень ОСОБА_1 , працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у спеціальному медичному закладі. Згодом, ОСОБА_1 змінив свою позицію з приводу проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та сказав працівникам поліції про те, що він погоджується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Однак працівники поліції відмовили йому у проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

У подальшому, як зазначив ОСОБА_1 , працівниками поліції було складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 підтвердив, що працівники поліції пропонували йому ознайомитися з протоколом, однак оскільки у ОСОБА_1 не було з собою окулярів, то він не зміг його прочитати, а тому відмовився від ознайомлення та підписання протоколу. У той же час примірник протоколу ОСОБА_1 не вручався. Після цього ОСОБА_1 сів за кермо свого автомобіля та поїхав далі, оскільки працівники поліції не відстороняли його від керування транспортними засобами.

На додаток до цього стороною захисту висловлено також письмові заперечення (а.с. 16-19) проти складеного протоколу, в яких зазначено, що ОСОБА_1 , якого спинили працівники поліції без пояснення причини, не було повідомлено про причину зупинки, про проведення відеозйомки, не роз`яснювалися його права, а також не було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери та відсутністю підписів водія і свідків на направленні до КНП «Вишгородська ЦРЛ». Оскільки поліцейськими було порушено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння, то це свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Крім того, стороною захисту акцентовано увагу на тому, що ОСОБА_1 не був належним чином відсторонений від керування транспортними засобами, що свідчить про невідповідність дій працівників поліції процедурі оформлення матеріалів справи за ст. 130 КУпАП.

На кінець, стороною захисту зауважено, що письмові пояснення свідків, які долучені до матеріалів справи, не узгоджуються зі складеним спірним протоколом, що ставить під сумнів їх достовірність. Зі змісту самих пояснень не вбачається жодного доказу відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Враховуючи вищевикладене, не заперечуючи факту керування транспортним засобом, ОСОБА_1 та його захисник зазначили про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння тим, що вони не запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, а також протиправно відмовили ОСОБА_1 у проходженні огляду на місці зупинки транспортного засобу після того, як він першочергово відмовився від проходження такого огляду. Вказані порушення, на переконання сторони захисту, свідчать про недійсність результатів проведеного огляду, а відповідно відсутність жодного доказу того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У судове засідання також викликалися та з`явилися працівники поліції Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, які здійснювали складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме: капітан поліції ОСОБА_2 та старший сержант поліції Шевченко Тарас Вікторович, які надали пояснення наступного змісту.

31 липня 2023 року близько об 11 год. 00 хв. у с. Новосілки Вишгородського району Київської області на вул. Центральна працівниками поліції було зупинено автомобіль Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Причиною для зупинки транспортного засобу була наявність на державних номерних знаках сітки, внаслідок чого їх неможливо було розгледіти. У процесі перевірки документів та спілкування у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, так і в спеціальному медичному закладі. Однак від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціальному медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. При цьому працівники поліції пояснили, що ОСОБА_1 роз`яснювалося, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння так само тягне за собою відповідальність за ст. 130 КУпАП.

У подальшому з метою фіксації відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції було залучено двоє свідків, у присутності яких ОСОБА_1 повторно відмовився як від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціальному медичному закладі. У зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законодавством порядку відносно нього і було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У своїх поясненнях працівники поліції зазначили, що протягом всього часу ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортними засобами, не заявляв будь-яких клопотань, не виражав жодного бажання з приводу проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у тому числі у медичному закладі, однак розмовляв з кимось по телефону, консультувався, намагався відійти від місця зупинки транспортного засобу та в інший спосіб уникнути відповідальності. Від підпису в протоколі, ОСОБА_1 дійсно відмовився під відеозапис.

Також працівники поліції зазначили, що вони відсторонювали ОСОБА_1 від подальшого керування транспортними засобами, про що неодноразово повідомляли йому. Оскільки автомобіль стояв без порушень вимог ПДР України та не перешкоджав руху інших учасників дорожнього руху, то керування транспортним засобом не передавалося іншій особі, а сам автомобіль не евакуйовувався на штраф-майданчик.

У судове засідання також викликалися свідки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце, у судове засідання вказані свідки не з`явилися, про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв, клопотань від них не надходило.

Учасники судового провадження не заперечували проти проведення судового розгляду за відсутності викликаних свідків.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З метою встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння у п. 2.5 ПДР України зазначається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення вищезазначених вимог ПДР України ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення містить діяння, яке, зокрема, полягає у відмові від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. На додаток до цього склад зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність спеціального суб`єкта особи, яка керує транспортним засобом. Тобто, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути зроблена особою, яка керує транспортним засобом.

При цьому у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Враховуючи вищезазначені вимоги повного та всебічного дослідження обставин, фактів вчинення адміністративного правопорушення, то суд доходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинні містити належні, допустимі, достовірні та достатні докази факту керування особою транспортним засобом, тобто виконання нею функцій водія під час руху такого засобу. Такий факт встановлюється на основі будь-яких відомостей, які відповідно до чинного законодавства можуть вважатися доказами.

Одночасно з цим відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа, яка здійснює керування транспортним засобом, відмовляється від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто поруч з керуванням транспортним засобом повинен бути доведений факт, що особа, яка керувала транспортним засобом, відмовилася від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначається у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту Порядок № 1103).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливо лише за умови, якщо судом під час судового розгляду на основі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів буде встановлено, що особа, яка здійснювала керування транспортним засобом, відмовилася від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 484303 від 31.07.2023 року слідує, що складовою частиною інкримінованого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є факт здійснення ним 31.07.2023 року о 10 год. 35 хв. у с. Новосілки Київської області по вул. Центральна керування автомобілем Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував відомості протоколу про адміністративне правопорушення у цій частині. Навпроти у своїх поясненнях ОСОБА_1 підтвердив, що дійсно 31.07.2023 року близько об 11 год. у с. Новосілки Київської області по вул. Центральна він керував автомобілем Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1 , у ході чого і був зупинений працівниками поліції. З пояснень ОСОБА_1 слідує, що на той момент будь-яких інших осіб, причетних до керування зазначеним автомобілем, не було.

Зазначені обставини та добровільність позиції ОСОБА_1 також була засвідчена його захисником. Жодних заперечень та зауважень щодо даного факту стороною захисту не висловлювалося.

Опитані у судовому засіданні працівники поліції також підтвердили, що 31.07.2023 року об 10 год. 35 хв. у с. Новосілки Київської області на вул. Центральній ними було зупинено автомобіль Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого, як і в цілому всередині транспортного засобу, знаходився лише ОСОБА_1 . Також у своїх поясненнях працівники поліції підтвердили, що протягом всього часу спілкування, перевірки документів, проведення огляду на стан сп`яніння, фіксації відмови від його проходження, складання адміністративного матеріалу ОСОБА_1 жодного разу не висловив заперечення з приводу того, що він не керував транспортним засобом.

У матеріалах справи наявний СD-R диск (а.с. 10), на якому містяться 4 (чотири) файли з відеозаписами: «WhatsApp Video 2023-08-01 at 09.03.36» тривалістю 00 хв. 54 сек., «WhatsApp Video 2023-08-01 at 09.03.41» тривалістю 00 хв. 59 сек., «WhatsApp Video 2023-08-01 at 09.03.46» тривалістю 01 хв. 00 сек., «WhatsApp Video 2023-08-01 at 09.03.51» тривалістю 00 хв. 59 сек.

При дослідженні другого-четвертого відеозаписів на цьому диску судом встановлено, що вони зроблені на портативний відеореєстратор, розміщений всередині службового автомобіля працівників поліції. Обставини та події, зафіксовані на цих відеозаписах, за датою, часом та місцем відповідають обставинам і подіям, що розглядаються в межах даної справи.

У свою чергу зі змісту вказаних відеозаписів вбачається, що 31.07.2023 року о 10 год. 41 хв. у с. Новосілки Вишгородського району Київської області працівниками поліції на службовому автомобілі здійснювався рух за автомобілем Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1 , який, як видно на відеозаписах, здійснював безпосередній рух. У подальшому на вул. Центральній вказаного населеного пункту працівниками поліції за допомогою проблискових маячків синього і червоного кольорів вказаний транспортний засіб було зупинено. На останньому відеозаписі зображено самого ОСОБА_1 , який стоїть поруч з вказаним автомобілем. Натомість будь-яких інших осіб, які б могли здійснювати керування зупиненим транспортним засобом або будь-яким іншим чином бути причетним до нього, з відеозаписів не вбачається.

З метою виконання вимог ст. 280 КУпАП судом листом від 17.11.2023 року (вих.№ 363/4216/23/46795/2023) було витребувано у Вишгородського РУП ГУНП в Київській області повний відеозапис, що здійснювався працівниками поліції за фактом вчинення ОСОБА_1 діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

07.12.2023 року до суду надійшла відповідь Вишгородського РУП ГУНП в Київській області від 04.12.2023 року № 6099 (а.с. 50-51), разом з якою надано DVD-R диск з усім наявним та повним відеозаписом, зробленим працівниками поліції при фіксації факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При дослідженні другого диску судом встановлено наявність на ньому 5 (п`ять) відеозаписів: «0000000__0003» тривалістю 03 хв. 59 сек., «0000000__0004» тривалістю 03 хв. 25 сек., «0000000__0005» тривалістю 03 хв. 19 сек., «NOR_E700000_101381_3724_0955» тривалістю 10 хв. 00 сек., «NOR_E700000_101381_4725_0956» тривалістю 04 хв. 40 сек.

Як встановлено у судовому засіданні, відеозапис «NOR_E700000_101381_3724_0955» є логічним та фактичним продовженням обставин і подій, які були зафіксовані на чотирьох відеозаписах, що були описані вище та містяться на першому диску («WhatsApp Video 2023-08-01 at 09.03.41», «WhatsApp Video 2023-08-01 at 09.03.46», «WhatsApp Video 2023-08-01 at 09.03.51»). У свою чергу з вказаного відеозапису судом встановлено, що після зупинки автомобіля Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1 , за його кермом, як і в цілому всередині автомобіля, знаходився лише ОСОБА_1 . Будь-яких інших осіб причетних до вказаного транспортного засобу на відеозаписах не вбачається.

Таким чином, з вищезазначених відеозаписів безпосередньо вбачається факт виконання ОСОБА_1 технічній функцій з управління автомобілем Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме щодо приведення його у рух, керування та здійснення зупинки на вимогу працівників поліції. З цих же відеозаписів підтверджується, що ОСОБА_1 був єдиною особою, яка на місці події мала відношення до керування зупиненим автомобілем.

Враховуючи, що учасники судового провадження не заперечували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення, зважаючи на те, що вказаний факт безспірно та безумовно підтверджується наявними у матеріалах справи належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, то суд приходить до висновку про доведеність факту керування ОСОБА_1 автомобілем Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1 , 31.07.2023 року у с. Новосілки Київської області.

Надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення на основі принципу доведення «поза розумним сумнівом» логічно та розумно пояснюють версію обвинувачення, зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення, як таку, що є єдиною розумною версією розвитку обставин і подій, які є предметом судового розгляду в межах даної справи.

Щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, то суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У свою чергу у п. 3 цього ж розділу цієї ж Інструкції зазначається, що ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 6, 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Конкретний порядок проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу визначається у Розділі ІІ Інструкції № 1452/735.

Таким чином суд приходить до висновку, що чинним законодавством передбачено конкретний порядок проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, що у свою чергу передбачає конкретний алгоритм дій працівників поліції у разі встановлення наявності у водія транспортного засобу передбачених чинним законодавством ознак алкогольного сп`яніння. Вказаний алгоритм передбачає першочергове проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції за допомогою спеціального технічного засобу, а вже у разі незгоди особи на проходження такого огляду чи висловлення нею заперечень щодо результатів такого огляду, то огляд на стан сп`яніння проводиться у спеціальному медичному закладі, направлення та доставлення до якого водія забезпечується працівниками поліції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що дійсно на вимогу працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу. Разом з тим, працівники поліції не пропонували йому пройти такий огляд у спеціальному медичному закладі. На додаток до цього, ОСОБА_1 пояснив, що у подальшому він передумав та попросив працівників поліції все таки провести огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, на що працівники поліції йому відмовили.

Опитані у судовому засіданні працівники поліції зазначили, що неодноразово як без свідків, так і в присутності у подальшому залучених свідків пропонували ОСОБА_1 пройти у встановленому законодавством порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, тобто як на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу, так і в спеціальному медичному закладі. Однак ОСОБА_1 відмовився від проходження будь-якого огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, як пояснили працівники поліції, ані своїми заявами, ані своєю поведінкою ОСОБА_1 не виразив свого бажання пройти будь який огляд на стан алкогольного сп`яніння.

При дослідженні відеозапису «WhatsApp Video 2023-08-01 at 09.03.36», що міститься на першому диску (а.с. 10), та відеозапису «NOR_E700000_101381_3724_0955», що міститься на другому диску (а.с. 51), судом встановлено, що після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції у процесі спілкування з останнім було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю. Про це чітко, незавуальовано було повідомлено самому ОСОБА_1 , на що він, як видно з вказаних відеозаписів, не висловив жодного заперечення.

Відповідно до п. 3 Розділу І Інструкції № 1452/735 запах алкоголю з порожнини рота є однією з числа передбачених чинним законодавством ознак алкогольного сп`яніння, що дає працівникам поліції правові підстави вимагати від водіїв транспортних засобів проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З урахуванням вищевикладеного, зважаючи на те, що працівниками поліції було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, що передбачені чинним законодавством, суд приходить до висновку про наявність у працівників поліції у даному випадку достатніх правових підстав для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

У подальшому, як видно з вказаних відеозаписів, працівники поліції чітко та зрозуміло висловили ОСОБА_1 вимогу щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку. З відеозапису не вбачається, щоб ОСОБА_1 неправильно зрозумів вимогу працівників, вимагав роз`яснення процедури проходження огляду на стан сп`яніння тощо. Навпроти, з відеозапису чітко вбачається, що на вимогу працівників поліції пройти у встановленому законодавством порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 повідомляє про факт своєї минулої роботи в органах прокуратури та інші відомості, які за своїм змістом зводяться до спроб уникнути відповідальності.

Після цього, як видно з відеозаписів, працівниками поліції було залучено двох свідків, у присутності яких ОСОБА_1 вже висловлено чітку та конкретну вимогу щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу. Однак від проходження вказаного огляду ОСОБА_1 відмовився, зазначивши, що має на це право. Одночасно з цим зі змісту зафіксованих на відеозаписах розмов чутно, що свідок повідомляє ОСОБА_1 про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки відмова від його проходження також має наслідком відповідальність за ст. 130 КУпАП. У свою чергу ОСОБА_1 повідомляє, що має великий досвід роботи в органах прокуратури, тим самим обґрунтовуючи свою обізнаність у відповідних юридичних аспектах.

Після фіксації відмови ОСОБА_1 від проходження огляду працівниками поліції повідомляється останньому про факт складання відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на що сам ОСОБА_1 не висловлює жодних заперечень чи зауважень, зокрема, щодо можливого порушення процедури проведення огляду на стан сп`яніння та не надає взагалі будь-яких пояснень з приводу даних обставин.

У свою чергу подальшому з відеозапису видно, що ОСОБА_1 повідомляє працівникам поліції, що він передумав, щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу. Однак працівники поліції відмовляють йому у проведенні відповідного огляду, мотивуючи це тим, що ОСОБА_1 вже відмовився від проходження огляду та продовжують складати матеріали.

У контексті цього суд звертає увагу, що відповідно до п. 2.5 ПДР України встановлюється, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання вищезазначеного обов`язку тягне за собою відповідальність, передбачену ст. 130 КУпАП.

З наведеного слідує, що чинним законодавством на водіїв транспортних засобів покладається обов`язок належним чином відреагувати на першочергову вимогу працівників поліції щодо проходження огляду на стан сп`яніння шляхом його проходження. Вказані нормативні приписи не передбачають можливості водія транспортного засобу передумати після надання відповіді на вимогу працівників поліції щодо проходження огляду, оскільки реакція на неї шляхом проходження огляду є обов`язком водіїв, а невиконання такого обов`язку, тобто відмова від проходження огляду, є не правом, а підставою для відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Сукупний аналіз вищезазначених обставин з зафіксованою на відеозаписах поведінкою ОСОБА_1 дає можливість зробити висновок, що на однозначні, чіткі, зрозумілі та першочергові вимоги працівників поліції пройти у встановленому законодавством порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , попри його обізнаність в юридичних аспектах через роботу в органах прокуратури, належним чином не відреагував, відмовившись від проходження будь-якого огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також з відеозаписів видно, що свою позицію ОСОБА_1 змінив лише після того, як відносно нього почав складатися протокол про адміністративне правопорушення, тобто коли працівниками поліції було зафіксовано наявність у його діях всіх необхідних ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Опитані у судовому засіданні працівники поліції запевнили, що ОСОБА_1 неодноразово пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціальному медичному закладі, на що він відмовився.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

У Постанові ККС ВС від 21.02.2018 року у справі № 701/613/16-к було зроблено висновок, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд звертає увагу, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення щодо того, що ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, є за своєю сутністю висуненням обвинувачення, що здійснюється органом (посадовою особою), уповноваженою на складення протоколу про адміністративне правопорушення. Тому таке обвинувачення поза розумним сумнівом має бути підтверджено або спростовано у судовому засіданні шляхом дослідження всіх наданих належних, допустимих та достовірних доказів. При цьому доведення цього факту поза розумним сумнівом буде означати можливість для суду зробити категоричний висновок, що версія, зазначена в обвинуваченні, є єдиною розумною версією, яка виключає будь-які обґрунтовані сумніви.

За результатами розгляду справи та дослідження матеріалів справи суд вважає інкриміноване обвинувачення обґрунтованим, розумним, послідовним, таким, що логічно узгоджується зі встановленими обставинами та фактами, а також таким, що безумовно та беззаперечно підтверджується наданою сукупністю належних, достовірних, допустимих доказів, які виключають будь-який обґрунтований сумнів та інші версії розвитку подій, логічно пояснюють висунуте обвинувачення.

Доводи сторони захисту щодо того, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортними засобами спростовуються наявним на другому диску відеозаписом «0000000__0004», на якому чітко зафіксовано як працівники поліції неодноразово пояснили ОСОБА_1 про неможливість подальшого керування транспортними засобами та про те, що він відсторонений від керування автомобілем.

У свою чергу у судовому засіданні працівники поліції пояснили, що оскільки автомобіль ОСОБА_1 стояв без порушень вимог ПДР України, то право керування транспортним засобом не передавалося іншим особам, а сам транспортний засіб тимчасово не вилучався шляхом поміщення на штраф-майданчик.

Суд звертає увагу, що положення ст. 266 КУпАП структурно передбачає дві окремі процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та відсторонення від керування транспортними засобами. Наведене дає можливість говорити про їх відокремленість, а тому навіть порушення вимог щодо відсторонення водія від керування транспортними засобами може свідчити про невиконання працівниками поліції вимог законодавства і бути підставою для їх відповідальності, однак не свідчить про недійсність проведеного огляду та його результатів.

Доводи сторони захисту щодо письмових пояснень свідків суд оцінює як такі, що не мають суттєвого значення для даної справи, оскільки, як встановлено з їх змісту, в них містяться відомості лише щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, що ним особисто у судовому засіданні не заперечувалося.

У кінцевому підсумку вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 484303 від 31.07.2023 року (а.с. 1); зауважень та заперечень щодо протоколу та відомостей, викладених у ньому, не виявлено;

- наявними у матеріалах справи відеозаписами, що записані у файли на диски (а.с. 10, 51), в яких судом встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- поясненнями ОСОБА_1 , в яких він підтвердив факт керування транспортним засобом та факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу;

- актом та направленням на огляд (а.с. 3-4), в яких зафіксовано підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також його відмова від проходження огляду як на місці зупинки автомобіля, так і в спеціальному медичному закладі;

- водійським посвідченням ОСОБА_1 , з якого вбачається наявність у нього права керування транспортними засобами.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За таких обставин, на підставі вищевикладених норм закону, суд вважає докази, що містяться в матеріалах справи, належними і допустимим та такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова ОСОБА_1 , як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 23, 33 КУпАП при призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність і вважає, що оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, стягнення слід призначити у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, на користь держави стягується судовий збір, розмір якого відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» становить 0,2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Внаслідок цього з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 35, 130, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас