Справа № 308/2559/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
21.11.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю секретарки судових засідань Бізілі А. І., представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Давидова О. А., представника Закарпатської митниці Держмитслужби України Зубенка І.І., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Давидова О. А. в інтересах ОСОБА_1 ,
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 квітня 2021 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження та проживання: АДРЕСА_1 ; непрацюючого, закордонний паспорт НОМЕР_1 від 30.06.2017 року; орган, що видав 7313,
визнано винуватим у вчиненні передбаченого ст. 472 МК України адміністративного правопорушення, й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів, що становить 409691,98 (чотириста дев`ять тисяч шістсот дев`яносто одна гривня дев`яносто вісім копійок) із конфіскацією вилучених товарів, а саме: одяг для дітей та жінок в асортименті торговельної марки «DOLCE & GABBANA» різних розмірів та кольорів у загальній кількості 63 шт, сумки жіночі торговельної марки «DOLCE & GABBANA» у кількості 3 шт у 4 упаковках.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Відповідно до змісту постанови, 08.02.2020, о 08 год 11 хв, у зону митного контролю на ділянку «В`їзд» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби заїхав пасажирський автомобіль марки ««Mercedes-benz», моделі «Sprinter 319 CDI», реєстраційний номерний знак України НОМЕР_2 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , який повертався з Італії, де перебував у приватних справах, в Україну. Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по смузі руху червоний коридор. Перед проходженням митного контролю ОСОБА_1 було запропоновано заповнити митну декларацію, в якій він вказав свої паспортні дані, відомості про транспортний засіб та наявність у нього багажу з особистими речами загальною кількістю 30 місць (дорожні сумки та картонні коробки). Під час усного опитування ОСОБА_1 підтвердив відомості, вказані ним у митній декларації та заперечив наявність будь-яких інших товарів, у тому числі таких, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено. В ході митного контролю транспортного засобу та речей ОСОБА_1 , окрім задекларованих тридцяти місць з особистими речами, був виявлений не вказаний у митній декларації та не заявлений при усному опитуванні товар іноземного виробництва, а саме: одяг для дітей та жінок в асортименті торговельної марки «DOLCE & GABBANA» різних розмірів та кольорів у загальній кількості 63 штуки, сумки жіночі торговельної марки «DOLCE & GABBANA» у кількості 3 штуки, труси дитячі в асортименті торговельної марки «DOLCE & GABBANA» у кількості 8 штук у 4 упаковках. Вищезазначений товар був поміщений у одній дорожній валізі, що знаходилась у пасажирському відсіку автомобіля, на підлозі. Доступ до виявленого товару нічим не утруднювався. Виявлені товари ОСОБА_1 визнав своєю власністю. Вартість вилученого товару потребує додаткової оцінки із залученням спеціаліста-експерта. Таким чином, ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які в даній кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню. Зазначені дії мають ознаки передбаченого ст. 472 МК України порушення митних правил.
В апеляційній скарзі представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Давидов О. А., вказує на те, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, є незаконною та підлягає скасуванню. Зазначає, що ОСОБА_1 був відсутній під час розгляду справи у суді першої інстанції через поважні причини. Своєю чергою, місцевий суд, відхиливши клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, позбавив ОСОБА_1 можливості надати пояснення з приводу вказаної події. Апелянт стверджує, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, позаяк останній не мав умислу на порушення вимог митного законодавства України. В обґрунтування доводів апелянт також посилається на те, що вилучені працівниками митниці речі ОСОБА_1 придбав у магазині в м. Братіслава для своїх дітей за ціною 2529 тис. євро, їх родина планувала використати для власних потреб. Окрім того, апелянт зазначає, що місцевий суд, взявши до уваги висновок експерта та висновок спеціаліста митного органу, додав одну суму вартості товару до іншої, хоча за вартістю товарів і за специфікою вони є різними. Вважає, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги міжнародний комерційний документ «інвойс», який отримано ОСОБА_1 при покупці вказаного товару, також залишено поза увагою питання про те, чи вилучені працівниками митного органу речі відповідають ознакам комерційного призначення. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Давидова О. А., який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представника митного органу Зубенка І. І., який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, а також докази, надані апеляційному суду стороною захисту, апеляційний суд доходить висновку, що пропущений на оскарження судового рішення строк підлягає поновленню, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Апеляційний суд з метою недопущення порушення права особи - ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, вважає за необхідне поновити пропущений на оскарження судового рішення строк.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення продовжується за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , неявка якого, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд бере до уваги те, що ОСОБА_1 було відомо про місце й час судового засідання, заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від нього не надходило, що розгляд справи неодноразово відкладався, зокрема 28.03.2021 (а. с. 200), 11.01.2023 (а. с. 204), 08.05.2023 (а. с. 209), 01.06.2023 (а. с. 213), що ОСОБА_1 жодного разу не з`явився на розгляд апеляційної скарги. Між тим, під час розгляду апеляційної скарги представник ОСОБА_1 , адвокат Давидов О. А., повідомив, що його підзахисний обізнаний з тим, що розгляд апеляційної скарги щодо нього призначений на 21.11.2023, при цьому ОСОБА_1 не заперечує і те, щоб справа про порушення митних правил розглядалась за його відсутності та за участі його представника, адвоката Давидова О. А.
Приймаючи судове рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Згідно зі ст. ст. 245, 252 КУпАП та ст. 486 МК України, завданнями провадження у справі про порушення митних правил і обов`язками органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.
Суд апеляційної інстанції вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані, що судове рішення є законним та обґрунтованим.
Вказані докази, на переконання апеляційного суду, є належними, достатніми та допустимими, отримані у передбаченому законом порядку, у своїй сукупності підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для справи.
При оцінці цих доказів апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду справи судом першої інстанції та апеляційним судом належність, достовірність та достатність цих доказів, окрім висновків експертизи щодо вартості товару, сторонами провадження не оспорювалась, у тому числі не оспорювалась належність та достовірність цих доказів під час проведення перевірки за обставинами недотримання ОСОБА_1 митних правил.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що головний державний інспектор відділу митного оформлення №4 митного поста «Тиса» Пловайко М. М., який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні процесуального документу щодо ОСОБА_1 , що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 , та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи на такі дані не вказувалось у суді першої інстанції, і не вказується в апеляційній скарзі, у зв`язку із чим, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи про порушення митних правил, протокол за вчинення якого складено щодо ОСОБА_1 , дотримані вимоги матеріального та процесуального права, що обставини, за яких ОСОБА_1 , порушив митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація його дій за ст. 472 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам. Тому жодних підстав для висновку про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови, апеляційний суд не вбачає.
Апеляційний суд констатує, що відповідно до вимог ст. ст. 486, 489 МК України, місцевий суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , повно, всебічно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, дослідив у судовому засіданні наявні у справі докази, дав їм належну правову оцінку та ухвалив мотивоване, законне рішення.
При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд також бере до уваги таке.
Відповідно до вимог ч. ч. 1,2,4 статті 374 МК України товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.
Відповідно до вимог ч. ч. 1,2,4 статті 374 МК України товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.
Норма частини першої цієї статті застосовується у разі, якщо особа, яка ввозить товари на митну територію України, в`їжджає в Україну не частіше одного разу протягом однієї доби. З метою забезпечення дотримання цієї умови посадові особи органів охорони державного кордону, які здійснюють паспортний контроль у пунктах пропуску через державний кордон України, безпосередньо в процесі здійснення такого контролю інформують посадових осіб митних органів про громадян, які в`їжджають в Україну частіше одного разу протягом однієї доби. У разі якщо товари в обсягах, що не перевищують обмежень, встановлених у частині першій цієї статті, ввозяться на митну територію України особою, яка в`їжджає в Україну частіше одного разу протягом однієї доби, такі товари підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, які видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 377 МК України, товари за товарними позиціями 8701 - 8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.
Відповідно до ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Стаття 472 МК України передбачає відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які у такій кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню.
При оцінці доводів апелянта про те, що під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 був відсутній через поважні причини, більш того, місцевий суд, відхиливши клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, позбавив ОСОБА_1 надати свої пояснення з приводу вказаної події, такі апеляційний суд не визнає як підставу для скасування судового рішення.
Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріалами справи підтверджується те, що місцевим судом вживалися всі необхідні заходи щодо належного повідомлення ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Давидова О. А., про час та місце розгляду справи, про що свідчать наявні у справі судові повістки, які були направлені вищевказаним особам. Разом з тим, зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що під час розгляду справи у місцевому суді був присутній адвокат Давидов О. А. При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які клопотання про відкладення судового розгляду, призначеного на 28.04.2021, через неможливість прибуття до суду ОСОБА_1 . Отже, суд першої інстанції, дотримуючись визначених у ч. 1 ст. 277 КУпАП строків розгляду справ про адміністративні правопорушення, та враховуючи практику Європейського Суду з прав людини з аналогічних питань, зокрема рішень у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007, «Трух проти України» від 14.10.2003, в яких зазначено, що особа у розумінні інтервалу часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження, обґрунтовано прийняв рішення у справі за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних та досліджених судом доказів. При цьому, права ОСОБА_1 передбачені ст.268 КУпАП, відновлені шляхом подання апеляційної скарги та надання йому можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді.
Апеляційний суд визнає такими, що жодним чином не впливають на правильність та обґрунтованість висновків місцевого суду твердження про те, що вилучені працівниками митниці речі ОСОБА_1 придбав в магазині у м. Братіслава для своїх дітей за ціною 2529 тис. євро, їх родина планувала використати для власних потреб. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційним судом взято до уваги те, що під час надання письмових пояснень при оформленні протоколу про порушення митних правил, ОСОБА_1 не вказував на наявність цих обставин, чи інших, які перешкодили йому задекларувати переміщуваний ним товар у такій кількості, окрім того, ОСОБА_1 не надав жодних підтверджуючих документів, зокрема фіскальних чеків на придбання вказаного товару.
Доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд, взявши до уваги висновок експерта та висновок спеціаліста митного органу, додав одну суму вартості товару до іншої, хоча за вартістю товарів і за специфікою вони є різними, судом апеляційної інстанції розцінюються критично, оскільки жодних підстав для сумніву у достовірності наявних у матеріалах справи висновків, немає, і такі спростовуються матеріалами справи.
Надалі, матеріалами справи підтверджується, що адвокат Давидов О. А. направив до суду клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи, обґрунтовуючи доводи тим, що у нього існують сумніви щодо вартості товару, визначеної експертом у вищевказаному висновку, відтак просив призначити судову товарознавчу експертизу, проведення якої доручити Закарпатському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (а. с. 39, 40).
Постановами Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.06.2020 та 01.10.2020, клопотання адвоката Давидова О. А. задоволено та призначено у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ст. 472 МК України товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Закарпатському НДЕКЦ МВС України (а. с. 53, 54).

Судовий експерт Закарпатського НДЕКЦ МВС України Василиндра Т. М. у своєму висновку №11/737 від 30.12.2020 визначив загальну вартість товарів (за виключенням куртки чорного кольору та куртки рожевого кольору) - 369 289, 00 грн. Також у висновку вказано, що у зв`язку з відсутністю цінових пропозицій на куртку чорного кольору та шкіряну куртку рожевого кольору в мережі Інтернет визначити їх вартість не надається можливим (а. с. 108).

Так, з оскаржуваної постанови убачається, що місцевий суд при ухваленні судового рішення у частині визначення загальної вартості товару а саме 409691, 98 грн обґрунтовано взяв до уваги висновки експерта Закарпатського НДЕКЦ МВС України Василиндри Т. М. №11/737 від 30.12.2020, у якому констатовано, що експертом визначено загальну вартість товарів, за виключенням куртки чорного кольору та куртки рожевого кольору, а саме - 369 289, 00 грн, та висновок експерта виготовлений спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень Закарпатського відділу з питань експертизи та досліджень №-0098 від 02.03.2020, у частині, що стосується вартості вилучених у ОСОБА_1 - куртки чорного кольору - 6693,26 грн, та куртки шкіряної рожевого кольору - 33709,72 грн.

Відповідно до вимог ст. 495 МК України та ст. 251 КУпАП доказами в справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Перевіривши наявні у матеріалах справ вищенаведені докази на предмет належності та достовірності, апеляційний суд критично оцінює доводи апелянта про те, що місцевий суд прийняв рішення на підставі висновків експерта та висновків спеціаліста митного органу, додавши одну суму вартості товару до іншої, хоча за вартістю товарів і за специфікою вони є різними. На переконання апеляційного суду, жодних сумнівів у правильності вищевказаних висновків експерта немає, позаяк як у висновку експерта Закарпатського НДЕКЦ МВС України №11/737 від 30.12.2020 ОСОБА_2 (де міститься інформація про загальну вартість товару (окрім курток чорного кольору та куртки шкіряної рожевого кольору), так і у висновку, виготовленому спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень Закарпатського відділу з питань експертизи та досліджень від 02.03.2020 за №-0098, згідно з яким загальна ринкова вартість наданих на дослідження куртки чорного кольору становить 6693,26 грн та куртки шкіряної рожевого кольору становить 33709,72 грн, - міститься інформація про вилучений товар, його кількість, країну походження товару Італія (згідно з інформацією, нанесеною на бирках, що пришиті до досліджуваних об`єктів); при цьому експертка Закарпатського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_2 брала до уваги інформацію, яка отримана з поданих на експертизу документів та інформацію, отриману з офіційних інформаційних джерел; огляд об`єктів експерткою Закарпатського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_2 проводився безпосередньо на складі Закарпатської митниці Держмитслужби (а. с. 80); при цьому, експертка Закарпатського НДЕКЦ МВС України Василиндра Т. М., констатуючи у своєму висновку загальну вартість вилученого товару 369289, 00 грн, була попереджена про кримінальну відповідальність з завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на неї обов`язків за статтями 384, 385 КК України.

Інших висновків експерта, наданих суду першої інстанції, як убачається з матеріалів справи, стороною захисту не долучено, проведення додаткових досліджень вартості товару не ініційовано, тому, на переконання апеляційного суду, місцевим судом правильно взято до уваги відомості, що містяться у вищевказаних висновках експерта щодо вартості переміщуваного ОСОБА_1 товару.

У матеріалах справи також міститься фотокопія інвойсу від 05.02.2020 щодо вартості переміщуваного товару, однак, такий апеляційним судом не визнається належним доказом у справі, оскільки вказаний документ не містить атрибутів офіційного документу, а є лише фотокопією, такий не перекладено на українську мову та не засвідчено належним чином, відповідно до вимог закону. При цьому, жодних фіскальних чеків, які можуть підтвердити фактичну вартість товару, стороною захисту на долучено. Тому, твердження апелянта про те, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги міжнародний комерційний документ «інвойс», який отримано ОСОБА_1 при покупці вказаного товару, визнаються необґрунтованими та безпідставними. Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу на те, що при оформленні відносно ОСОБА_1 протоколу про порушення митних правил та під час надання ним письмових пояснень, останній не надав представнику митного органі товарний чек та не вказав про наявність такого у своїх поясненнях.

Окрім цього, 24.05.2023, адвокатом Давидовим О. А. подано до апеляційного суду клопотання про необхідність зробити перерву у судовому засіданні, оскільки 17.05.2023 стороною захисту ініційовано призначення судової товарознавчої експертизи у Львівському науково - дослідному інституті судових експертиз МЮ України.

У матеріалах справи також наявне клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення товарознавчої експертизи за заявою адвоката Давидова О. А., відповідно до якого судовий експерт просить надати додаткові матеріали: гарантійні талони, сертифікати автентичності та інші документи, які підтверджують оригінальність вказаних у заяві від 08.05.2023 об`єктів дослідження та залучити для проведення експертного обстеження представника ТМ «Дольче Габана» (а. с. 226).

Згідно зі змістом клопотання адвоката Давидова О. А. від 16.08.2023, стороною захисту вживались заходи щодо залучення спеціалістів вказаної італійської фірми для надання висновку щодо оригінальності вказаних речей (були скеровані відповідні запити). Однак, як вказує адвокат Давидов О. А., станом на момент подання клопотання, така інформація відсутня.

Надалі, стороною захисту надано апеляційному суду висновок експерта Львівського НДІСЕ №2048-Е від 13.09.2023 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, відповідно до якого вартість досліджуваного товару становить 65 374, 80 грн, країною походження вилучених товарів, з огляду на надану стороною захисту інформацію, є КНР.

Апеляційним судом при дослідженні вищевказаних процесуальних документів не встановлено підстав для визнання як належного і достовірного доказу у справі щодо загальної вартості вилученого у ОСОБА_1 товару - висновок експерта Львівського НДІСЕ №2048-Е від 13.09.2023, оскільки, відповідно до висновку, експертний огляд об`єктів дослідження вилучених у ОСОБА_1 товарів, експертом не проводився. Окрім цього, як зазначено у цьому висновку, експертиза виконувалась на підставі вихідних даних, наданих стороною захисту. При цьому, з висновку експерта також убачається, що у сторони захисту відсутні гарантійні талони, сертифікати автентичності, і при цьому, як вказано у висновку, експертом взято до уваги інвойс (який визнаний апеляційним судом як неналежний доказ у справі) та пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких речі були куплені на розпродажі у Братиславі і країна їх походження - КНР. Водночас, з висновку убачається, що стороною захисту вживались заходи щодо залучення спеціалістів вказаної італійської фірми для надання висновку щодо оригінальності вказаних речей, однак, станом на момент виготовлення висновку інформації від них немає. З огляду на наведене, апеляційний суд при оцінці вартості переміщуваного ОСОБА_1 через митний кордон України товару, вказаний висновок експерта до уваги не бере.

Приймаючи судове рішення, апеляційний суд вважає, що надані стороною захисту документи (висновок експерта), жодним чином не впливають на обґрунтованість висновків експерта Закарпатського НДЕКЦ МВС України Василиндри Т. М. №11/737 від 30.12.2020, в якому, на підставі огляду товару, констатовано, що експертом визначено загальну вартість товарів, за виключенням куртки чорного кольору та куртки рожевого кольору, а саме - 369 289, 00 грн, та висновок експерта виготовлений спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень Закарпатського відділу з питань експертизи та досліджень №-0098 від 02.03.2020, у частині, що стосується вартості вилучених у ОСОБА_1 - куртки чорного кольору - 6693,26 грн, та куртки шкіряної рожевого кольору - 33709,72 грн.

Приймаючи судове рішення, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_1 на розгляд справи до суду першої інстанції не з`явився, а також не з`явився на розгляд справи до апеляційного суду, що, окрім пояснень ОСОБА_1 , які містяться у матеріалах справи у підтвердження винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, інших пояснень ОСОБА_1 матеріали справи не містять. Між тим, з указаних пояснень ОСОБА_1 вбачається, що, окрім задекларованих тридцяти місць з особистими речами, був виявлений не вказаний у митній декларації та не заявлений при усному опитуванні товар іноземного виробництва, а саме: нові речі фірми «DOLCE & GABBANA». У спростування цих пояснень ОСОБА_1 сторона захисту не надала будь-які докази, не посилалась на порушення приписів законодавства при відібранні від ОСОБА_1 цих пояснень. З огляду на наведене, приймаючи судове рішення апеляційний суд бере до уваги і ці пояснення ОСОБА_1 у підтвердження висновку про доведеність вини, кваліфікацію дій та щодо вартості вилученого товару.

З огляду на вищезазначене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 472 МК України правопорушення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу цього правопорушення та закриття провадження у справі, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

При цьому, апеляційний суд констатує, що вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, відтак правильно застосував щодо ОСОБА_1 вид стягнення, який передбачено санкцією ст. 472 МК України, належним чином умотивувавши судове рішення

Також апеляційний суд вважає, що накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу та конфіскації товару безпосереднього предмету порушення митних правил, - є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, справедливим та відповідає передбаченій ст. 23 МК України меті адміністративного стягнення.

Погоджуючись із видом та розміром накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, у тому числі стягнення у виді штрафу в розмірі 409691,98 (чотириста дев`ять тисяч шістсот дев`яносто одна гривня дев`яносто вісім копійок), що відповідає вартості безпосередніх предметів порушення митних правил, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною захисту не надано належних, достовірних та переконливих доказів, які б спростовували загальну вартість товару безпосереднього предмету порушення митних правил, та свідчили про те, що вартість товару є нижчою за ту, що встановлена експертним висновком, який взято до уваги.

Тому, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством та попередження вчинення ним нових правопорушень.

На інші доводи, які можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не встановлені.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і визнаються безпідставними, - без задоволення.

Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не має права самостійно витребовувати докази, викликати свідків, призначати експертизи, тощо; те, що стороною захисту не надано доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції, у тому числі й про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Давидову О. А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Давидов О. А. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України, залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН