ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/353/23 Справа № 712/4523/23 Категорія: ч. 1 ст. 184 КУпАП Головуючий у І інстанції Пронька В. В. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В. за участю захисника Голубчика І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Голубчика І.В. на постанову Соснівського райсуду м. Черкаси від 22.05.2023 р., якою

ОСОБА_1 , яка

народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Черкаси,

громадянина України, не одружену,

працює контролером в ТОВ «Юрія

Фарм», проживає

АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та неї накладено адмінстягнення у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., стягнуто судовий збір в розмірі 536,8 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду 24.04.2023 р. о 12:00 год. ОСОБА_1 ухилилася від виконання батьківських обов`язків по догляду та вихованню за своїм малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим останній на території Черкаської ЗОШ № 32 за адресом м. Черкаси, вул. Героїв Майдану, 10, вчиняв хуліганські дії, а саме висловлювався ненормативною лексикою та зламав лінійку, чим скоїла адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

На вказану постанову суду, захисник Голубчик І.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі про адмінправопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що зі змісту постанови не вбачається наявності ознак правопорушення, проте суд зазначає, що саме з матеріалів підтверджується вина ОСОБА_1 , однак вона правопорушення не вчиняла. Адмінвідповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП, передбачена за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, положенням якої передбачено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Наголошує, що ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей, незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо. В матеріалах не конкретизовано в чому конкретно полягає з боку ОСОБА_1 ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання сина ОСОБА_2 .

Вислухавши доповідь судді, пояснення захисника Голубчика В.І., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити її по викладених в ній доводам, вивчивши матеріали адмінсправи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 278 та 280 КУпАП, під час провадження в справах про адмінправопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи, а при розгляді справи суддя зобов`язаний з`ясувати: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адмінправопорушення, чи було вчинено адмінправопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте судом першої інстанції при розгляді даної справи ці вимоги закону дотримані не в повному обсязі, що призвело до неповного з`ясування обставин справи, які мають істотне значення для прийняття об`єктивного та правильного рішення у справі.

Так, згідно ст. ст. 252, 254, 255 та 256 КУпАП протокол про адмінправопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адмінправопорушення, передбаченого КУпАП. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адмінвідповідальності; місце, час вчинення і суть адмінправопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адмінвідповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Однак судом першої інстанції не в повній мірі перевірено дотримання вимог закону під час складання уповноваженою особою протоколу про адмінправопорушення.

Так, з протоколу про адмінправопорушення серії ВАВ 802204 від 28.04.2023 р. вбачається, що він складений відносно ОСОБА_1 про те, що вона 24.04.2023 р. о 12:00 год. ухилилась від виконання батьківських обов`язків по догляду та вихованню за своїм малолітнім сином ОСОБА_2 , який території Черкаської ЗОШ № 32 за адресом м. Черкаси, вул. Героїв Майдану, 10, вчиняв хуліганські дії, а саме висловлювався ненормативною лексикою та зламав лінійку, чим скоїла адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а саме ст. 150 Сімейного кодексу України, положенням якої передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Однак, всупереч вимогам ст. ст. 256 та 184 КУпАП, у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адмінправопорушення не зазначено, в чому конкретно полягає з її боку ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання її сина ОСОБА_2 .

Самі по собі наведені у протоколі про адмінправопорушення обставини, а саме те, що неповнолітній ОСОБА_2 на території Черкаської ЗОШ № 32 вчиняв хуліганські дії, а саме висловлювався ненормативною лексикою та зламав лінійку, не може бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 , як мати, систематично ухиляється чи не виконує покладені на неї обов`язки по вихованню дитини.

Також апеляційним судом враховується, що відповідно до положень, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії», рішення від 30.05.2013 р. та «Карелін проти Росії», рішення від 20.09.2016 р., у випадку, коли викладена в протоколі фабула адмінправопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції не в повній мірі перевірив дотримання вимог ст. 256 КУпАП особою уповноваженою на складання протоколу про адмінправопорушення при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 .

Також, апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції не дослідив та не встановив наявність складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, диспозиція якої передбачає порушення батьківських обов`язків, які викладені в ст. 150 Сімейного кодексу України.

Під час апеляційного розгляду досліджено всі обставини справи, а також надані суду докази, за результатом якого порушень батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, з боку ОСОБА_1 не встановлено.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адмінправопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

Згідно ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Проте належних, допустимих та беззаперечних доказів, які б у своїй сукупності свідчили про те, що ОСОБА_1 , як мати, ухиляється чи не виконує покладені на неї обов`язки по вихованню дитини, матеріали справи не містять, окрім протоколу про адмінправопорушення, пояснення неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , доповідних записок класної керівниці О. Пархети та вчительки біології О. Бакум .

В протоколі про адмінправопорушення і в постанові суду з посиланням на вказаний протокол не зазначено яким саме чином ОСОБА_1 не виконувала свої батьківські обов`язки, при цьому не вказано в чому саме проявилося таке неналежне їх виконання і чим конкретно це підтверджено.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не мав достатньо допустимих доказів для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, визнав її винуватість доведеною помилково, недостатньо врахувавши закріплений в Конституції України принцип презумпції невинуватості особи.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 виховується в добропорядній сім`ї, мати приділяє належну увагу вихованню сина, цікавиться шкільним та позашкільним життям дитини, про що свідчить зміст характеристик, що вона належним чином виконує свої батьківські обов`язки, приділяє належну увагу сину, доглядає за ним, займається вихованням, підтримує бажання у сина займатися у відділенні греко - римської боротьби в КДЮСШ «Вікторія» (а. пр. 14 та 24), а викладені в протоколі про адмінправопорушення обставини не є системними.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, вважаю, що сукупністю зібраних та досліджених судом доказів не доведена наявність в діях останньої складу адмінправопорушення, а тому апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Соснівського райсуду м. Черкаси від 22.05.2023 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Апеляційну скаргу захисника Голубчика І.В. задовольнити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Белах