справа № 361/7010/22
провадження № 3/361/368/23
Постанова

Іменем України

14 червня 2023 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Сердинський В.С., розглянувши матеріали, що надійшли з Броварського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 257785 від 19 листопада 2022 року, який надійшов до Броварського міськрайонного суду Київської області з Броварського РУП ГУ НП в Київської області, 19 листопада 2022 року о 20 годині 23 хвилин за адресою: Київська область, Броварський р-н, с. Богданівка, вул. Матросова, 22 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «DAEWOO LANOS 1.5» державний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу «Drager 6820» на місці зупинки в присутності двох свідків, результат якого склав 2.07 ‰.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, а отже в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За правилами ст. 251 КУпАП, на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями потерпілих, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, іншими документами.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Карпенко Н.П. вину у вчиненні ОСОБА_1 правопорушення не визнала та пояснила, що 19.11.2022 року, ОСОБА_1 на прохання свого товариша, завіз останнього додому, за адресою село Богданівка, вул. Матросова та погодився на пропозицію повечеряти, що супроводжувалось вживанням алкогольних напоїв. О 20.30 вирішивши піти додому пішки, оскільки власний будинок знаходиться на відстані 200 метрів, ОСОБА_1 сів у припаркований біля будинку транспортний засіб DAEWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_2 щоб забрати речі, які знаходились в автомобілі та майже одразу був затриманий працівниками поліції, які помітили його сідаючим в автомобіль. Без пояснення причин, працівники поліції попросили водія вийти з транспортного засобу та відразу почали шукати свідків. Порушуючи конституційні права ОСОБА_1 , працівниками поліції не було пояснено причини затримки, окрім того, не роз`яснено його конституційних прав. Під час огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора, не було роз`яснено права відмовитись від проходження такого дослідження, права пройти додатково дослідження в медичному центрі та не підписувати протокол чи вносити свої заперечення. В протоколі та на відео з нагрудної камери працівника поліції не зазначено, що саме стало підставою вважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Також на відео не зафіксовано, що стало начебто причиною зупинки транспортного засобу та не повідомлено водію, а в матеріалах справи відсутньо задокументоване порушення ПДР з подальшим притягненням до відповідальності. Сам лише протокол про адміністративне правопорушення та надані відеозаписи з нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського, не є належними доказами того, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. З огляду на те, що підстав для зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 поліцейським не зазначено, то саме зупинка транспортного засобу та наступні дії інспектора поліції не відповідають вимогам ст.. 35 Закону України «Про національну поліцію». Це вказує на незаконність зупинки транспортного засобу та ставить під сумнів й саму подальшу процедуру оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. В матеріалах справи відсутні в повному обсязі докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме те, що водій керував транспортним засобом і був зупинений працівниками поліції в процесі руху. Матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення водієм правил дорожнього руху і як наслідок його законне зупинення за таке порушення.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що вона колега по роботі ОСОБА_1 . Того вечора ОСОБА_1 на прохання свого товариша, завіз останнього додому, за адресою: село Богданівка, вул. Матросова та погодився на пропозицію повечеряти, що супроводжувалось вживанням алкогольних напоїв. Пізніше вона вийшла на вулицю, а ОСОБА_4 пішов за речами до машини, вони стояли біля автомобіля та розмовляли, автомобіль стояв без руху на узбіччі і він ним не керував.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №257785 від 19 листопада 2022 року, врахувавши пояснення ї захисника Карпенко Н.П. та свідка, переглянувши відеозапис з портативного відеореєстратора поліцейського, суд робить наступні висновки.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КупАП, зумовлює керування особою транспортним засобом як обов`язкову складову об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року у справі № 404/4467/16-а зазначено, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу. Правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , вважається закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатися унаслідок запуску двигуна чи буксирування транспортного засобу.

Приєднаний до матеріалів справи відеозапис з портативного відеореєстратора поліцейського не містить доказів, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений співробітниками поліції під час керування автомобілем, тобто при виконанні функцій водія під час руху транспортного засобу.

З урахуванням викладеного, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 автомобілем.

Таким чином, працівниками поліції не надано належних та допустимих доказів, які з вірогідністю надавали б можливість суду стверджувати про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 18 липня 2019 року у справі № 216/5226/16-а зробив висновок, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 18.01.1978 року «Ірландія проти Сполученого Королівства» п.161, (Ireland v. The United Kingdom), Series A заява 25, а також рішення Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, ст. 17 закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Докази повинні буди достатньо переконливими, чіткими і узгодженими між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту». Європейським судом з прав людини, по справі «Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain»» від 06.12.1998 року встановлено, що принцип презумпції невинності вимагає щоб всі сумніви щодо винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності тлумачились на користь даної особи.

Відповідно до презумпції невинуватості, унормованій в ст. 62 Конституції України, винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, всі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З огляду на викладене, недоведеність належними та допустимими доказами факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом не дають суду підстави для висновку про винуватість останнього поза розумних сумнівів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з викладеного, адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ч. 1 ст. 247, ст. ст. 221, 283, п. 3 ст. 284 КУпАП та відповідно до ст. ч. 1 ст. 130 КУпАП України, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення шляхом подачі апеляції.

Суддя Сердинський В. С.