провадження № 3/336/6196/2023
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Петренко Людмила Василівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжя, громадянина України, РНОКПП не відомий, військовослужбовця, військової частини НОМЕР_1 , старшого сержанта, командира взводу інженерних загороджень інженерно-саперної роти, групи сил підтримки військової частини НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягався, -

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участі:

прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони - Чиніна Д.Ю.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - Заруднього І.В.

встановив:

01 листопада 2023 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони для розгляду по суті надійшов адміністративний матеріал, складений відносно ОСОБА_1 , за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Згідно з протоколом № 54 про вчинення адміністративного правопорушення, складеного 31 жовтня 2023 року в м. Запоріжжя заступником керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону Чиніним Денисом Юрійовичем слідує, що Запорізькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону під час здійснення процесуального керівництва у КП № 0000658 від 11.10.2023 року встановлено, що у діях окремих посадових осіб військової частини НОМЕР_2 виявлені ознаки військового адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Зокрема встановлено, що старший сержант ОСОБА_1 з 04.03.2023 року проходить військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 , наразі обіймає посаду командира взводу інженерних загороджень інженерно-саперної роти, групи сил підтримки військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні старший сержант.

Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 17, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статуту), старший сержант ОСОБА_1 зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців, показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); бути ввічливим і справедливим у ставленні до підлеглих. Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Під час проходження військової служби старший сержант ОСОБА_1 повинен неухильно дотримуватися військової дисципліни.

Положеннями статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих. Зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції України, неухильно виконувати вимоги військових статутів та наказів.

Відповідно до статті 120. Командир взводу (групи, башти) зобов`язаний:

- підтримувати особовий склад взводу (групи, башти), озброєння і техніку в постійній бойовій готовності; проводити з особовим складом взводу (групи, башти) заняття з бойової підготовки і керувати навчанням рядового складу, що проводять командири відділень (старшини команд), вести облік бойової підготовки взводу (групи, башти); досконало знати й володіти всіма видами озброєння і техніки взводу (групи, башти), правильно зберігати, експлуатувати, обслуговувати та особисто перевіряти їх бойову готовність; постійно вдосконалювати свої фахові й методичні навички, подавати підлеглим приклад зразкового виконання військового обов`язку; знати військове звання, прізвище, ім`я та по батькові кожного підлеглого, число, місяць і рік народження, віросповідання, ділові та морально-психологічні якості, захоплення, рід занять перед військовою службою, родинний стан, адресу батьків (рідних), успіхи й недоліки на службі, постійно вести індивідуальну роботу з виховання, складати іменний список особового складу взводу (групи, башти); неухильно стежити за додержанням військовослужбовцями військової дисципліни у взводі (групі, башті), їх зовнішнім виглядом, виконанням правил носіння військової форми одягу, правильним припасуванням спорядження, обмундирування, взуття та за додержанням правил особистої гігієни; стежити за наявністю і правильною експлуатацією, обслуговуванням і збереженням озброєння, техніки, спорядження, речового та іншого майна у взводі (групі, башті) і не менше ніж раз на два тижні особисто проводити їх огляд і перевірку наявності;

- готувати особовий склад взводу, озброєння й техніку до виходу на кожне навчання чи заняття, а також перевіряти їх наявність і стан після повернення із занять і навчань;

- стежити за додержанням заходів безпеки на заняттях, стрільбах, навчаннях і під час роботи з технікою та озброєнням; перевіряти, щоб після занять, стрільб, навчань у підлеглих не залишалося боєприпасів, гранат, запалів, вибухових речовин.

Таким чином, старший сержант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем ЗСУ, займаючи на момент скоєння правопорушення посаду командир взводу інженерних загороджень, інженерно-саперної роти, групи сил підтримки військової частини НОМЕР_2 був наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарчими обов`язками, а тому, відповідно до примітки до ст. 172-13 КУпАП, являвся військовою службовою особою.

Проте, всупереч наведеним вище статутним обов`язкам, діючи всупереч інтересам служби старший сержант ОСОБА_1 , вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду за наведених нижче обставин.

Зокрема встановлено, що відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 06.10.2023 року № 1547 «Про організацію і проведення практичних занять з військово-інженерної підготовки особового складу інженерно-саперних підрозділів бригади», наказано провести в період з 06 жовтня по 08 жовтня 2023 року.

На підставі п.3.7 Розпорядження, відповідальним за проведення заходів з військово-інженерної підготовки визначено командира взводу інженерних загороджень, інженерно-саперної роти, групи сил підтримки військової частини НОМЕР_2 старшого сержанта ОСОБА_1 .

Відповідно до плану занять старший сержант ОСОБА_1 на тактичному полігоні поблизу н.п. Одарівка Оріхівського району Запорізької області 06.10.2023 як старший керівник занять організував проведення заходів згідно плану заняття, в подальшому приблизно о 13.00 він закінчив заняття, але не простежив за додержанням заходів безпеки на навчаннях, не перевірив щоб після занять, стрільб, навчань у підлеглих не залишалося боєприпасів, гранат, запалів, вибухових речовин, як наслідок після проведення занять під час приймання особовим складом їжі, неподалік від нього та інших військовослужбовців пролунав вибух невстановленого наразі вибухового пристрою, який невідомо яким чином опинився у солдата ОСОБА_2 , після вибуху військовослужбовець ОСОБА_2 отримав важкі мінно-вибухові травми, після яких ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у лікарні, крім того від вказаного вибуху отримали поранення ще двоє військовослужбовців які знаходились поруч із епіцентром вибуху.

Старший сержант ОСОБА_1 після вибуху намагався надати медичну допомогу ОСОБА_2 і йому на допомогу прийшли військові медики, які були поруч із іншими підрозділами та відвезли поранених до лікарні.

Про вказану подію ОСОБА_1 доповів своєму командиру роти, командиру групи підтримки. Чергового по частині не повідомляв, правоохоронні органи також не повідомив, поліцію та СОГ не визвав бо не знав, що в таких випадках це потрібно робити.

Таким чином, старший сержант ОСОБА_1 вчинив недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду, адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Старший сержант ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, в порушення приписів статтей 9, 11, 12, 16, 17, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; статтей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; приблизно о 13 год.00 хв. 06.10.2023 знаходячись в місці проведення занять з військово-інженерної підготовки на тактичному полігоні поблизу населеного пункту Одарівка Оріхівського району Запорізької області, всупереч Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України не вжив заходів для безпечного проведення занять, не стежив за додержанням заходів безпеки на заняттях, навчаннях, не перевірив, щоб після занять, стрільб, навчань у підлеглих не залишалося боєприпасів, гранат, запалів, вибухових речовин, в наслідок чого в руках ОСОБА_2 розірвалась вибухова речовина, в наслідок чого ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у лікарні, ще два військовослужбовця отримали поранення, таким чином ОСОБА_1 вчинив недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду, тобто правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як докази вини ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. 251 КУпАП до протоколу додані: копія військового квитка, витяг з розпорядження з інженерного забезпечення командира 15 бригади оперативного призначення Національної гвардії України № 1547 дск ОКП-Василькове (0114), 06.10.2023 Карта 50000, видання 2018; план проведення заходів підготовки особового складу інженерно-саперних підрозділів військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України з 06.10 по ІНФОРМАЦІЯ_2; пояснення ОСОБА_3 , пояснення ОСОБА_1 , пояснення ОСОБА_4 , скріншот повідомлень з меседжера Сигнал, доповідь донесення, витяг з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 0000658 від 11.10.2023 року, копія рапорту, витяг з внутрішнього статуту, витяг з дисциплінарного статуту.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що 06 жовтня 2023 року з групою військовослужбовців в кількості 18 осіб проводив навчальні заняття на полігоні. Полігон є саморобним, там проводять навчання і підрозділи нацгвардії, СБУ тощо. На даному полігоні окремий майданчик для прийому їжі не облаштований, до його повноважень це не входить.

На передодні 05 жовтня 2023 року він разом з підлеглими йому особами ( ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ) ретельно оглянули місцевість та визначилися з місцем для проведення навчальних занять, будь-яких сторонніх небезпечних предметів ними виявлено не було. Вранці 06 жовтня 2023 року по приїзду на полігон він та підпорядковані йому інструктори знову провели візуальний огляд території, будь-яких сторонніх небезпечних предметів ними виявлено не було. Оглядались і військовослужбовці небезпечних предметів у них виявлено не було. Близько 09-00 години було проведено інструктаж з військовослужбовцями, дана група поділена на дві підгрупи за кожною групою закріплено інструктора (ліцензованого інженера), які безпосередньо проводили навчання. Групи розвели по точкам. В ході даного навчання використовувались: страйкбольні імітаційні гранати в кількості 10 шт (куплені самостійно) та муляжі танкових мін в кількості 10 шт (вибухових речовин не містять). Учбові ручні гранами також не містять вибухових речовин.

Поряд з ними на відстані близько 300 м займалися й інші 2 групи, які були зліва та справа.

Близько 13-00 години на полігон для військовослужбовців привезли їжу, перед прийомом їжі всі предмети, які використовувались при навчаннях було зібрано та покладено у відповідні ящики. Військовослужбовцям була роздана їжа, кожен отримав свою порцію та розмістився там де йому було зручніше, це було неподалік від того місця де проходили навчання. Всі військовослужбовці перебували в полі його зору та приймали їжу.

Він зі старшиною відійшли в бік та розмовляли, в цей час у них за спиною відбувся вибух, що стало причиною вибуху йому не відомо, оскільки боєприпасів та вибухових пристроїв під час навчання не використовувалось. Перед прийомом їжі всі предмети, які використовувались при навчаннях було зібрано та покладено у відповідні ящики, які весь час перебували під наглядом. Оглядались і військовослужбовці небезпечних предметів у них виявлено не було. Після проведення занять всі предмети, які використовувались під час навчання було повернуто.

Після вибуху він намагався надати медичну допомогу ОСОБА_2 , йому на допомогу підійшли військові медики, які були поруч з іншими підрозділами та відвезли поранених до лікарні.

Про вказану подію він доповів своєму командиру роти, командиру групи підтримки.

До дисциплінарної відповідальності його не притягували. За даним фактом проводиться службова перевірка.

Захисник просив закрити справу за відсутності складу правопорушення, оскільки наведені в протоколі обставини не знайшли підтвердження в ході судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні пояснив, що ним складено відповідний протокол, оскільки в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

В судовому засіданні 05 грудня 2023 року допитано свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що безпосереднім свідком подій описаних в протоколі він не був. Він проходить військову службу за контрактом на посаді лікаря медичного пункту з травня 2018 року. З початку повномасштабного вторгнення є начальником медичної служби військової частини НОМЕР_2 до його обов`язків відноситься здійснювати контроль за пораненими та доповідати щодо них до чергового частини військової частини НОМЕР_2 .

06 жовтня 2023 року він отримав інформацію від начальника медичного пункту 1 БОП капітана ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_2 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 отримали поранення. Вказану інформацію він отримав о 13-58 год. та повідомлено в додатку «Сигнал». В подальшому ним було здійснено пошук додаткової інформації щодо характеру та обставин поранення. Вказаний порядок доповіді на чергову частину 3029 був встановлений йому на початку повномасштабного вторгнення начмедом.

В судовому засіданні 12 грудня 2023 року допитано свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що він 06 жовтня 2023 року заступив на бойове чергування. На протязі чергування від медичних працівників військової частини за допомогою месенджера «Сигнал» на мобільний телефон військової частин надходила інформація про військовослужбовців, які отримали поранення у групі «втрати особового складу за добу». Надійшла до групи інформація стосовно пораненого солдата ОСОБА_2 . Інформації від керівника занять на яких отримав поранення солдат ОСОБА_2 щодо факту з ознаками кримінального правопорушення до оперативно-чергової служби не надходило.

Суддя, заслухавши ОСОБА_1 його захисника, прокурора, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відповідно до положень статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов до наступного висновку.

Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція частини 2 статті 172-15 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду.

Суб`єктом даного правопорушення є військова службова особа. Під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування (примітка до статті 172-13 КУпАП).

З об`єктивної сторони правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього.

Недбале ставлення до військової служби характеризується невиконанням або неналежним виконанням військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, інструкціями, наказами, через несумлінне ставлення до них; наявністю негативних наслідків, що порушують встановлений порядок здійснення військовими службовими особами своїх функцій щодо забезпечення належного рівня військової дисципліни, статутного порядку, збереження військового майна, що є складовою воєнної безпеки України.

Невиконання службових обов`язків означає невиконання військовою службовою особою дій, передбачених нормативними актами (статутами, наказами, інструкціями, постановами тощо), які є безумовними для виконання нею.

При встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається. При цьому треба враховувати як об`єктивні, так і суб`єктивні фактори. Зокрема, зовнішні умови й обстановку, в якій доводилось виконувати обов`язки військовій службовій особі, дії вищестоящих командирів і начальників, а також дані, які характеризують особу винного, його кваліфікацію, професійну підготовку, тривалість перебування на посаді, яку обіймає, досвід та інші обставини кримінального провадження.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у своїй постанові від 21.05.2021 року у справі N 185/12161/15-к, згідно якої при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

Нормами статті 278 КУпАП на орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, у тому числі суд першої інстанції, покладений обов`язок на стадії підготовки справи для розгляду перевірити питання, перелічені у цьому законі. Одне з таких питань це питання правильності складання протоколу та інших матеріалів справи.

Згідно з положеннями частини 1 статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Діючим законодавством передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах адміністративного обвинувачення, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Разом з тим, неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

В своїх судових рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Так, з урахуванням положення частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії» рішення від 20.09.2016 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципи рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, в фактично судом).

З огляду на зазначене, Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З пояснень ОСОБА_1 , які надані в судовому засіданні слідує, що 06 жовтня 2023 року з групою військовослужбовців в кількості 18 осіб проводив навчальні заняття на полігоні. Полігон є саморобним, там проводять навчання і підрозділи нацгвардії, СБУ тощо. На даному полігоні окремий майданчик для прийому їжі не облаштований, до його повноважень це не входить.

На передодні 05 жовтня 2023 року він разом з підлеглими йому особами ( ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ) ретельно оглянули місцевість та визначилися з місцем для проведення навчальних занять, будь-яких сторонніх небезпечних предметів ними виявлено не було. Вранці 06 жовтня 2023 року по приїзду на полігон він та підпорядковані йому інструктори знову провели візуальний огляд території, будь-яких сторонніх небезпечних предметів ними виявлено не було. Оглядались і військовослужбовці небезпечних предметів у них виявлено не було. Близько 09-00 години було проведено інструктаж з військовослужбовцями, дана група поділена на дві підгрупи за кожною групою закріплено інструктора (ліцензованого інженера), які безпосередньо проводили навчання. Групи розвели по точкам. В ході даного навчання використовувались: страйкбольні імітаційні гранати в кількості 10 шт (куплені самостійно) та муляжі танкових мін в кількості 10 шт (вибухових речовин не містять). Учбові ручні гранами також не містять вибухових речовин.

Поряд з ними на відстані близько 300 м займалися й інші 2 групи, які були зліва та справа.

Близько 13-00 години на полігон для військовослужбовців привезли їжу, перед прийомом їжі всі предмети, які використовувались при навчаннях було зібрано та покладено у відповідні ящики. Військовослужбовцям була роздана їжа, кожен отримав свою порцію та розмістився там де йому було зручніше, це було неподалік від того місця де проходили навчання. Всі військовослужбовці перебували в полі його зору та приймали їжу.

Він зі старшиною відійшли в бік та розмовляли, в цей час у них за спиною відбувся вибух, що стало причиною вибуху йому не відомо, оскільки боєприпасів та вибухових пристроїв під час навчання не використовувалась. Перед прийомом їжі всі предмети, які використовувались при навчаннях було зібрано та покладено у відповідні ящики, які весь час перебували під наглядом. Оглядались і військовослужбовці небезпечних предметів у них виявлено не було. Після проведення занять всі предмети, які використовувались під час навчання було повернуто.

Після вибуху він намагався надати медичну допомогу ОСОБА_2 , йому на допомогу підійшли військові медики, які були поруч з іншими підрозділами та відвезли поранених до лікарні.

Про вказану подію він доповів своєму командиру роти, командиру групи підтримки.

Йому не зрозуміло в чому недбале ставлення до військової служби.

До дисциплінарної відповідальності його не притягували. За даним фактом проводиться службова перевірка.

В протоколі про вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, що складений 31.10.2023 року прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону Чиніним Д.Ю., в порушення вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП, не конкретизовано, які саме обов`язки не були виконані ОСОБА_1 , коли саме (час та місце), та з яких причин в чому саме проявилось недбале ставлення до військової служби.

Дані обставини мають істотне значення, оскільки як вбачається з наявних матеріалів, даний протокол про адміністративне правопорушення від 31.10.2023 року був складений під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні 0000658 від 11.10.2023 року, в ході досудового розслідування якого були встановлені певні обставини, що стосуються предмету доказування в цій справі.

В даному випадку очевидці події не допитувались, ні безпосередні інструктора ні військовослужбовці, які приймали участь у навчаннях.

Прокурор вказує, що ОСОБА_1 не повідомив чергового по частині, правоохоронні органи також не повідомив, поліцію та СОГ, проте матеріали справи не містять доказів того, що про дані події повинен був повідомляти саме ОСОБА_1 і що це відноситься до його обов`язків.

Старший сержант ОСОБА_1 з 04.03.2023 року проходить військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 , та обіймає посаду командира взводу інженерних загороджень інженерно-саперної роти, групи сил підтримки військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні старший сержант, що підтверджується записом у військовому квитку.

Відповідно до положень ст. 119 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року N 548-XIV командир взводу (групи, башти) підпорядковується командирові роти (бойової частини) і є прямим начальником усього особового складу взводу (групи, башти).

Аналізуючи положення Статут зокрема ст. 24, встановлено, що про поранення або смерть, що сталися внаслідок застосування фізичного впливу і спеціальних засобів, а також про всі випадки застосування зброї військовослужбовець зобов`язаний негайно повідомити свого командира (начальника), а командир (начальник) військової частини негайно доповідає безпосередньому командирові (начальникові), а також повідомляє відповідного прокурора та начальника органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України в гарнізоні.

Відповідно до п. 4 розділу II Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженої наказом Міністерства оборони України 29.11.2018 року N 604, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 20.12.2018 року за N 1451/32903, доповіді та донесення про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, командири (начальники) військових частин надають своїм прямим начальникам за підпорядкованістю (керівники державних підприємств - керівнику структурного підрозділу Міністерства оборони України, на який покладено функціональне управління цим підприємством), повідомляють начальника органу управління Військової служби правопорядку та керівника відповідної спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, у зоні діяльності яких військова частина виконує завдання за призначенням.

Судом встановлено, що про вказану подію ОСОБА_1 доповів своєму командиру роти, командиру групи підтримки, чого учасники процесу не заперечують.

Після проведення занять всі предмети, які використовувались під час навчання було повернуто.

З пояснень ОСОБА_1 слідує, що під час проведення навчання він стежив за дотриманням заходів безпеки, і доказів зворотнього прокурором не надано.

З допиту ОСОБА_7 , слідує, що він проходить військову службу за контрактом на посаді лікаря медичного пункту з травня 2018 року. З початку повномасштабного вторгнення є начальником медичної служби військової частини НОМЕР_2 до його обов`язків відноситься здійснювати контроль за пораненими та доповідати щодо них до чергового частини військової частини НОМЕР_2 . Вказаний порядок доповіді на чергову частину 3029 був встановлений йому на початку повномасштабного вторгнення начмедом.

В протоколі про вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, що складений 31.10.2023 року прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону Чиніним Д.Ю., в порушення вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП, не конкретизовано, які саме обов`язки не були виконані ОСОБА_1 , коли саме (час та місце), та з яких причин в чому саме проявилось недбале ставлення до військової служби. Додані до протоколу матеріали не розкриваються суть правопорушення.

За даним фактом проводиться службове розслідування. Результатів щодо проведеного службового розслідування до протоколу не надано.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 255 КУпАП командир військової частини, який є особою, яка має право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 172-15 КУпАП.

Прокурор Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону Чинін Д.Ю. незважаючи на відсутність результату службового розслідування, 31 жовтня 2023 року склав протокол про вчинення ОСОБА_1 військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, в якому не зважаючи на те, що ст.ст. 9, 11, 16, 17, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, містять у собі цілий ряд обов`язків, не конкретизував, які саме обов`язки не були виконані ОСОБА_1 , коли саме (час та місце), та з яких саме причин.

Статті 9, 11, 16, 17, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України містять загальні положення виконання військовослужбовцями своїх обов`язків.

Суду не було надано переконливих доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП, зокрема, чи вчинені вони з прямим умислом або через недбале чи несумлінне ставлення до службових обов`язків.

Витяг з розпорядження з інженерного забезпечення командира 15 бригади оперативного призначення Національної гвардії України № 1547 дск ОКП-Василькове (0114), 06.10.2023 Карта 50000, видання 2018; проте в ньому відсутній підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з ним.

Скріншот повідомлень з меседжера Сигнал, суд оцінює критично оскільки неможливо встановити, що це за переписка та між ким вона здійснювалася.

Як повідомив ОСОБА_3 ідентифікувати осіб в даній групі неможливо, але йому відомо що в ній є командування військової частини та медики. Інформація щодо поранених надійшла в групу від працівника медичної служби, від кого саме йому не відомо.

В матеріалах справи наявна доповідь по факту поранення військовослужбовця призваного за контрактом військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_2 , проте вона не підписана належною посадовою особою.

Донесення про смерть військовослужбовця ОСОБА_2 , з якого слідує, що 08 жовтня 2023 року наказом командира військової частини НОМЕР_3 призначено службове розслідування, яке проводить комісія, голова комісії заступник командира військової частини по роботі з особовим складом полковник ОСОБА_12 та 08 жовтня 2023 року за №3/29/2/2-7315 повідомлено керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

До протоколу не надано матеріалів службової перевірки відносно події, зазначеної в протоколі про адміністративне правопорушення із компетентними висновками стосовно дій (бездіяльності) ОСОБА_1 при виконанні ним службових обов`язків.

План проведення заходів підготовки особового складу інженерно-саперних підрозділів військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України з 06.10 по ІНФОРМАЦІЯ_2; витяг з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 0000658 від 11.10.2023 року, рапорт не є беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Визнання ОСОБА_1 , своєї вини у зазначеному правопорушенні під час складання протоколу суд не бере до уваги, оскільки факт визнання особою вини у вчиненні правопорушення не звільняє особу, яка виявила факт правопорушення, від доведення правомірності притягнення особи до відповідальності і відповідно не може бути достатнім доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Свідки ОСОБА_3 , та ОСОБА_7 , не є безпосередніми свідками події, про обставини викладені в протоколі їм не відомо.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак, в порушення зазначеної норми, особою, яка склала протокол, не додано відповідних доказів на підтвердження обставин ймовірного адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , а саме: - факту доведення до ОСОБА_1 його обов`язків відповідно до функціональних обов`язків, як посадової особи; - не додано до матеріалів адміністративної справи доказів порушення своїх функціональних обов`язків саме ОСОБА_1 , та матеріалів службової перевірки відносно події, зазначеної в протоколі про адміністративне правопорушення із компетентними висновками стосовно дій (бездіяльності) ОСОБА_1 при виконанні ним службових обов`язків; тощо.

В даному випадку вина у вчиненні правопорушення повинна бути доведена органом (посадовою особою), який виявив дане правопорушення.

Фактично крім протоколу про адміністративне правопорушення, інших доказів на підтвердження допущення ОСОБА_1 при виконанні службових обов`язків саме недбалості у розумінні частини другої статті 172-15 КУпАП матеріали справи не містять, в той час як складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 172-15 КУпАП, не може бути достатнім доказом вчинення правопорушення за відсутності об`єктивного підтвердження зазначених у ньому відомостей іншими доказами.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно з пунктом 4 Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року N 23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3 частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Відповідно до пункту 4.1рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року N 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з частиною 2 статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зміст загальноприйнятого європейського стандарту доказування «поза розумним сумнівом», сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 06.12.98 року, полягає в тому, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У постанові від 21.01.2020 року (справа N 754/17019/17) Верховний Суд зазначив, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з частиною 2 статті 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова про закриття провадження виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом допустимими та достовірними доказами, у зв`язку із чим вважає за необхідне провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 172-15 КУпАП - закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 172-15 ч. 2, 245, ст. 247 ч. 1 п. 1, 251, 252, 279, 280, 283-285, 294 КУпАП, суддя, -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 172-15 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Л.В. Петренко

Постанова набрала законної сили "___"_____________ 20___рік

Дата видачі постанови "___"_____________ 20___рік