Номер провадження: 33/813/2241/23
Головуючий у першій інстанції Косіцина В. В.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І, за участю секретарки судового засідання Гасанової Л.Я. кизи, за особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Костинчука В.В., потерпілого ОСОБА_2 , його представника Кіпчева І.І.

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Костинчука В.В., в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 24.10.2023 року,

установив

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 24.10.2023 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 гривень.

Відповідно до постанови суду, 28.07.2023 року, о 22 годині 40 хвилин у місті Одесі, на перехресті вул. Преображенська та вул. Буніна водій т/з ЗАЗ, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності, в результаті чого відбулося зіткнення з т/з Toyota RAV 4, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку, чим порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Костинчук В.В., в інтересах ОСОБА_1 зазначає, що не погоджується із оскарженою постановою суду та вважає що вона була винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що:

- суд першої інстанції неналежно розглянув справу, необґрунтовано залишив без задоволення клопотання про призначення автотехнічної експертизи, а відеодокази, надані інспектором поліції з нагрудних камер не були досліджені судом;

- судом помилково встановлено, що обидва автотранспортні засоби рухались у попутному напрямку, тоді як автотранспортні засоби рухались у зустрічному напрямку;

- судом не взято до уваги, що водій автомобілю Toyota RAV 4, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 рухався не на дозволений сигнал світлофору, а тому мав знизити швидкість за для попередження зіткнення.

На підставі цього просить: призначити автотехнічну експертизу; постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника Костинчука В.В. та Балановського Ф.П., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку потерпілого ОСОБА_2 та його представника Кірчева І.І., які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та повторно дослідивши докази, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна. Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.3 б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п.16.6 ПДР, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

За порушення зазначених вимог ПДР України передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 ПДР України, в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджена:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №506751 від 29.07.2023, який складений у відповідності до вимог ст.256 КУпАП та містить визначені правовими нормами відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України;

- схемою місця ДТП, яка містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти, дані про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та напрямки їх руху), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, та зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження, схема підписана учасниками ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без зауважень та доповнень;

- відеозаписами з камер зовнішнього спостереження події, що відбулась 29.07.2023;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 29.07.2023, які є чіткими, послідовними та повністю узгоджуються з іншими належними та допустимими доказами у справі;

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності у апеляційного суду відсутні.

Виходячи із встановлених обставин події ДТП, яка мала місце 29.07.2023, вбачається, що саме невиконання водієм ОСОБА_1 вимог п.10.1 ПДР України знаходиться у прямому причинному зв`язку з ДТП та наслідками, що настали у виді пошкодження транспортних засобів, оскільки саме водій ОСОБА_1 перед здійсненням маневру повороту ліворуч повинен був пропустити зустрічний транспорт, тобто надати перевагу в русі автомобілю Toyota RAV 4, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Тому посилання апелянта на перевищення швидкості іншим учасником ДТП не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції.

При цьому, суд критично ставиться до пояснень водія ОСОБА_1 щодо пропуску зустрічних автомобілів на перехресті та завершення маневру під час жовтого сигналу світлофору, а також состовно того, що водій ОСОБА_2 повинен був його пропустити.

Відповідно до п. п.2.3 б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування транспортним засобом на дорозі. За належної уваги та дотримання всіх правил дорожнього руху, ОСОБА_1 при здійсненні повороту ліворуч на регульованому перехресті зобов`язаний був бути уважним, своєчасно побачити автомобіль Toyota RAV 4, державний номер НОМЕР_2 , що рухався в зустрічному напрямку прямо, не створювати йому перешкод для руху, тобто належним чином виконати вимоги п. 10.1 ПДР України, чого не зробив.

При цьому з наявних відеозаписів достовірно встановлено, що обидва водія виїхали на перехрестя на зелений миговий сигнал світлофору. Водій автомобіля ЗАЗ, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 , їхав в потоці автомобілів та мав намір здійснити маневр «поворот ліворуч» завчасно ввімкнувши покажчик повороту. При цьому, на перехресті ОСОБА_1 не зупинився для пропуску зустрічного автомобілю. Водій Toyota RAV 4, державний номер НОМЕР_2 , виїхав на перехрестя на зелений миговий сигнал світлофору, вжив екстрене гальмування, щоб уникнути зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 , який не пропустив його автомобіль, але уникнути ДТП не вдалось.

Отже, водій ОСОБА_1 створив перешкоду для руху автомобілю Toyota RAV 4, державний номер НОМЕР_2 , в результаті чого сталося зіткнення та вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, зазначені у схемі місця ДТП.

Наявний в матеріалах справи відеозапис є належним доказом, оскільки на ньому чітко зафіксований факт ДТП і вказані обставини ОСОБА_1 у встановленому процесуальним законом порядку не спростовані. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.

При цьому апеляційний суд не дає оцінки доводам апелянта про можливі порушення вимог ПДР України водієм ОСОБА_2 у тій же ДТП, оскільки вони виходять за межі даної справи за ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Крім того, посилання апелянта на перевищення ОСОБА_2 дозволеної швидкості руху не спростовує висновків суду, оскільки дана обставина не доведена допустимими доказами, та не зумовлює виникнення у ОСОБА_1 права не дотримуватись положень п.10.1 ПДР.

Співставивши усі наявні у справі докази з фактично дослідженими по справі обставинами зі змістом обставин, що ставляться у вину ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що матеріалами провадження доведено наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, чим спростовуються доводи апеляційної скарги.

В свою чергу, жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів ОСОБА_1 не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративних правопорушень складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

Доводи апелянта про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Наявні в матеріалах справи докази оцінені судом у відповідності до вимог ст.252 КУпАП.

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, об`єктивних підстав ставити під сумнів наявні в матеріалах справи докази у суду не має. Сутність вчиненого правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення викладена із належною повнотою та відповідає диспозиції ст. 124 КУпАП.

Невиконання водієм ОСОБА_1 вимог п. 10.1 ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками у виді спричинення механічних пошкоджень транспортним засобам, оскільки ОСОБА_1 , повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора, був зобов`язаний дати дорогу транспортному засобу Toyota RAV 4, державний номер НОМЕР_2 , що рухався в зустрічному напрямку прямо, однак не зробив цього, і наведені обставини підтверджуються доданими до матеріалів справи відеозаписом, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

Апеляційним судом враховується рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Також апеляційна скарга містить клопотання про призначення автотехнічної експертизи, яке в судовому засіданні було підтримане ОСОБА_1 та його представником.

ОСОБА_2 , та його представник Кіпчев І.І. заперечували проти задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, заявлене клопотання, апеляційний суд приходить до висновку про те, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Положеннями ст. 278 КУпАП визначено, що під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити, чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

У відповідності зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» якщо для вирішення питань, які виникли у справі про злочин проти безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, потрібні спеціальні знання, суд має призначити експертизу. Автотехнічна судова експертиза це судова експертиза, пов`язана з дорожньо-транспортною подією (ДТП). Метою експертизи є встановлення технічного стану транспортних засобів, доріг і їх облаштування, дорожніх знаків і розміток, механізму дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), психофізіологічного стану водія та учасників ДТП.

Відповідно до розділу ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 № 53/5 основними завданнями автотехнічної експертизи є: установлення механізму ДТП та її елементів: швидкості руху (за наявності слідів гальмування та за пошкодженнями), гальмового та зупинного шляхів, траєкторії руху, відстані, пройденої ТЗ за певні проміжки часу, та інших просторово-динамічних характеристик пригоди. Установлення відповідності дій водія ТЗ у даній дорожній ситуації технічним вимогам Правил дорожнього руху, наявності у водія технічної можливості запобігти пригоді з моменту виникнення небезпеки, відповідності з технічної точки зору дій водія вимогам Правил дорожнього руху, а також встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями водія та ДТП. Перед автотехнічною експертизою можуть бути поставлені й інші завдання, вирішення яких пов`язане з дослідженням технічного стану ТЗ, дорожньої обстановки і дій учасників дорожньої події.

Апеляційний суд зазначає, що адвокат Костинчук В.В., в інтересах ОСОБА_1 , звернувшись до суду із вказаним клопотаннями, фактично не погоджується із встановленими судом фактичними обставинами, та не зазначає чому без звернення до спеціальних знань прийняття рішення у справі буде неможливим. На переконання апеляційного суду, наявні у матеріалах справи докази, що є належними, допустимими та достатніми, дають змогу суду дослідити обставини справи та дійти висновку щодо наявності чи відсутності у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що клопотання адвокат Костинчука В.В., в інтересах ОСОБА_1 про призначення автотехнічної експертизи задоволенню не підлягає.

Посилання апеляційної скарги, що відеодокази, надані інспектором поліції з нагрудних камер не були досліджені судом є неприйнятними та не мають вирішального значення, оскільки зазначені відеозаписи фіксують наслідки ДТП та перебіг оформлення матеріалів працівниками поліції, при цьому, не мають інформативного значення в розрізі дій водіїв в момент що передував пригоді яка сталася.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом помилково встановлено, що обидва автотранспортні засоби рухались у попутному напрямку, тоді як автотранспортні засоби рухались у зустрічному напрямку заслуговують на увагу.

Так, на підставі аналізу змісту оскаржуваної постанови суду вбачається, що виклад фактичних обставин адміністративного правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_1 визнаний винуватим, повністю співпадає із викладом, що міститься у вищезгаданому протоколі, проте такі твердження є невірними, оскільки транспортні засоби учасників ДТП рухались у зустрічному напрямку, що підтверджується, зокрема письмовими поясненнями водіїв, відеозаписом з камер зовнішнього спостереження, схемою місця ДТП, а також самими водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду.

За таких обставин, апеляційний суд констатує, що судом було допущено помилку в оскаржуваній постанові та протоколі про адміністративне правопорушення щодо зазначення напрямку руху автомобілів учасників ДТП, що не відповідає дійсності, однак така помилка не впливає на правильність висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, адже, як правильно встановив суд першої інстанції ОСОБА_1 порушив п.10.1 Правил дорожнього руху, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а тому вказана обставина не є підставою для скасування постанови суду та підлягає виправленню судом апеляційної інстанції.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги стосовного того, що в мотивувальній частині постанови суду міститься посилання на висновки Черкаського апеляційного суду викладені в постанові від 20.10.2023 року, оскільки вони є недоречними, так як, вказана справа не є аналогічною щодо обставин ДТП.

Висновки інших суддів щодо розгляду подібних справ є недоречним, та не мають преюдиційного значення у цій справі.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд доходить переконання про те, що оскаржувана постанова суду 1-ої інстанції підлягає зміні, зокрема, виключенню з мотивувальної частини посилання на постанову Черкаського апеляційного суду від 20.10.2023 року та вірному зазначенню того, що автомобілі під керуванням водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рухались в зустрічному напрямку.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Враховуючи все вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги адвоката Костинчука В.В., в інтересах ОСОБА_1 та зміни постанови суду 1-ої інстанції з мотивів, викладених вище.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив

Апеляційну скаргу адвоката Костинчука В.В., в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 24.10.2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 гривень змінити.

Виключити з мотивувальної частини постанови, посилання на висновки Черкаського апеляційного суду викладені в постанові від 20.10.2023 року.

Змінити мотивувальну частину щодо визначення напрямку руху автомобілів, зазначивши, що транспортний засіб Toyota RAV 4, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 рухався в зустрічному напрямку.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Ю.І.Кравець