ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/9479/23

Провадження № 33/4820/328/23

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Селезньової М.Д., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника Андрійчук І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника Андрійчук І.В., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 травня 2023 року,-

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого у АДРЕСА_1 , працюючого менеджером з продажу ФОП « ОСОБА_2 »,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536 грн. 80 коп. судового збору.

За постановою суду, ОСОБА_1 11 квітня 2023 року о 09 год. 48 хв., керуючи автомобілем "Audi", номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Західно-Окружній, 5/1, у м. Хмельницькому, в порушення п.п. 2.4, 8.9А, не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив сигнальним знаком з червоним світлоповертачем та рукою, вказуючи на цей транспортний засіб та подальше місце зупинки.

В апеляційній скарзі захисник Андрійчук І.В., в інтересах ОСОБА_1 , просить постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції, з власної ініціативи, викликав та допитав в якості свідка цивільну дружину ОСОБА_1 та двох працівників поліції, однак у протоколі вказано, що свідки та потерпілі не залучались. Працівниками поліції не надано жодного доказу, які б підтверджували факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , йому не було надано відео для ознайомлення, який би підтверджував керування автомобілем та не виконання вимоги поліцейського про зупинку саме ним. Звертає увагу, що сторона захисту не заявляла в суді першої інстанції клопотання про допит свідка ОСОБА_3 , її допит здійснено з ініціативи суду, однак, остання, взагалі не була свідком інкримованого ОСОБА_1 правопорушення. Захисник наголошує, що рішення про сплату ОСОБА_1 штрафу за перевищення швидкості, було прийнято лише з метою уникнення більших витрат, пов`язаних з відкриттям виконавчого провадження та витрат на судовий збір і послуг адвоката, однак це не свідчить про те, що він вчинив дане правопорушення. З наведених підстав, апелянт просить скасувати постанову місцевого суду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Андрійчук І.В., які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що вказана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний був з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судових засіданнях першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник просили закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП посилаючись на те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем"Audi" у час, вказаний в протоколі. За кермом знаходилась особа, яка здійснювала ремонт транспортного засобу, після чого залишила його біля супермаркету «Траш». ОСОБА_1 сів за кермо власного автомобіля, після чого зупинився по вул. Зв`язківців для того, щоб зателефонувати.

За показаннями, наданими в суді першої інстанції, свідка ОСОБА_3 (дружини ОСОБА_1 ) слідує, що вона залишала згаданий вище транспортний засіб на станції техобслуговування і одразу розрахувалась за ремонт. Ключі їй повернули на наступний день. Зі слів чоловіка знає, що 11.04.2023 року автомобіль передали йому на Проспекті Миру , а тому ОСОБА_1 не міг вчинити правопорушення, яке йому ставиться у вину.

Однак, незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП України, що відповідає фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №406603 від 11.04.2023 року.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №406603 від 11.04.2023 року оформлений відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідають вимогам діючого законодавства, і він є складений та підписаний уповноваженою на те особою та підтверджує подію і обставини правопорушення, дані яких узгоджуються з іншими доказами у справі, достовірність та допустимість яких не викликає сумнівів.

З відеозапису події від 11.04.2023 року за участю ОСОБА_1 вбачається, що автомобіль Audi", номерний знак НОМЕР_1 , дійсно рухався по вул. Західно-Окружній, 5/1, у м. Хмельницькому і не відреагував на вимогу працівника поліції, який його зупиняв у зв`язку з перевищенням встановленої швидкості руху. За кермом знаходилась особа в зеленому одязі. В подальшому водій продовжив рух і зупинився, орієнтовно через 10 хвилин, після переслідування правоохоронцями. У транспортному засобі знаходився лише ОСОБА_1 , вдягнутий в зелену футболку і заперечив свою причетність до вчинення правопорушення. З автомобіля ніхто не виходив, та інші особи біля нього не перебували. Під час розмови з поліцейськими ОСОБА_1 не повідомляв, хто саме перебував за кермом, про працівників СТО не згадував.

З відеокамери, яка встановлена на службовому автомобілі, а також нагрудної камери працівника патрульної поліції, вбачається, що транспортним засобом керував саме ОСОБА_1 , який є його власником, після зупинки в ньому перебував лише ОСОБА_1 . За час, який минув з моменту вимоги про зупинку і до фактичної зупинки автомобіля, інша особа не могла прибути на Проспект Миру, після чого ОСОБА_1 сів за кермо, проїхав певну відстань і зупинився по вул.Зв`язківців.

Суд апеляційної інстанції приходить до аналогічного висновку, зробленого судом першої інстанції про те, що переглянуті відеозаписи події підтверджують факт керування транспортним засобом та невиконання вимог працівника поліції саме ОСОБА_1 .

Окрім того, факт керування ОСОБА_1 даним транспортним засобом підтверджується і змістом постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за перевищення 11.04.2023 року о 09:48:48 швидкості руху на 50 км/год. в межах населеного пункту м.Хмельницький, по вул.Західно-Окружній, 5/1.

Зібрані у справі докази, в їх сукупності, відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Так, частиною 1 статті 122-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Згідно з пунктом 2.4. Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням цих правил.

Пунктом 8.9А ПДР України, передбачено, що вимога про те, що зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою, зокрема, сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП України.

Твердження захисника про не надання відеоматеріалів з місця пригоди для ознайомлення є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які письмові заяви ОСОБА_1 чи його захисника про вищезгадане.

Підлягають критичній оцінці і доводи сторони захисту про те, що суд, з власної ініціативи, допитав в якості свідка ОСОБА_3 , яка не була безпосереднім очевидцем події, оскільки суд першої інстанції, з метою повного встановлення всіх обставин події, з`ясування об`єктивної істини по справі та перевірки всіх доводів сторони захисту, як свідка у справі про адміністративне правопорушення може викликати кожну особу, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі, тобто виклик в судове засідання свідків є правом суду, згідно ч. 1 ст. 272 КУпАП.

Відтак, доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, є необґрунтованими. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання уникнути ОСОБА_1 установленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, висновок суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та знайшов підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст.33, 34, 35 КУпАП, з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника, який неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, відтак він є співрозмірним до вчиненого і справедливим.

Порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було. Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП суддя повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а:

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 травня 2023 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Андрійчук І.В.- без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша