Справа № 496/251/23
Провадження № 3/496/607/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пасечник М.Л.,

за участю секретаря - Касьяненко А.О.

прокурора - Фуклєва І.І.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

захисника - Фальковського А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

яка мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

на момент скоєння адміністративного правопорушення, займала посаду директора Березанського закладу середньої освіти І-ІІІ ступенів Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

12.01.2023 року до Біляївського районного суду Одеської області надійшло 2 протоколи від Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції Українипро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 07.06.2023 року вказані провадження відносно ОСОБА_1 були об`єднані в одне провадження та присвоєно єдиний номер 496/251/23.

ОСОБА_1 , будучи директором Березанського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі-Закон) від 14.10.2014 року і Примітки до ст. 172-7 КУпАП, в порушення ст. 28 Закону, не повідомила безпосереднього керівника, а саме орган управління - Вигодянську сільську раду Одеського району Одеської області, про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час підписання наказу № 12/01-11к-тр від 21.01.2022 року «Про переведення ОСОБА_2 », згідно якого на посаду робітника по обслуговуванню й ремонту будівель з оплатою 1 ставки, залишивши 0,5 ставки електромонтера було переведено ОСОБА_2 , який являється її чоловіком та близькою особою, відповідно до ст. 1 Закону, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , будучи директором Березанського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі-Закон) від 14.10.2014 року і Примітки до ст. 172-7 КУпАП, в порушення ст. 28 Закону, вчинила дії та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів під час підписання наказу № 12/01-11к-тр від 21.01.2022 року «Про переведення ОСОБА_2 », згідно якого на посаду робітника по обслуговуванню й ремонту будівель з оплатою 1 ставки, залишивши 0,5 ставки електромонтера було переведено ОСОБА_2 , який являється її чоловіком та близькою особою, відповідно до ст. 1 Закону, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні вказаного правопорушення не визнала, при цьому пояснила, що вона не нараховувала ОСОБА_2 матеріальну допомогу та премії, ОСОБА_2 був безпосередньо підпорядкований завідуючій господарством, отже в її діях відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, у зв`язку з чим просила закрити провадження по справі за відсутністю складу правопорушення. Крім того, зазначила, що спільно з останнім не проживає та спільне господарство не веде.

Захисник Фальковський А.О. у судовому засіданні повністю підтримав ОСОБА_1 , разом з тим надав до суду письмові пояснення, згідно яких вбачається, що ОСОБА_1 вважає складений протокол у спосіб, що порушує встановлений законом порядок, зокрема: Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 року № 1376 та не дотримано вимог ст.ст. 254-256 КУпАП у повному обсязі, а також при його складанні не було ґрунтовано та всебічно досліджені фактичні обставини, а саме:

- в протоколі зазначено, що гр. ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», чим власне і вчинила адміністративне правопорушення. Зазначена ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» має 7 частин, а деякі частини мають по декілька абзаців у яких законодавець конкретизував суть різних правопорушень. Уповноважена особа в протоколі не вказала конкретну частину статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», що викликає певне нерозуміння порушення якої саме норми закону інкримінується. Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 р. № 1376 (надалі - «Інструкція з оформлення») чітко, в додатку №3 наводить форму Протоколу. З аналізу додатку № 3 (Форми протоколу) Інструкції з оформлення вбачається, що Уповноважена особа порушила вимоги до оформлення Протоколу, оскільки не вказала в ньому конкретно частину статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», як того вимагає Інструкція з оформлення;

- в протоколі відсутні письмове підтвердження (підписи) того, що Уповноважена особа роз`яснила гр. ОСОБА_1 її права та обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України. Не роз`яснення, ухилення від роз`яснення або формальний підхід до роз`яснення даних норм закону Уповноваженої особи до виконання даного обов`язку при складанні Протоколу є недопустимим та прямо порушує права гр. ОСОБА_1 ;

- в протоколі відсутній запис про відмову гр. ОСОБА_1 від підпису про ознайомлення з правами, що також є порушенням Інструкції з оформлення;

- в протоколі Уповноваженою особою не дотримано встановленого Інструкцією з оформлення порядку оформлення та складений Протокол не містить таких частин, як: «Факт правопорушення підтверджується:», «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності:». Крім того, протокол взагалі не містить і частини «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності:», що фактично позбавило права гр. ОСОБА_1 на викладення своєї позиції щодо фактичних обставин правопорушення, чим порушеної її право на захист;

- на стор. 10 протокол не містить ні записів про отримання протоколу гр. ОСОБА_1 , ні записів про відмову гр. ОСОБА_1 від підпису протоколу. Відсутні підписи свідків, з тексту протоколу не зрозуміло чи були вони взагалі. В протоколі відсутні будь-які записи про належне вручення протоколу. Тобто Уповноважена особа жодним чином не спромоглася належним чином дотримати вимог стосовно оформлення протоколу.

З огляду на вищевикладене, ОСОБА_1 та її захисник вважають даний протокол безпідставним та таким, який у процесі його складання порушив права гр. ОСОБА_1 , а подальші дії Уповноваженої особи ускладнили процедуру захисту прав гр. ОСОБА_1 , чим порушують її право на захист, в зв`язку з чим захисник просив провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрити.

Прокурор Фуклєв І.І. в судовому засіданні підтримав обставини, викладені у проколах, вважає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, винувата у вчиненні адміністративних правопорушень.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі Наказу управління освіти Біляївської районної державної адміністрації № 31/03-02 від 30.01.2017 року «Про переведення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 переведено з посади вчителя англійської мови Вигодянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів на посаду директора Березанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів 01.02.2017 року.

01.07.2020 року з ОСОБА_1 було укладено строковий трудовий договір (контракт), на посаді директора Березанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Вигодянської сільської ради строком на 6 років.

Пунктом 1.3. строкового трудового договору (контракту) від 01.07.2020 року встановлено, що директор діє на принципах єдиноначальності і підзвітний в межах, передбаченим чинним законодавством, Статутом закладу загальної середньої освіти і цим Контрактом, Роботодавцю - відділу освіти Біляївської районної державної адміністрації.

Відповідно до Статуту, Березанський ліцей Вигодянської сільської ради є правонаступником Березанського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Вигодянської сільської ради, юридична адреса: Одеська область, Одеський район, с. Березань, вул. Шкільна, буд. 1.

Наказом директора Березанського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Вигодянської сільської ради ОСОБА_1 № 12/01-11к-тр від 21.01.2022 року було переведено ОСОБА_2 , електромонтера, з 01.02.2022 року на посаду робітника по обслуговуванню й ремонту будівель з оплатою 1 ставки, залишивши 0,5 ставки електромонтера.

Відповідно до п. 1.3. робочої інструкції електромонтера Березанського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Вигодянської сільської ради, наказ № 06/01-10 від 11.01.2021 року, електромонтер безпосередньо підпорядковується завідуючій господарством закладу.

Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 5 від 19.12.2022 року, встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є чоловіком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, встановлено та підтверджено сімейний (родинний) зв`язок директора Березанського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Вигодянської сільської ради ОСОБА_1 та електромонтера Березанського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Вигодянської сільської ради - ОСОБА_2 та зазначені особи є один одному близькими особами і членами сім`ї, відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон).

Статтею 245 КУпАП визначено завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення. Такими зокрема є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За визначенням ст. 9 КУпАП під адміністративним правопорушенням (проступком) слід розуміти протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Диспозиція ч. 1 ст. 172-7 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Частиною 2 ст. 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону, особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно ст. 1 Закону визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Крім того, статтею 1 зазначеного Закону встановлено, що:

-реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

-потенційний конфлікт інтересів - це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

-приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

- близькі особи - члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта.

За змістом ст. 172-7 КУпАП особистий інтерес це користь, вигода, яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або для близьких.

Для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, у даному випадку це особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, мала встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути обов`язково відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, яке пов`язане з корупцією та, відповідно, в постанові суду.

Відповідно до роз`яснень, наданих ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3 листа № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією, аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч.1 ст.1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В. М. Корецького НАН України від 29.04.2016 року №126/50-е, щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Між тим, суд звертає увагу на те, що в протоколах про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, які були складені щодо ОСОБА_1 , чітко не визначена та не сформульована наявність у останньої суперечності між її приватним інтересом та її службовими повноваженнями, що реально вплинула (впливає), або може вплинути на об`єктивність, або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, зокрема під час підписання наказу щодо ОСОБА_2 з посиланням на те, в чому конкретно проявлявся реальний конфлікт інтересів і як саме він вплинув на об`єктивність або неупередженість рішення.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 27 Закону передбачено, що особи, зазначені у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, не можуть мати у прямому підпорядкуванні близьких їм осіб або бути прямо підпорядкованими у зв`язку з виконанням повноважень близьким їм особам.

Пунктом 3 абз. 3 ч. 1 ст. 27 вказаного Закону встановлено, що положення абзаців першого та другого цієї частини не поширюються на осіб, які працюють у сільських населених пунктах (крім тих, що є районними центрами), а також гірських населених пунктах.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 є директором Березанського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області, тобто працює у сільському населеному пункту, та положення п. 3 абз. 3 ч. 1 ст. 27 Закону, на ОСОБА_1 не поширюються обмеження щодо спільної роботи близьких осіб, визначені в ст. 27 Закону.

Об`єктивна сторона правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, полягає у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Суб`єктивна сторона правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, характеризується тим, що воно учиняється умисно; особа, яка його вчиняє, усвідомлює, що вона не повідомляє про наявність у неї реального конфлікту інтересів або вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своїх дій чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Разом з тим, матеріали справи не містять фактичних даних, які б підтверджували, що ОСОБА_1 в даному випадку, діяла з умислом, який був направлений на неповідомлення керівному органу про наявність реального конфлікту інтересів та вчинення дій в умовах цього конфлікту.

Крім того, в протоколах не зазначено будь - яких відомостей про те, що при прийнятті рішень та вчиненні відповідних дій щодо близької особи, ОСОБА_1 надала ОСОБА_2 перевагу перед іншими особами, чи прийняла його на відповідну посаду без дотримання кваліфікаційних вимог необхідних для зайняття такої посади, чи вчинила будь - які інші дії, які б виходили за межі її повноважень чи іншим чином свідчили про те, що ОСОБА_1 допустила суперечності між приватним інтересом та своїми повноваженнями, які вплинули (впливали) на об`єктивність чи неупередженість прийнятого нею рішення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти росії» та «Карелін проти росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу.

Згідно вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Зважаючи на те, що у протоколах про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 не відображено встановлення наявності сукупності юридичних фактів, за наявності яких виникає реальний конфлікт інтересів, вказані протоколи не можуть бути визнані достатніми та беззаперечними доказами наявності в діях останньої складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.172-7 КУпАП.

Ігнорування судом доречних аргументів особи, яка притягається до відповідальності, є грубим порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» повинні застосовуватись судами, як джерело права.

Зокрема, за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнецов та інші проти російської федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії»).

Самі по собі протоколи про адміністративне правопорушення не можуть бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являють собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки наявні у них дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 року адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Норми ст. 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, вказують, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Оцінюючи інкриміноване ОСОБА_1 порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», ініціатор, який складав протокол, не надав доказів вчинення нею правопорушень умисно та залишив поза увагою той факт, що на неї не поширюються обмеження щодо спільної роботи близьких осіб, визначені в ст. 27 Закону.

У складеному протоколі № 113/2023 від 09.01.2023 року зазначено, зокрема, що ОСОБА_1 , не повідомила безпосереднього керівника, а саме орган управління - Вигодянську сільську раду Одеської області, про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час підписання наказу № 12/01-11к-тр від 21.01.2022 року «Про переведення ОСОБА_2 ».

Разом з цим, як було зазначено вище, п. 1.3. строкового трудового договору (контракту) від 01.07.2020 року, укладеним між відділом освіти Біляївської районної державної адміністрації та ОСОБА_1 встановлено, що директор діє на принципах єдиноначальності і підзвітний в межах, передбаченим чинним законодавством, Статутом закладу загальної середньої освіти і цим Контрактом, Роботодавцю - відділу освіти Біляївської районної державної адміністрації.

Таким чином, безпосереднім керівником ОСОБА_1 є саме відділ освіти Біляївської районної державної адміністрації, а не Вигодянська сільська рада Одеського району Одеської області, тому у неї відсутній обов`язок повідомляти останню про прийняття будь-яких рішень або про вчинення певних дій.

Пряме підпорядкування - відносини прямої організаційної або правової залежності підлеглої особи від її керівника, в тому числі через вирішення (участь у вирішенні) питань прийняття на роботу, звільнення з роботи, застосування заохочень, дисциплінарних стягнень, надання вказівок, доручень тощо, контролю за їх виконанням (ст. 1 Закону).

Як було зазначено вище, відповідно до п. 1.3. робочої інструкції електромонтера Березанського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Вигодянської сільської ради, наказ № 06/01-10 від 11.01.2021 року, електромонтер безпосередньо підпорядковується завідуючій господарством закладу.

Тобто, не можна стверджувати, що ОСОБА_1 , як директор вказаного навчального закладу, має у прямому підпорядкуванні близьку особу, адже ОСОБА_2 , як електромонтер, підпорядковується завідуючій господарством закладу, а не безпосередньо директору.

Водночас, виникнення реального конфлікту інтересів в контексті спільної роботи близьких родичів могло б мати місце лише у випадку визначення оплати праці, преміювання, заохочень, наданні переваг та пільг, скороченні чисельності працівників, що зумовлює застосування ст. 28 Закону.

Однак, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 нараховувала ОСОБА_2 заробітну плату, премії, не вказано розмір таких виплат, тощо.

Відтак, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання її винною у вчиненні цих правопорушень під час розгляду справи встановлено не було.

Сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє у категоричній формі зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 дій, направлених на порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме - не повідомлення про наявність реального конфлікту інтересів та прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, а тому провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 33-35, 36, 40-1, 172-7, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284, 288, 291 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскарженою до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови виготовлено 13.06.2023 року.

Суддя М.Л. Пасечник

Строк пред`явлення постанови до виконання

згідно Закону України "Про виконавче провадження"

Постанова набрала законної сили

"___" ____________ 2023 року