Роздільнянський районний суд Одеської області
ПО С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №: 511/1344/23

Номер провадження 3/511/728/23

"15" червня 2023 р. суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Іванова О . В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Роздільнянського ВДВС у Роздільнянському районі Одеській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності згідно ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 тривалий час не виплачує аліменти, відповідно до виконавчого листа №2-175/2012 від 22.05.2012 року, виданого Роздільнянським районним судом Одеської області, у зв`язку з чим утворилась заборгованість з 21.02.2012 року по 01.04.2023 року у сумі 104353,00 грн.

У судове засідання особа яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за адресою місця проживання вказаної в протоколі, надав заяву у відповідності до якої просив розглянути справу без його участі та врахувати, що він є офіційно працевлаштованим, аліменти сплачував та з сумою заборгованості не згодний. Неявка ОСОБА_1 не перешкоджає розгляду даної справи по суті.

Згідно з п. 21 ч. 1 ст. 255 КУпАП, державні виконавці мають право складати протоколи про правопорушення за ст. ст. 183-1 у частині, що стосується невиконання законних вимог державного виконавця.

Відповідно до ч.4 розділу XIV наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» від 02.04.2012 № 512/5, у разі наявності в діях боржника ознак адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, чи порушення законних вимог виконавця фізичними, юридичними чи посадовими особами виконавець складає протокол про адміністративне правопорушення (далі - протокол) на бланку за встановленою формою (додаток 11).

Ознайомившись з додатком №11 вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення, який надійшов на адресу суду не відповідає ознакам протоколу, зазначеному в Інструкції з організації примусового виконання рішень, а саме: у розділі відомостей про особу, яка вчинила правопорушення, не зазначено, серію, номер паспорта, коли та ким виданий або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток і т.ін.), дата видачі й найменування підприємства, установи, організації, що його видали.

Окрім того, протокол про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам ст. 256 КУпАП, в якому має бути зазначено: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Протокол складається у двох примірниках, що підписуються виконавцем, який склав протокол, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також свідками і понятими, якщо такі є.

У разі відмови особи, щодо якої складається протокол, від підписання протоколу виконавець робить про це відповідний запис, який засвідчує своїм підписом та підписами свідків у разі їх наявності.

Також, відповідно до ч.4 розділу XIV наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» від 02.04.2012 № 512/5, передбачено що особа щодо якої складається протокол, має право письмово викласти підстави своєї відмови від підписання протоколу, які додаються до протоколу окремо, про що робиться запис у протоколі.

Один примірник протоколу під підпис вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У разі складання протоколу в органі державної виконавчої служби або офісі приватного виконавця, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, запрошується для складання та підписання протоколу.

У виклику зазначаються дата, час та місце складання протоколу. Виклик вважається належним чином врученим, якщо надісланий за адресою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручено особисто.

У разі неявки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у визначений у виклику час виконавець складає відповідний акт, який додається до протоколу.

Про те, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, останній не відповідає вищезазначеним вимогам чинного законодавства.

Так, про обізнаність з вищевказаним протоколом особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна проставити свій підпис, а в разі відмови поставити підпис - про це робиться відповідний запис у протоколі. Порушник дає письмове пояснення по суті скоєного правопорушення, яке записується в протокол, і ставить свій підпис. У разі відмови від пояснення або підписання протоколу - про це робиться запис державного інспектора, що підтверджується підписами свідків.

Однак, даний протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а саме: складений у його відсутність, відсутні пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Особі не роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, під час складання протоколу. Про обізнаність з вищевказаним, порушником не поставлено у протоколі свій підпис, відсутні відомості щодо відмови поставити підпис або направлення йому копії відповідного протоколу; відсутні дані щодо виклику особи для складання протоколу та належного його отримання ОСОБА_1 . Особою, відносно якої складено протокол, не надано письмових пояснень по суті скоєного правопорушення, з матеріалів справи не вбачається, що виклик до виконавця був надісланий рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручено особисто, оскільки такий в матеріалах справи відсутній, що є грубим порушенням права на захист.

Окрім того, не зважаючи на те, що несплата аліментів є триваючим правопорушенням, державний виконавець мав вказати дату, з якої виникла заборгованість зі сплати аліментів, надати належним чином завірену копію судового рішення, яким ОСОБА_1 зобов`язано сплачувати аліменти, докази пред`явлення виконавчого документа до виконання, докази належного повідомлення ОСОБА_1 про необхідність сплачувати аліменти; докази про належне сповіщення ОСОБА_1 про виклик для складання протоколу; належні докази надіслання протоколу на адресу ОСОБА_1 та докази про його отримання.

Діючим законодавством передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах адміністративного обвинувачення, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

За змістом ст. ст. 251,254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протокол про адміністративне правопорушення, але до матеріалів справи не додано будь-яких документів щодо відсутності/наявності перешкод для можливого призначення стягнення у вигляді суспільно корисних робіт.

Протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення і повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП, при цьому суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь-який спосіб конкретизувати зміст обвинувачення, вказаного у протоколі, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, що слідує з загальних засад судочинства, закріплених уст. 129 Конституції України.

Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Разом з тим, неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Так, вказаний протокол та додані до нього матеріали мають чисельні протиріччя в частині суми боргу та періоду його настання, а саме: в протоколі зазначено про наявність заборгованості зі сплати аліментів в сумі 104353грн. за період з 21.02.2012р. по 01.04.2023р.; при цьому в розрахунку заборгованості вказана заборгованість станом на 01.04.2023р., яка становить 104353грн, але не зазначено починаючи з якої дати, при цьому сам розрахунок здійснений з 2019р.; також виконавчий лист має відмітку про повернення виконавчого листа у зв`язку з закінченням терміну виконання, та станом на 01.02.2013р. зазначено залишок боргу 2922,77грн та наявний другий примірник виконавчого листа взагалі без будь який відміток про виконання…

При цьому судом звертається увага, що періоди несплати аліментів, які становлять склад зазначеного правопорушення, повинні враховуватися тільки з 06.02.2018 тобто з моменту набрання чинності ст. 1831 КУпАП, оскільки правопорушення яке відбувалося до 06.02.2018 не може бути кваліфіковано за статтею 1831 КУпАП, адже на той час закон не встановлював такої відповідальності.

Окрім того, диспозиція ч. 1 ст. 183-1 КУпАП визначає адміністративним правопорушенням несплату аліментів на утримання, зокрема, дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Отже, обов`язковою умовою настання відповідальності за вказаною статтею КУпАП є обізнаність особи про пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання та наявність обов`язку сплачувати аліменти.

Однак, матеріали справи не міститься доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 взагалі був обізнаний про відкриття виконавчого провадження, про обізнаність його із існуючою заборгованістю, а саме те, що державний виконавець довів до його відома інформацію про відкриття виконавчого провадження, про існування заборгованості, попередив про можливі наслідки в разі невчасної сплати або невиконання вимоги про сплату аліментів, зокрема щодо можливості притягнення його до адміністративної відповідальності; та взагалі відсутні дані про виклик особи для складання протоколу та про обізнаність ОСОБА_1 про наявність вказаного протоколу, оскільки відсутні дані про його належний виклик на 19.04.2023р (день складання протоколу) та про належне направлення вказаних матеріалів на адресу правопорушника.

Тобто не має підтвердження у вигляді належного та допустимого доказу того, що ОСОБА_1 взагалі отримував будь-які документи по вказаній заборгованості по аліментам, а саме постанову про відкриття виконавчого провадження, довідку-розрахунок, та був обізнаний про наявність виниклої заборгованості по сплаті аліментів, був обізнаний про складання протоколу відносно нього тощо. При цьому, судом звертається увага, що за твердженням ОСОБА_1 він є офіційно працевлаштованим, але з наданих матеріалів не вбачається що державним виконавцем здійснювалися будь-які заходи щодо зясування питання працевлаштування правопорушника та направлення виконавчого листа за місцем роботи вказаної особи; при цьому ОСОБА_1 також не погоджується з сумою заборгованості.

При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом ст.278 КУпАП, при виявленні недоліків в протоколі про адміністративне правопорушення складеному всупереч вимогам ст.256 КУпАП, або в інших матеріалах, що перешкоджають або унеможливлюють об`єктивний розгляд справи, особа, що провадить підготовку до розгляду справи, повертає матеріали справи відповідному правоохоронному органу, що порушив провадження в адміністративній справі на дооформлення.

При поверненні справи про адміністративне правопорушення для належного оформлення, суд керується постановою Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 в якій зазначено, що визнається правильною практика тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст.256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Таким чином, з метою повного, всебічного та неупередженого судового розгляду, об`єктивного та справедливого вирішення справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для повернення адміністративного матеріалу до Роздільнянського відділу Державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління (м. Одеса), для належного оформлення відповідно до вимог КУпАП для забезпечення подальшого судового розгляду даного адміністративного матеріалу.

За змістом рішення Конституційного Суду України від 31березня 2015 року №2-рп/2015 положення частини другої статті 294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього Кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 241 цього Кодексу, про закриття справи. Тобто, постанова судді про повернення матеріалу на дооформлення оскарженню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ч. 3 ст. 183-1, 245, 256, 278 КУпАП суддя,-

ухвалив:

Справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.183-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - повернути на доопрацювання до Роздільнянського відділу Державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління (м. Одеса) для усунення вищевказаних недоліків та перевірки обставин, зазначених у постанові.

Постанова суду оскарженню не підлягає.

Суддя: О. В. Іванова