Номер провадження № 3/756/5660/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Пономаренка А. А.,

за участі секретаря судового засідання Ситника М. Р.,

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

УСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 378151 від 12.08.2023, 12.08.2023 о 20:03 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом легковим автомобілем марки «Volkswagen», моделі «Bora», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м. Києві по вул. Сім`ї Кульженків, у районі будинку № 12-б Після зупинки у ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродня блідість обличчя. Від проходження медичного огляду в лікаря нарколога Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія», яка розташована за адресою: Київ, вул. Петра Запорожця, буд. 20, на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку ОСОБА_1 відмовився.

Дії ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання адміністративного протоколу, кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, в частині керування транспортним засобом, проте заперечував, що не перебував в стані наркотичного сп`яніння та мав і їх ознаки, бо не вживає наркотичних речовин. Огляд відмовився пройти лише тому, бо їхав забирати дитину, якій 11 років, на вокзалі, і яка їхала з літнього табору. Оскільки вважав неправомірними вимоги працівника поліції, та на місці пройти огляд йому не запропонували, він відмовився. І коли вже забрав дитину, проїхав самостійно до КНП «Київська міська клінічна наркологічна клінічна лікарня» де пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння, яким не виявлено в нього жодних ознак сп`яніння. У зв`язку з чим просив закрити адміністративне провадження з підстав відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Розглядаючи справи про адміністративні правопорушення, суд відповідно до положень ст. 1 КУпАП здійснює охорону прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

При цьому, відповідно до статей 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП установлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

При цьому відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд в закладі охорони здоров`я для визначення стану сп`яніння.

Згідно з п. 7 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 378151 від 12.08.2023, 12.08.2023 о 20:03 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом легковим автомобілем марки «Volkswagen», моделі «Bora», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м. Києві по вул. Сім`ї Кульженків, у районі будинку № 12-б Після зупинки у ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродня блідість обличчя. Від проходження медичного огляду в лікаря нарколога Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія», яка розташована за адресою: Київ, вул. Петра Запорожця, буд. 20, на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку ОСОБА_1 відмовився.

Так, оскільки ОСОБА_1 визнано факт керування транспортним засобом в день зупинки працівниками поліції, то суд не вбачає підстав для надання оцінки керування транспортним засобом.

Між тим, досліджуючи матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було встановлено, що ОСОБА_1 самостійно звернувся 13.08.2023 до КНП « Київська міська клінічна наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», що підтверджується висновком КНП « Київська міська клінічна наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» № 004140 (час огляду 12:42 год.), актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.08.2023 (який був витребуваний на підставі запиту суду), журналом реєстрації медичних оглядів, де у висновку та в акті зазначено заключний діагноз тверезий. Слід зауважити, що залишки наркотичної речовини тримаються в організмі людини декілька діб, а отже не виявлення таких ознак ОСОБА_1 , свідчить і про відсутність ознак сп`яніння, які ніби в нього були виявлені працівниками поліції та вказані в протоколі.

При оцінці вказаних обставин, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно з якими усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Крім того, суд ураховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно з яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Так, Верховний Суд України в постанові від 27.06.2019 у справі № 560/751/17 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналогічні положення фактично висловлені Європейським судом з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 у справі «Михайлова проти України», який зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Отже, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП, у даному провадженні, є зафіксована у встановлений законом спосіб відмова водія від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що і є підставою для складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП та притягнення до адміністративної відповідальності. Обов`язок щодо доведення вказаних обставин покладається на працівників поліції, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2003 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №18, судам при розгляді справ необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Сам протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви.

Отже, направлений на розгляд суду адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , не містить відповідного доказового забезпечення, а обвинувачення, яке інкриміноване ОСОБА_1 спростовано медичними документами, які були надані у судовому засіданні, а також витребувані із закладу охорони здоров`я.

У силу приписів ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Тож, на думку суду, матеріали адміністративної справи не містять доказів, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, які б підтверджували скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і давали можливість довести винуватість ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене та беручи до уваги про відсутність доказів в матеріалах адміністративної справи з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та в сукупності -достатності, які б підтверджували скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності, оскільки наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - відсутність доказів на підтвердження складу та події адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 1, 7, 8, 9, 23, 26, 33-35, 130, 247, 268, 278, 280-287, 307, 308 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 378151 від 12.08.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду в десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Оболонський районний суд міста Києва.

Суддя А. А. Пономаренко