Справа № 567/876/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2023 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Венгерчук А.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого в ДПФ "Екотехніка К", паспорт НОМЕР_1 виданий 14.07.2000

за ч. 3 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення

(права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України ОСОБА_1 роз`яснені)

встановила:

24.04.2023 близько 08:25 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , будучи власником домашніх тварин собак по кличці "Мурат" та "Айза", не забезпечив їх належне утримання внаслідок чого собаки накинулися на малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до нанесення йому тілесних ушкоджень.

ОСОБА_1 в суді вину у вчиненні правопорушення визнав частково. Підтвердив, що дійсно утримує в своєму господарстві трьох собак. Вказав, що двоє собак прив`язані у нього в дворі, а одна бігала по подвір`ю без прив`язу. По факту нападу його собак на дитину йому нічого не відомо.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також інші документи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена протоколом про адміністративне правопорушення від 01.05.2023 серії ВАБ №942684 та матеріалами справи: поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , витягом ЄО від 24.04.2023, довідкою КНП "Острозький центр первинної медичної допомоги" Острозької міської ради від 25.04.2023, фототаблицями.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, їх достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вони є допустимими, достатніми, достовірними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи.

Вислухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 допустив перебування собак поза межами їх утримання без супроводження з використанням повідка та намордника, чим порушив ст. 9 Закону України "Про захист тварин від жорсткого поводження".

Адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 154 КУпАП настає за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях), що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.

Громадським місцем, в розумінні Кодексу про адміністративні правопорушення, згідно статті 178 КУпАП, є вулиці, закриті спортивні споруди, сквери, парки, всі види громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення)

Статтею 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» визначено особливості утримання домашніх тварин, в тому числі собак, а також права і обов`язки їх власників. Згідно абз.4 частини сьомої цієї статті, дозволяється утримувати домашніх тварин - у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на прив`язі або без неї.

Вигулом собаки вважається її перебування за межами постійного утримання, що в свою чергу потребує супроводження, а також застосування повідка чи намордника.

Особи, які утримують домашніх та інших тварин, зобов`язані: дотримуватись правил громадського порядку, норм співіснування, ветеринарних та санітарно-гігієнічних норм експлуатації жилих приміщень; не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб, не створювати загрози безпеці людей; забезпечити домашній тварині необхідні умови, що відповідають її біологічним, видовим та індивідуальним особливостям; тримати собак (власникам собак, які мають у володінні та (або) користуванні земельні ділянки) на прив`язі і спускати їх з прив`язі лише на території, що має огорожу, яка унеможливлює проникнення собаки за її межі, застерігати написом при вході та по периметру об`єкта або території про наявність таких собак; виводити собак до місць та зон їх вигулу лише у наморднику (крім собак дрібних порід та їх метисів) та на повідку з прикріпленими до нашийника ідентифікуючими позначками, маючи при собі засоби для прибирання екскрементів тварини; забезпечити умови недопущення втечі тварини та нападу її на людей та інших тварин.

Дослідженими доказами підтверджується, що собаки ОСОБА_1 вибігли з огородженої території, де вони утримувались без прив`язі та намордника та без нагляду їх утримувача і напали на потерпілого, що вказує на наявність правопорушення, передбаченого ст. 154 КУпАП.

Водночас, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості що діями ОСОБА_1 , що виразилися у порушенні правил утримання собак, було спричинено заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, то дії ОСОБА_1 не можна кваліфікувати за ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Разом з тим, у КУпАП, відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З позиції Верховного Суду в постанові від 19 жовтня 2021 в справі №552/2540/20 витікає, що межі повноважень суду щодо перекваліфікації/зміни кваліфікації допускаються лише в бік покращення становища особи, зокрема шляхом застосування закону про менш тяжке діяння. Закриття судом провадження у тих випадках, коли існують підстави для перекваліфікації дій не узгоджується із завданнями судочинства. Відмова від переслідування особи за наявності у її діях ознак іншого караного діяння (менш тяжкого, ніж те, у якому їй пред`явлено звинувачення) суперечитиме таким засадам як верховенство права, законність та диспозитивність, що призведе до безкарності винного і створить умови для повторної віктимізації.

Наведене (щодо закриття провадження у тих випадках, коли існують підстави для перекваліфікації дій) також узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 03 липня 2019 (справа № 288/1158/16-к).

За наведених обставин, враховуючи, що перекваліфікація інкримінованого особі правопорушення призводить до пом`якшення відповідальності, суд приходить до висновку про необхідність такої перекваліфікації та вважає доведеним, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 154 КУпАП. При цьому перекваліфікація дій не порушує прав ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення.

Застосовуючи вид адміністративного стягнення, враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, а також всі обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за вчинення даного правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення судом взято до уваги те, що ОСОБА_1 є працездатним, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

За таких обставин, вважаю за необхідне застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу, що буде необхідним і достатнім для його виховання та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 24, 221, 276, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановила:

визнати ОСОБА_1 таким, що вчинив правопорушення, передбачене ч 1 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

У разі несплати штрафу в 15-ти денний термін, штраф підлягає примусовому стягненню з ОСОБА_1 в порядку ст.308 КУпАП у подвійному розмірі, а саме в сумі 340 грн.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.