Справа № 674/884/23
Провадження № 3/674/311/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року м.Дунаївці

Суддя Дунаєвецького районного суду Хмельницької області Шафікова Ю.Е., розглянувши матеріали які надійшли від відділення №2 поліції Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , пенсіонера, -

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 14.09.2022 року та 27.02.2023 року, будучи притягнутим протягом року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2КУпАП, ч. 2 ст.173-2 КУпАП, 18.05.2023 року близько 19 год. 00 хв., за місцем свого проживання, перебуваючи в п`яному вигляді, вчинив відносно своєї дочки ОСОБА_2 домашнє насилля психологічного характеру, а саме обзивав словами нецензурної лайки, штовхав, виганяв із будинку, внаслідок чого могла бути завданна шкода її психологічному здоров`ю, чим порушив п.14 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, зазначив, що між ним та його донькою стався конфлікт, через те, що він вирішив справити природню потребу біля туалету, що на території домогосподарства. Донька побачивши це почала сваритись і ображати, а також вдарила по голові, після чого почала йти кров, в подальшому приїхали працівники поліції.

Потерпіла ОСОБА_2 судовому засіданні підтвердила факт сварки з батьком, пояснивши що побачила як батько перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вирішив сходити до туалету на вулиці біля туалету. Почала на нього кричати та сваритись, він висловлювався на її адресу нецензурною лайкою. Такі конфлікти відбувають регулярно.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, не доведена.

Відповідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією та об`єктивною стороною правопорушення за ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення. Крім того, обов`язковими ознаками складу правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП України є те, що особою, потерпілою від насильства в сім`ї, може бути лише член сім`ї, діяння обов`язково повинно бути протиправним, яке призвело або могло призвести до порушень прав члена сім`ї.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року, домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 частини 1 статті 1 цього Закону визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, є можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З врахуванням позиції сторін суддя не вбачає наявності факту шкоди психологічному здоров`ю.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягується до відповідальності є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019 р. у справі №204/2352/16-а).

Із пояснень наданих в судовому засідання слідує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як батько з донькою постійно мають конфлікти між собою, у яких обопільно вживають образливі слова відносно один одного.

Тому враховуючи, що винуватість ОСОБА_1 не доведена, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно вимог п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в діях останнього події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду в 10-тиденний строк з дня винесення постанови.

Суддя Ю. Е. Шафікова