Справа № 353/727/23
Провадження № 3/352/1233/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 рокум. Івано-Франківськ

Суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області Олійник М.Ю., розглянувши матеріали, що надійшли з відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 110484 від 03 липня 2023 року вказано, що ОСОБА_1 03 липня 2023 року в 20 год 41 хв по вул. Винниченка в м. Тлумач, керував транспортним засобом Daewoo «ТІ3110», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкіри обличчя. У встановленому законом порядку зі згоди водія проводився тест за допомогою сертифікованого апарату Драгер 6810, результат позитивний 1,78 %, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину не визнав та пояснив, що дійсно 03 липня 2023 року керував транспортним засобом, але в стані алкогольного сп`яніння не перебував. З результатами приладу Драгер не погодився та просив працівників поліції відвести його на огляд до медичного закладу, проте його прохання було проігнороване.

Захисник Маринчак О.С. заявив клопотання про закриття справи у відношенні ОСОБА_1 через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки, працівниками поліції був порушений порядок огляду ОСОБА_1 . Так, після проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, працівники поліції не з`ясували у ОСОБА_1 чи погоджується він з результатами, на його прохання відвести його для проходження огляду в медичний заклад, жодним чином не відреагували. Долучений до протоколу відеозапис є неналежним доказом, оскільки записаний на мобільний телефон. В протоколі про адміністративне правопорушення некоректно викладена фабула адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 суду повідомив, що 03 липня 2023 року він їхав на передньому пасажирському сидінні Daewoo «ТІ3110», номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Автомобіль був зупинений працівникам поліції, ОСОБА_1 зробили зауваження з приводу не користування ременем безпеки. Потім запропонували пройти огляд на встановлення стану сп`яніння, на що останній погодився. З результатами приладу Драгер ОСОБА_1 не погодився та просив відвести його до медичного закладу, проте його прохання працівники поліції проігнорували і склали у відношенні нього адміністративний протокол.

Відповідно до змісту вимог ст.245 КУпАП, завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими засобами.

Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , клопотання захисника Маринчак О.С., допитавши свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Так, на обґрунтування причетності ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суду були надані: протокол серії ААД № 110484 від 03 липня 2023 року про адміністративне правопорушення (а.с.3); довідку тесту № 3527 від 03 липня 2023 року з результатом 1,78 % проміле (а.с.4); направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 03 липня 2023 року (а.с.5); зобов`язання до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.6); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою приладу «Драгер 6810», результат позитивний 1,78 %, від підписання якого ОСОБА_1 відмовився (а.с.7); копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатор Alcotest 6810 (а.с.9); відеоматеріал на диску ( а.с.8).

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Щодо доводів сторони захисту стосовно порушення порядку огляду на встановлення стану сп`яніння, суд звертає увагу на таке:

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок).

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, або у медичному закладі. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

У разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, у якому зазначає ознаки сп`яніння та дії водія щодо ухилення від огляду (п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного… сп`яніння і проведення такого огляду від 17.12.2008 року).

Аналіз викладених вище норм Закону свідчить про те, що підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення за керування у стані алкогольного сп`яніння на підставі результатів огляду, проведеного поліцейськими на місці зупинки, безумовно є та обставина, що водій погодився із встановленими результатами.

Із відеозаписів працівників поліції (диск а.с.8) встановлено, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Drager» із результатом 1,78 % проміле, після чого, відеозапис відразу припинився. Тобто працівники поліції не запитали чи погоджується він з результатам огляду та не роз`яснили йому його право в разі не згоди з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу, пройти такий огляд в медичному закладі.

Частиною 3 статті 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди водія з результатами огляду, проведеного поліцейськими на місці, огляд водія проводиться у закладі охорони здоров`я.

При цьому, закон не зобов`язує водія висловлювати прохання пройти огляд у медичному закладі, а покладає обов`язок щодо дотримання процедури огляду саме на поліцейських.

На думку суду, відмова ОСОБА_1 підписати відповідний акт огляду, безсумнівно свідчить про його не згоду з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Як свідчить наданий відеозапис, поліцейські взагалі не з`ясовували чи згоден ОСОБА_1 з результатом огляду, чи бажає пройти огляд у закладі охорони здоров`я, чи не відмовляється їхати до лікарні, а лише повідомили, що починають складати протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказане було підтверджене також показаннями, допитаного судом, свідка ОСОБА_2 .

Оскільки у водія не було з`ясовано, чи погодився він із встановленим на місці результатом огляду із застосуванням приладу «Драгер» на місці зупинки, такий результат не може бути прийнятий як доказ керування водієм транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Іншого доказу (висновку лікаря), який би згідно закону (ч.3 ст.266 КУпАП) підтверджував, що ОСОБА_1 керував авто у стані алкогольного сп`яніння, у справі немає, до медичного закладу він не доставлявся, хоча не відмовлявся від проведення огляду у лікарні.

Зазначене є істотним порушенням встановленої ч.3 ст.266 КУпАП процедури огляду водія на стан сп`яніння, що має наслідком її недійсність, відповідно до положень ч.5 ст.266 КУпАП.

Щодо посилань сторони захисту про відсутність в проколі про адміністративне правопорушення коректного викладу суті адміністративного правопорушення, суд звертає увагу на таке:

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 110484 від 03 липня 2023 року вказано, що ОСОБА_1 03 липня 2023 року в 20 год 41 хв по вул. Винниченка в м. Тлумач, керував транспортним засобом Daewoo «ТІ3110», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкіри обличчя. У встановленому законом порядку зі згоди водія проводився тест за допомогою сертифікованого апарату Драгер 6810, результат позитивний 1,78 %, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Натомість диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушення є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, суть зазначеного правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_1 , не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою складено протокол, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що саме по собі не утворює складу адміністративного правопорушення.

Дані про подію є істотними складовими формулювання обставин правопорушення, що ставляться у вину особі, та є частинами складу адміністративного правопорушення, що, відповідно, підлягає обов`язковому доказуванню.

Обставини, які мали місце і стали підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, повинні бути достатніми для повного розуміння суті правопорушення.

Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не була доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви щодо доведеності винуватості необхідно тлумачити на користь особи, яка притягається до відповідальності (ст.62 Конституції України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 283,284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Максим ОЛІЙНИК