Номер провадження3/205/5323/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2023 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

судді - Шиян В.В.,

за участю секретаря Сєдих Ю.О.

за участю захисника адвоката Вороновської О.В.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1

за ч. 1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИЛА:

До Ленінського районного суду міста Дніпропетровська надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №990531 від 08.11.2023 року ОСОБА_1 08 листопада 2023 року, приблизно о 20-50 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство відносно свого сина ОСОБА_2 , а саме: дії психологічного характеру, що полягали в погрозах щодо фізичної розправи та нецензурній лайці відносно останнього.

Таким чином, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП.

ОСОБА_1 свою провину не визнала, вказувала, що ніякого домашнього насильства не вчиняла. Зазначила, що після того, як вона зробила зауваження своєму синові з приводу вирішення побутових питань, останній почав висловлюватися на її адресу нецензурною лайкою, поводити себе агресивно та неадекватно відносно неї, що в свою чергу спровокувало конфлікт. А в подальшому, коли конфлікт було вичерпано, та вона намагалася заспокоїтися, він викликав поліцію. Вважає, що ніякого домашнього насилля не відбувалося, а був лише сімейний конфлікт. Просила провадження по справі закрити.

Потерпілий ОСОБА_2 надав на адресу суду заяву, в якій зазначив, що 08.11.2023 року він викликав поліцію з приводу того, що мати ОСОБА_1 почала принижувати його та його дівчину, намагалась вдарити їх, вимикала світло в їх кімнаті. Зазначив, що мати перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння. Визнав ті обставини, що розмовляв з матір`ю грубо та нецензурною лексикою, але вважає що це саме вона спровокувала конфлікт. Крім того, звернув увагу суду на те, що саме агресія матері відносно нього та його дівчини спровокувала таку його поведінку. Просить справу розглядати без його участі.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Вороновська О.В. зазначила, що 08.11.2023 року між ОСОБА_1 та її повнолітнім сином ОСОБА_2 виникла суперечка, конфлікт, через те, що син не порадившись заздалегідь з матір`ю, з якою проживає в одному спільному житлі та на одній житловій площі, привів у квартиру незнайому особу, яку збирався залишити проживати в квартирі на невизначений час, що безперечно не можна вважати домашнім насильством. 08.11.2023 року, ОСОБА_1 перебувала на дні народженні у подруги, та повернувшись ввечері, застала безлад вдома та сина з подругою, про що зробила зауваження синові. У відповідь син відповів нецензурною лайкою та образами в бік матері. При цьому, син своєю поведінкою та неповажним ставленням до матері розпочав цей конфлікт, а потім ще і викликав поліцію, повідомивши при виклику неправдиві дані (що матір побила заявника та лікувалася у психіатричній лікарні Бехтерєва) (арк. 6 справи), які, звісно, не підтвердилися при прибутті поліцейських. З боку ОСОБА_1 не було жодних погроз щодо фізичної розправи, так само як і образ, які б могли спричинити реальну загрозу для психічного здоров`я сина. ОСОБА_1 завжди виступала за розумний діалог та спілкування, остання ніколи не зловживала алкогольними напоями та не знаходиться у алкогольній залежності. Наголосила увагу суду на тому, що із рапорту поліції вбачається що поліцейські, що прибули на виклик не чули та не бачили з боку особи що притягається до адміністративної відповідальності погроз та образ. Про погрози та образи повідомив поліції ОСОБА_2 , який, як вже було зазначено, при виклику поліції, повідомив неправдиву інформацію про подію. Свідків події не було, понятих не залучалося, відео з нагрудної камери поліцейських відсутнє. Також поліцейськими при складанні оцінки ризиків вчинення домашнього насильства після бесіди з потерплим у формі оцінки, що долучена до матеріалів справи, були не вірно заповнені відповіді на пункти 1, 12, 14, які явно мали б бути позначені відповідями «ні», ніж «так», як це позначено у формі, що також виключає будь які ризики домашнього насильства та взагалі, подію домашнього насильства 08.11.2023 року. Одночасно, в матеріалах справи відсутні будь які докази чинення психологічного насильства, підтверджені зверненнями до психолога або звернення до центру допомоги жертвам домашнього насилля, як до, так після 08.11.2023 року. У зв`язку із наведеним, просила суд закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Частина 1 ст.173-2КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VІІІ від 07 грудня 2017 року (далі за текстом Закон 2229-VІІІ) визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктам 3, 14 статті 1 Закону 2229-VІІІ домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

На підтвердження обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, до матеріалів справи було долучено рапорт поліцейського взводу 2 роти 4 батальйону 3 УПП в Дніпропетровській області Манько А.С., відповідно до якого вбачається, що прибувши за адресою виклику: АДРЕСА_2 було виявлено заявника ОСОБА_2 , який повідомив, що його мати ОСОБА_1 ображала заявника та погрожувала фізичною розправою. Жодного посилання знаходження ОСОБА_1 в стані сильного алкогольного сп`яніння, або про неадекватну, агресивну її поведінку під час приїзду поліції в рапорті не зазначено.

Інші докази вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства в матеріалах справи відсутні.

Також судом було встановлено присутність під час конфлікту ще однієї людини - дівчини ОСОБА_2 яка не була допитана співробітниками поліції з приводу конфлікту що мав місце 08 листопада 2023 року.

Разом з тим, ОСОБА_2 у своїх письмових поясненнях визнає ті обставини, що між та матір`ю виник конфлікт на побутовому рівні, під час якого кожна сторона висловлювала на адресу іншої нецензурною лексикою.

Таким чином рапорт працівника поліції, поданий в якості єдиного доказу щодо вчинення домашнього насильства, який не розкриває об`єктивної сторони адміністративного правпорушнення передбаченого ст. 173-2ч. 1 КпАП України, не може слугувати беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення за відсутності будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

При цьому суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

На підставі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що під час розгляду даної адміністративної справи не було встановлено суб`єктивної та об`єктивної сторони адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч.1 КпАП України, оскільки між сторонами сталася обоюдна сімейна сварка, під час якої кожна сторона висловлювала своє незадоволення обставинами, виражалися нецензурною лайкою, застосовували фізичну силу один до одного ( штовхалися) , що не може бути розцінено судом як прояви домашнього насилля в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VІІІ від 07 грудня 2017 року.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.1 КУпАП, закрити через відсутність в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч.1 КпАП України на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КпАП України закрити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги про апеляційне оскарження протягом десяти днів із дня її проголошення.

Суддя Шиян В.В.