Провадження № 33/801/1132/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шидловський О. В.
Доповідач: Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника Кадочнікова Андрія Олеговича, подану від імені ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2023 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

Відповідно до обставин встановлених судовим рішення, ОСОБА_1 , 25.06.2023 року о 16 год. 22 хв., в м. Вінниці, по вул. Д.Нечая, 156/2, керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння водій у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки. Велась відеофіксація. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись з постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2023 року захисник Кадочніков А. О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження цієї постанови, яку отримано 07 листопада 2023 року, провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрити в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що сторона захисту вважає оскаржувану постанову необґрунтованою та незаконною і такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та презумпції невинуватості.

Зокрема вказує, що у справі відсутні будь-які докази факту адміністративного правопорушення, та суд першої інстанції безпідставно встановив вину особи. Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні жодні докази відмови водія від проходження медичного огляду у встановленому законодавством порядку, а також докази керування транспортним засобом. Отже у працівника поліції не було підстав для зупинки транспортного засобу. При цьому відеозапис зупинки транспортного засобу та пояснень працівника поліції причин зупинки також відсутній. Більше того, з наявного в матеріалах справи відеозапису із портативного відеореєстратора працівника патрульної поліції вбачається, що під час спілкування з поліцейськими, водій поводив себе адекватно, чітко відповідав на їх запитання, висловлював свої заперечення, його поведінка цілком відповідала обстановці. Отже вважає, що навіть за умов фіксування відмови від проходження огляду були відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності через незаконність його зупинки. Крім того, працівник поліції ОСОБА_2 не пропонував пройти огляд на місці зупинки через відсутність в нього при собі спеціальних технічних засобів, чим порушив встановлений ст. 266 КУпАП порядок проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів. що знижують її увагу та швидкість реакції. При цьому працівник поліції не представився, фактично провів незаконний обшук і лише в результаті виниклого конфлікту склав матеріали за ст. 130 КУпАП. Таким чином, сторона захисту вважає, що в даному випадку поведінка поліцейського ОСОБА_2 була очевидно неправомірною по відношенню до ОСОБА_1

ОСОБА_1 та його захисник Кадочніков А. О. в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Положеннями частин першої, другої статті 285 КУпАП передбачено, що постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП в разі заявлення клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, останнє вирішується суддею апеляційного суду. При цьому слід взяти до уваги обставини, які об`єктивно вплинули чи могли вплинути на можливість оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Процедура перегляду постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в апеляційному порядку регулюється положеннями статті 294 глави 24 «Оскарження постанови по справі про адміністративні правопорушення» розділу IV Кодексу. Цільовим призначенням цієї глави є встановлення порядку оскарження, зокрема, постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Таким чином, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не з моментом отримання її копії.

Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , через свого захисника Кадочнікова А. О., оскаржує постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2023 року.

Відповідно до частини 2 статті 294 КпАП України початком строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2023 року є день її проголошення.

Апеляційну скаргу на постанову суду захисник Кадочніков А. О. подав до суду засобами поштового зв`язку 13.11.2023, про що зазначено на реєстраційному штампі відповідальним працівником поштового відділення, тобто з пропуском встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП строку, одночасно із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду. Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що копію оскаржуваної постанови отримано захисником 07.11.2023 року. З пояснень захисника встановлено, що повний текст постанови він отримав 07.11.2023, коли оскаржувану постанову було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень цього ж числа, про що надав суду копію з відміткою суду про дату отримання судового рішення.

Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що заявлене клопотання про поновлення строку оскарження підлягає задоволенню.

В судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснив, що не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Його колегу по роботі, який колись був притягнутий до відповідальності за зберігання наркотиків, почали обшукувати працівники поліції, а потім і автомобіль ОСОБА_1 , на що останній заперечував, почав дзвонити знайомим і питати про законність таких дій. Працівники поліції обшукали всю машину, вимагали все витягувати з одежі і машини, проте нічого протизаконного не знайшли. У зв`язку з цим виник конфлікт з працівником поліції, який при цьому повідомив ОСОБА_1 , що вважає його таким, що перебуває у стані наркотичного сп`яніння і він зараз поїде з ними для з`ясування цього питання. ОСОБА_1 вважав це помстою, оскільки йому не роз`яснили порядок проходження огляду, проте погодився їхати і навіть наполягав на цьому, однак поліціант сказав, що вже пізно і він іде складати протокол. Він неодноразово звертався до працівників поліції з пропозицією їхати для проходження огляду, навіть підходили до їх машини щоб їхати, що видно на відеозапису, проте їм відмовляли.

Захисник Кадочніков А. О. суду пояснив, що відеозапис, якій долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, був зіпсований. Судом неодноразово направлявся запит на витребування відеозапису подій у даній справі, проте відеозапис проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, зокрема відмови водія ОСОБА_1 від його проходження, суду не було надано. При цьому у відповіді було зазначено, що це увесь наявний відеоматеріал. Проте на цьому відеозапису лише зафіксовано проведення обшуку, про що працівниками поліції не було складено відповідний процесуальний документ, а також продовження відеозапису починається з моменту складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення в службовій машині.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляції, приходжу до висновку, що апеляційна карга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Окрім того, згідно ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2, 3 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За правилами частини 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, повертаючись до обставин даної справи, в даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. При цьому, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що в долученому до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису відсутній зафіксований технічними засобами факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, що має вирішальне значення для встановлення вини ОСОБА_1 , оскільки цього вимагають положення ч. 2, 5 ст. 266 КУпАП.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Частина 2 ст. 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вінницький міський суд Вінницької області в постанові від 01.11.2023 в якості доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 врахував данні, що вказані у вказаному вище протоколі про адміністративне правопорушення і, визначаючи наявність складу адміністративного правопорушення, помилково послався на протокол серії АДД № 432601 від 25.06.2023. Проте, враховуючи встановлені вище обставини справи, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 432601 не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому неможливо перевірити за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

З огляду на міркування викладені вище, суд не може покласти в основу обвинувачення лише данні зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки, з огляду на заперечення їх особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснення свідків мають вирішальне значення по даній справі.

Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останньої, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Обов`язково слід наголосити, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Карелін проти Росії», пункт 54 справи «Озеров проти Росії», пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»).

У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню з винесенням нової постанови, якою закрити провадження в зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника Кадочнікова Андрія Олеговича, подану від імені ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, скасувати та провадження у справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко