Справа № 303/1368/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю потерпілого ОСОБА_1 та його представника адвоката Митровки Я. В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/423/20 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Качайла А. І. в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.03.2020.

Цією постановою, з урахування постанови судді від 30.03.2020 про виправлення описки:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розміні 420,20 грн.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 363865 від 09.03.2020 та постанови судді від 24.03.2020 вбачається, що ОСОБА_2 09.03.2020 о 13 год 55 хв, на 14 км автодороги Н-09, керуючи транспортним засобом «Chevrolet Aveo» номерний знак НОМЕР_1 , на порушення вимог пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечної швидкість, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Caddy» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який зупинився попереду, після чого даний транспортний засіб по інерції відкинуло на транспортний засіб марки «Opel Vivaro» номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , який зупинився попереду, внаслідок чого зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі захисник Качайло А. І. просить постанову скасувати та встановити факт відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України ОСОБА_2 не порушував, оскільки перебував на зустрічній смузі руху, а причиною настання дорожньо-транспортної пригоди стали саме дії водія ОСОБА_1 , який не дотримався вимог пунктів 10.1, 10.4 цих Правил. Звертає увагу на те, що працівники поліції належним чином не з`ясували всіх обставин події, не зафіксували наявний слід екстреного гальмування водієм ОСОБА_2 . На його думку, суд порушив вимоги ст. 245, 252 КУпАП та притягнув у цій справі до відповідальності ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1

-2-

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника-адвоката Качайла А. І., неявка яких з урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що ОСОБА_2 та його захисник-адвокат Качайло А. І. належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, а розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями як ОСОБА_2 , так і його захисника-адвоката Качайла А. І., зокрема: 28.06.2023, 30.08.2023, 24.10.2023.

Апеляційний суд зауважує, що переважна більшість клопотань сторони захисту про необхідність відкладення розгляду справи щодо ОСОБА_2 , обґрунтовані перебуванням як ОСОБА_2 , так і адвоката Качайла за межами області, при цьому жодного разу останніми не надано належних доказів, які б підтверджували вказані обставини.

Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисник повинні добросовісно використовувати надані процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язані демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Приймаючи рішення про розгляд справи без участі ОСОБА_2 та його захисника-адвоката Качайла А. І., враховуються і вимоги чинного законодавства щодо розгляду справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 та його захисника-адвоката Качайла А. І., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП.

Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_1 та його представника-адвоката Митровки Я. В., які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

-3-

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 09.03.2020 о 13 год 55 хв на 14 км автодороги Н-09, керуючи транспортним засобом «Chevrolet Aveo» номерний знак НОМЕР_1 , на порушення вимог пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечної швидкість, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Caddy» з реєстраційними номерами НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який зупинився попереду, після чого даний транспортний засіб по інерції відкинуло на транспортний засіб марки «Opel Vivaro» номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , який зупинився попереду, внаслідок чого зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 363865 від 09.03.2020, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.03.2020, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 від 09.03.2020.

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 13.1 Правил дорожнього руху України визначено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

З письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що 09.03.2020 керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo» номерний знак НОМЕР_1 , рухався на автомобільній дорозі Н-09 Мукачево-Рогатин зі швидкістю 75 км/год, перед ним почав різко гальмувати автомобіль марки «Volkswagen Caddy», він загальмував теж та прийняв крайнє ліве положення, однак відбулося зіткнення з даним транспортним засобом, який по інерції зіткнувся з попереднім.

З письмових пояснень ОСОБА_1 слідує, що він 09.03.2020 рухаючись по автодорозі Мукачево-Рогатин на автомобілі марки «Volkswagen Caddy» з реєстраційними номерами НОМЕР_2 , зі швидкістю 60-65 км/год, за с. Залужжя побачив чергу автомобілів, через проведення на дорозі ремонтних робіт, зупинився перед чергою на відстані 5 м від попереднього мікроавтобуса марки «Опель Віваро», коли в нього ззаду в`їхав автомобіль марки «Шевроле Авео» і його по інерції відкинуло в автомобіль, який стояв попереду.

З письмових пояснень ОСОБА_4 вбачається, що 09.03.2020 рухаючись по автодорозі Мукачево-Рогати в напрямку м. Мукачева, за с. Залужжя, керуючи транспортним засобом марки «Opel Vivaro» номерний знак НОМЕР_3 , побачив попереду колону автомобілів, які стояли в черзі, у зв`язку з ремонтними роботами. Зупинившись перед стоячими попереду автомобілями, відчув удар у задню частину автомобіля.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення цим доказам суд дав належну оцінку та вірно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, а тому доводи захисника в апеляційній скарзі про відсутність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є необґрунтованими і такі апеляційним судом відхиляються.

-4-

Доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд розцінює як форму захисту і намаганням уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки такі спростовуються дослідженими у судовому засіданні вищенаведеними доказами, які узгоджуються між собою, і які суд уважає належними, допустимими, достовірними та достатніми у даній справі.

Твердження захисника про необхідність врахування як доказів відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП апеляційний суд відхиляє, оскільки додані захисником висновки експерта № 10/ЕД від 29.04.20202 та № 9311 від 09.09.20220, ґрунтуються на вихідних даних, отриманих із заяви адвоката Качайла А. І., в яких він виклав суб`єктивне бачення обставин дорожньо-транспортної пригоди, а тому до уваги прийняті бути не можуть. У тому числі, у цих висновках не враховано, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, на дорозі тривали ремонтні роботи та здійснювався рух регулювальником про, що зазначили у своїх пояснення свідок ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_1 .

Між тим, обидва експертних висновки містять заключення про те, що в дорожній ситуації, яка склалася, водій ОСОБА_2 повинен був діяти згідно вимоги пункту 12.3 Правил дорожнього руху України з посиланням на термін «небезпека для руху», що є в пункті 1.10 Правил дорожнього руху України, недотримання вимог якого і ставилось йому за провину, згідно протоколу про адміністративне правопорушення.

Окрім того, згідно висновку експерта № СЕ-19/107-21/7679-ІТ від 28.09.2021, на проведення якого наполягала сторона захисту, вбачається, що авто-технічна експертиза встановлює виключено відповідність (невідповідність) дій водіїв вимогам Правил дорожнього руху України, оцінюючи лише зовнішню сторону цих дій і розглядаючи водія як об`єкт, що виконує систему операцій з управління транспортним засобом і володіє середніми показниками швидкості реакції і уважності.

Згідно письмових пояснень, які надав суду потерпілий ОСОБА_1 слідує, що висновки експерта № 9311 від 09.09.2020 та експертного дослідження № 10/ЕД від 29.04.2020, якими встановлено нібито відсутність у ОСОБА_2 можливості уникнення зіткнення та наявність такої можливості у ОСОБА_1 , ґрунтуються на наданих стороною захисту вихідних даних, які не відповідають фактичним обставинам справи. Потерпілий ОСОБА_1 вказує на те, що для проведення судової експертизи, так і для проведення експертного дослідження, ОСОБА_2 не було надано ні пояснень учасників дорожньо-транспортної пригоди, ні копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 363865 від 09.03.2020. Крім того, потерпілий зазначає, що захистом повністю ігноруються ті обставини, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, рух транспортних засобів у сторону м. Мукачева було обмежено регулювальником, у зв`язку з пропуском зустрічного транспорту, і що він зупинився з включеною аварійною сигналізацією, що є ознакою виникнення небезпеки для руху автомобілів, однак водієм ОСОБА_2 це враховано не було. Потерпілий вказує на те, що будь-яку зміну напрямку руху, тобто повороту праворуч або ліворуч, розвороту він не здійснював, його автомобіль стояв. Тобто посилання адвоката Качайла А. І. в апеляційній скарзі на зміну руху його автомобіля, є недостовірними.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 також було замовлено у Закарпатському науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України проведення судової експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди. Вказані висновки експертом зроблено з врахуванням встановлених посадовими особами Національної поліції обставин та пояснень учасників дорожньо-транспортної пригоди. Вказаним висновком від 03.03.2022 № СЕ-19/107-22/1632-ІТ стверджується, що в заданій дорожній ситуації водій автомобіля марки «Chevrolet Aveo» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 , з моменту виникнення йому небезпеки для руху, мав технічну

-5-

можливість уникнути зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Caddy» з реєстраційними номерами НОМЕР_2 , шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування із зменшенням швидкості керованого ним автомобіля до швидкості руху автомобіля «Volkswagen Caddy» з реєстраційними номерами НОМЕР_2 , щоб транспортні засоби не контактували один з одним. Вищенаведене у сукупності свідчить про те, що ОСОБА_2 у порушення вимог п. 12.1 та п. 13.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не було враховано дорожню обстановку та не вибрано безпечної дистанції та безпечного інтервалу. На основі наведеного, ОСОБА_1 вважає, що наявні у справі матеріали містять достатні підстави для встановлення поза розумним сумнівом вини ОСОБА_2 у вчиненні ним дій, які мають ознаки інкримінованого йому адміністративного правопорушення і просить суд, апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.03.2020 без змін.

Окрім того, апеляційним судом з урахуванням заявлених захисником ОСОБА_2 адвокатом Качайлом А. І. та адвокатом Митровкою Я. В. в інтересах потерпілого ОСОБА_1 клопотань, з метою з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, а також усунення будь-яких сумнівів та для об`єктивного розгляду справи щодо ОСОБА_2 , було призначено по справі судову авто-технічну та транспортно- трасологічну експертизу.

З висновку експерта за результатами проведення комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 03.03.2023 за № 840/841//22-22 вбачається, що наявність технічної можливості у водія автомобіля «Chevrolet Aveo» уникнути зіткнення із автомобілем «Volkswagen Caddy» за умов, вказаних у постанові питання, залежала від належного дотримання водієм ОСОБА_2 вимог п. 1.10 Правил дорожнього руху України, в частині визначення терміну «безпечна дистанція», зміст яких наведений у п. 1 дослідницької частини цього висновку, для чого у останнього не було перешкод технічного характеру. З урахуванням дорожньої обстановки, яка склалася перед та на момент ДТП, дії водія ОСОБА_2 перебувають у причинному зв`язку із настанням пригоди. Для відповіді на дані питання спеціальних пізнань у галузі судової автотехніки не потрібно. Така відповідь надається судом самостійно, у відповідності до вимог п. 1.10 Правил дорожнього руху України, в частині визначення терміну випередження та обгін. Разом з тим, наведена у постанові цих питань дорожня обстановка, з урахуванням вимог п. 2.3(б) Правил дорожнього руху України, вимагала від водія ОСОБА_2 дотримання безпечної швидкості, безпечної дистанції та зменшення швидкості аж до зупинки в межах правої смуги руху свого напрямку. Отже, в діях водія ОСОБА_2 вбачалися невідповідності вимогам п. 1.10 (в частині визначення термінів безпечна дистанція, безпечна швидкість, небезпека для руху), 2.3(б), 12.3 Правил дорожнього руху України, зміст яких наведений у пп.5.6. дослідницької частини цього висновку. За вказаних обставин, що наведені у змісті поставленого питання, дії водія автомобіля «Volkswagen Caddy», щодо різкого гальмування чи зупинки, не перебувають у причинному зв`язку з настанням пригоди. Встановити (або підтвердити) координати розташування місця зіткнення автомобіля «Chevrolet Aveo» із автомобілем «Volkswagen Caddy», у зв`язку з відсутністю суттєвої слідової та речової інформації, що була виявлена на ділянці скоєння ДТП і зафіксована в первинних документах, не видається можливим (докладніше див. п. 8 дослідницької частини висновку). «Друга фаза контактування», або розташування місця зіткнення автомобіля «Volkswagen Caddy» з автомобілем «Opel Vivaro» відносно елементів дороги відбулося у межах правої смуги руху по напрямку до м. Мукачева. За характерними ознаками механічних пошкоджень автомобілів «Chevrolet Aveo» із «Volkswagen Caddy»,

-6-

з урахуванням особливостей механізму розвитку пригоди, вказане зіткнення можна класифікувати як: - за характером взаємного зближення - попутне; - за характером розташування напрямку повздовжніх осей косе; - за характером взаємодії контактуючих ділянок ТЗ (транспортних засобів) блокуючи; - за напрямком вектора ударних імпульсів (напрямку лінії зіткнення) ексцентричне; - за місцем розташування по периметру ТЗ заднє кутове ліве. Для категоричної відповіді на поставлене запитання, з технічної точки зору, недостатньо комплексу слідової інформації трасологічного характеру, що відображена у матеріалах справи (у т.ч. і фотознімках з місця пригоди). У даній дорожній обстановці, при відомому (встановленому) комплексі об`єктивних вихідних даних, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху: водій автомобіля «Chevrolet Aveo» н.з. НОМЕР_1 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 1.5, 2.3(б), 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, зміст яких наведений у п. 12 дослідницької частини цього висновку; водій автомобіля «Volkswagen Caddy» н.з. НОМЕР_4 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 1.5, 10.1 Правил дорожнього руху України, зміст яких наведений у п. 12 дослідницької частини цього висновку. Якщо приймати до уваги пояснення водіїв автомобілів «Chevrolet Aveo» та «Volkswagen Caddy», що наведені у первинних поясненнях вказаних водіїв (ст. 3 та 4 мат. а/с), в діях водія автомобіля «Volkswagen Caddy» не вбачається невідповідностей вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, зміст яких наведений у п. 12 дослідницької частини цього висновку; для відповіді на поставлені питання слід мати комплекс фактичних вихідних даних, а саме: розташування місця зіткнення і транспортних засобів відносно елементів дороги та між собою в момент первинного контакту, наявність зафіксованої належним чином слідової інформації, яка може вказувати у якому (рухомому чи нерухомому) стані перебував автомобіль «Volkswagen Caddy» (та автомобіль «Opel Vivaro») в момент зіткнення з автомобілем «Chevrolet Aveo» (з автомобілем «Volkswagen Caddy»). У матеріалах справи така інформація відсутня. Отже, надати відповідь на це питання суду не видається можливим, з технічної точки зору. Якщо приймати до уваги первинні пояснення водія ОСОБА_2 , для відповіді на це питання спеціальних пізнань у галузі судової автотехніки не потрібною. Наявність технічної можливості уникнути зіткнення із автомобілем «Volkswagen Caddy» залежала від належного виконання водієм ОСОБА_2 вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, для чого у останнього не було перешкод технічного характеру. Якщо приймати до уваги первинні пояснення водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що наведені на стор. 3 та 4 мат. адм. справи в діях водія автомобіля «Volkswagen Caddy» не вбачалося невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України. Отже, відповідь на це питання буде позбавлене технічного змісту. З матеріалів справи вбачається, що як водій автомобіля «Opel Vivaro» н.з. НОМЕР_3 так і водій автомобіля «Volkswagen Caddy» мали можливість оцінити дорожню обстановку на ділянці пригоди, а саме обмеження руху у зв`язку із ремонтом дороги та зупиненою колоною автомобілів у попутному напрямку. Перешкод технічного характеру, які б завадили водію ОСОБА_2 оцінити належним чином вказану дорожню обстановку та діяти у відповідності до вимог п. 2.3(б), 13.1 Правил дорожнього руху України, в процесі вивчення матеріалів справи та проведення досліджень не встановлено. Отже, у даній дорожній обстановці, причиною настання досліджуваної пригоди слід вважати невідповідність дій водія ОСОБА_2 вимогам п. 2.3(б), 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, зміст яких наведений у п. 12 цього висновку.

Вказане свідчить про те, що викладені у судовому рішенні обставини дорожньо-транспортної пригоди, відповідають фактичним обставинам справи.

Отже, доводи адвоката Качайла І. А. про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, - на переконання апеляційного суду, є такими, що не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

-7-

Твердження сторони захисту про те, що висновок експерта від 03.03.2023 за № 840/841//22-22 про обставини дорожньо-транспортної пригоди здобутий з використанням вихідних даних на свій розсуд, без врахування усіх обставин справи, а також без надання відповідей на всі запитання, як наслідок, є неналежним та допустимим доказом по справі, не заслуговують на увагу, оскільки з урахуванням, в тому числі, заявленого стороною захисту клопотання, в справі призначено судову авто-технічну та транспортно-трасологічну експертизу та внесено до переліку ті питання, які, на думку адвоката Качайла А. І., потребували експертного дослідження, які зі всією повнотою відображено у постанові Закарпатського апеляційного суду від 07.10.2022.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що висновки судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи не можуть бути визнані недопустимими лише з тих підстав, що з ними не погоджується одна із сторін.

Висновок судової інженерно-транспортної та транспортно-трасологічної експертизи виготовлений уповноваженою на те особою, науково обґрунтований, не містить суперечностей та неоднозначного тлумачення обставин події, а отже ставити його під сумнів, як неналежний та недопустимий доказ, в апеляційного суду не має підстав.

Враховуючи наведене, клопотання сторони захисту про виклик та допит в судовому засіданні судового експерта Тернопільського відділення Київського НДІ судових експертиз Ломакіна Б. О. задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що при оцінці зібраних по справі доказів, вимоги КУпАП та інші нормативно-правові акти, при збиранні та фіксуванні таких, порушені не були.

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що поліцейський інспектор взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Закарпатській області Данила І. І. був упереджений при складанні протоколу, що в нього були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв в межах наданих йому повноважень, протокол складено відповідно до встановлених ним обставин, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06.11.2015.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення цим доказам суд дав належну оцінку та вірно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, а тому доводи захисника Качайла А. І. в апеляційній скарзі про відсутність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є необґрунтованими і такі апеляційним судом відхиляються.

Доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд розцінює як форму захисту і намаганням уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки такі спростовуються дослідженими у судовому засіданні вищенаведеними доказами, які узгоджуються між собою, і які суд вважає належними, допустимими, достовірними та достатніми у даній справі.

Окрім того, не встановлено під час розгляду справи і те, що в потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були підстави для обмови ОСОБА_2 і на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.

Доводи захисника Качайла А. І. про те, що дана дорожньо-транспортна пригода настала саме через винні дії потерпілого ОСОБА_1 , який порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, не заслуговують на увагу, оскільки в цій справі розглядається

-8-

протокол про адміністративне правопорушення і порушення правил дорожнього руху лише щодо водія ОСОБА_2 , який порушив вимоги п. 2.3 (б), 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України. Більш того, висновком комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 03.03.2023 за № 840/841//22-22, встановлено, що в діях водія ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення та, відповідно, наявністю в діях іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, стороною захисту не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

При цьому апеляційний суд констатує, що відносно інших водіїв, зокрема, ОСОБА_1 , протокол про адміністративне правопорушення не складався.

Між тим, доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, яким суддею місцевого суду надана належна правова оцінка, на правильність висновків судді не впливають та їх не спростовують, порушень вимог закону допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає, а відтак вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, в тому числі про витребування доказів, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Качайла А. І. в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Мукачівського міськрайонного суду від 24.03.2020, щодо ОСОБА_5 ,- без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя