Справа № 303/2475/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород заяву ОСОБА_1 про відвід судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяни О.В. від розгляду справи про адміністративне правопорушення №303/2475/23, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла справа №303/2475/23 за протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №293915 від 17.03.2023 року, складеним відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2023 року дана справа передана на розгляд судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Олені Вікторівні Голяні.

05.06.2023 року особа відносно якої складено протокол ОСОБА_1 подав письмову заяву про відвід судді Ужгородського міськрайонного суду Голяни О.В. від розгляду справи №303/2475/23, в обґрунтування якої зазначив, що на його думку суддя упереджено ставиться до розгляду даної справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2023 року заява про відвід судді Голяни О.В. передана на розгляд судді Шумило Н.Б.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Виходячи з принципу диспозитивності, згідно з яким сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених законом, вважаю за можливе розглянути питання щодо відводу за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Ознайомившись із заявою про відвід та дослідивши матеріали справи №303/2475/23 приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.9 Конституції України кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (ст.129 Конституції України, ч.1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до ст. ст. 2, 246 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, як і провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється згідно з цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, зокрема, заявляти клопотання.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, які передбачають порядок розгляду заяви про відвід. Разом з тим вважаю за можливе застосувати аналогію права, та застосувати норми найбільш близької галузі права, тобто кримінального процесуального права, при вирішенні питання про відвід.

Рада суддів України пунктом 4 рішення № 34 від 08 червня 2017 року роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Згідно положень ст.80 КПК України заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Відвід повинен бути вмотивованим.

Стаття 75 КПК України визначає підстави для відводу судді в кримінальному провадженні. Так, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» встановлено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

З матеріалів справи вбачається, що суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяною О.В. розглядається справа №303/2475/23 відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 КУпАП.

В даному випадку, ОСОБА_1 як на підставу заявлення відводу вказує на те, що суддя Голяна О.В., на його думку, упереджено ставиться до розгляду даної справи.

Ключовим аспектом відводу, є упередженість судді при розгляді справи, яка перебуває у його провадженні. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду призюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у рішенні у справі «Ветштайн проти Швецарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Заявлений ОСОБА_1 відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких обставин, які б викликали сумнів у неупередженості судді у вирішенні справи. Так, ОСОБА_1 вказує , що суддя упереджено ставиться до розгляду його справи, разом із тим не зазначає, в чому, на його думку, проявляється неупередженість судді та жодних доказів, які б свідчили про наявність такої, до заяви про відвід не долучає.

У заяві про відвід не наведено фактів прояву суддею Голяною О.В. поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність у розгляді справи, в межах якої подано заяву про відвід.

Будь-яких інших визначених законом підстав для відводу судді в ході розгляду заяви про відвід, встановлено не було.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII).

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд з прав людини також вказує, що необхідно перевірити чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7серпня 1996 poку, п. 58).

На підставі наведеного приходжу до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, оскільки ОСОБА_1 не наведено підстав для відводу судді та не надано доказів упередженості або особистої заінтересованості судді, у зв`язку з чим у задоволенні заяви про відвід судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяни О.В. слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 246, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 75, 80, Кримінального процесуального кодексу України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяни О.В. від розгляду справи про адміністративне правопорушення №303/2475/23, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,- відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Шумило Н.Б.