Справа № 583/5504/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 грудня 2023 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Плотникова Н.Б., розглянувши матеріали, що надійшли від Охтирського РВП ГУНП в Сумській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 316618 від 26.10.2023 рокуОСОБА_1 26.10.2023 року о 11.10 год. в м. Охтирка по вул. Пушкіна, 81 керуючи автомобілем ВАЗ-21099 днз НОМЕР_2 не вибрав безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем HONDA CIVIC днз НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку. В результаті ДТП тілесних ушкоджень ніхто не отримав, транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, а їх власникам завдано матеріальні збитки, чим порушив п. 13.1 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що 26.10.2023 р. близько 11.10 год. в м. Охтирка по вул. Пушкіна він рухався на своєму автомобілі в напрямку з м. Охтирка в с. Хухра Охтирського району по свої змузі руху. Біля магазину «Провінція» він ( ОСОБА_1 ) розминаючись із зустрічним автомобілем почув звук удару. В обох автомобілях було пошкоджено дзеркала заднього виду.

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. В письмових поясненнях, доданих до протоколу ОСОБА_2 зазначив, що 26.10.2023 р. близько 11.10 год. в м. Охтирка по вул. Пушкіна, 89 їхав в напрямку центра м. Охтирка на автомобілі Хонда днз НОМЕР_4 , рухався по своїй полосі з дозволеною швидкістю руху близько 50 км/год, почув звук удару і побачив, що розбите ліве дзеркало. Вважає, що водій ВАЗ-2199 днз НОМЕР_5 об`їжджав яму на дорозі по правій стороні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане порушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

За змістом протоколу ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що в порушення п.13.1 ПДР не вибрав безпечного інтервалу та допустив зіткнення з іншим автомобілем.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд виходить з наступного.

Об`єктивна сторона зазначеного складу адміністративного правопорушення полягає в певних діях (бездіяльності) водія, якими порушується відповідний пункт ПДР України, що перебуває в причинному зв`язку з подією ДТП. Це випливає зі змісту диспозиції ст. 124 КУпАП, яка по своїй суті є відсилочною до Правил дорожнього руху України.

Для визначення перебування цього порушення в причинному зв`язку з подією ДТП в наведеній дорожній обстановці необхідні вихідні дані, які підлягають дослідженню в судовому засіданні, в тому числі в частині технічної спроможності пояснень осіб щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди, без чого неможливо зробити висновок про винуватість особи у вчиненому правопорушенні.

Судом оглянуто схему наслідків дорожньо-транспортної пригоди без потерпілих від 26.10.2023 р., яка долучена до протоколу.

З даної схеми вбачається, що поліцейським при оформленні матеріалів не з`ясовано місце контактування транспортних засобів на проїжджій частині дороги, не вказано точного місця, де саме відбулося зіткнення автомобілів при роз`їзді відносно проїжджої частини.

Внаслідок недостатності інформації, відображеної в схемі пригоди від 26.10.2023 року та долучених до справи матеріалах неможливо зробити висновки щодо зазначених вище обставин, а згідно досліджених до них матеріалів не виключається можливість спричинення пригоди як за версією ОСОБА_1 так і за версією ОСОБА_2 .

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ДТП сталося з вини саме водія ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Ретельно дослідивши докази в справі, зокрема пояснення учасників, схему та протокол, суд приходить до висновку, що вони не доводять в достатній мірі наявності в діях водія ОСОБА_1 порушень ПДР України, що перебувають в причинному зв`язку з подією ДТП, а суд у відповідності до чинних норм законодавства не здобуває докази в справі про адміністративні правопорушення, цей обов`язок покладено на орган, який склав протокол, з огляду на необхідність дотримання принципу безсторонності та змагальності процесу.

Таким чином відсутні докази винуватості водія ОСОБА_1 у порушенні ним Правил дорожнього руху, а тому відсутні правові підстави для його притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з принципу диспозитивності і незалежності суду, та задля забезпечення принципу змагальності сторони обвинувачення зі стороною захисту на суддю не може бути покладений тягар виклику свідків, витребування доказів тощо, щоб усунути недостатність або погану якість зібраних доказів, тобто суд не може брати на себе функції обвинувачення, оскільки це є несумісним із завданням здійснення правосуддя на основі суворого додержання законності.

Презумпція невинуватості є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 року та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997р. передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доводити свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Маліге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, зважаючи на встановлені під час судового розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності достатніх та переконливих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд доходить висновку, що сукупністю доказів у справі не доведено скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з недоведеністю наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 130, 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Н.Б. Плотникова