Справа № 3/593/203/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" травня 2023 р. м.Бережани

Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Німко Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,-

В С Т А Н О В И В:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №497019 від 02 березня 2023 року вбачається, що «02.03.2023 року 22 год. 12 хв. в м.Бережани по вул.Замковій-Руській водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Passat д.н.з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано як порушення вимоги п.2.5 ПДР України за ч.1 ст.130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Його представник адвокат Горський О.І. подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В обгрунтування клопотання зазначив, що інспектори поліції під час спілкування із ОСОБА_1 не називали жодної ознаки сп`яніння, яка б надала їм підставу проводити огляд на стан сп`яніння; не попереджали про намір проводити такий огляд із використанням спеціального технічного засобу, не розпочали розгляд адміністративного матеріалу відносно нього, не роз`яснили його права та не попередили про факт затримання. Із відеозапису вбачається, що інспектори поліції затримали ОСОБА_1 , який перебував біля автомобіля і мав статус пішохода, а не водія, застосували до нього заходи фізичного впливу та відвезли до відділу поліції, де йому пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що він пояснював, що транспортним засобом не керував, а тому такий огляд проходити не буде. Такий відеозапис вважає неналежним доказом вини ОСОБА_1 , оскільки він здійснений не на місці зупинки чи в медичному закладі, а затриманий ОСОБА_1 на той час не був водієм і на нього не поширювались обов`язки, передбачені п.2.5 ПДР України.

Суд вважає за можливе розглянути справу й прийняти рішення, виходячи із наявних у справі доказів.

Взявши до уваги клопотання адвоката Горського О.І., дослідивши та перевіривши докази по справі на їх належність, допустимість й достатність у логічному взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи із такого.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, лише за умови керування особою транспортним засобом, відмова такої особи від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння, може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно положення ст.62 Конституції України, винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного і обґрунтованого судового рішення.

Відповідно до ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Як вбачається із досліджених у судовому засіданні відеозаписів, ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом; на таких відеозаписах не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, вказаних у протоколі.

Окрім цього, суд вбачає порушення проведення процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, з огляду на таке.

У відповідності до п. 2.5 ПДР України проходження медичного огляду на предмет вживання алкогольних напоїв є обов`язком саме водія, як особи, що керує транспортним засобом.

Як зазначено у п. 1.10 ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Порядок проведення огляду водіїв на предмет вживання алкогольних напоїв встановлений «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція).

У відповідності до п.1 та п.6 розділу 1 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан сп`яніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби) або лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У відповідності до п.1 та п.5 розділу 2 Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Так, із наданих суду відеозаписів не вбачається, що ОСОБА_1 називалися його ознаки алкогольного сп`яніння. Таким чином відсутні докази, що на місці зупинки інспектои поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння і у зв`язку із такими ознаками у встановленому законом порядку запропонували йому пройти такий огляд на місці зупинки за допомогою спеціального засобу або ж у найближчому медичному закладі та отримали на місці зупинки відмову від проведення такого огляду.

Більш того, у судовму засіданні не здобуто доказів, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції і після такої зупинки вони запропонували йому (на місці) пройти огляд на предмет алкогольного сп`яніння, назвавши передбачені законодавством підстави для такого огляду. Спілкування працівників поліції і ОСОБА_1 фактично зводилося до встановлення особи останнього і належності транспортного засобу. І лише після затримання ОСОБА_1 , йому у відділі поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про недоведеність у судовому засіданні факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, вказаних у протоколі, а відтак вважає відсутніми підстави для пред`явлення йому вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

При винесенні рішення суд зазначає, що стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, аналізуючи докази по справі, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не доведена належними та допустими доказами і за таких обставин провадження у справі підлягає закриттю за недоведеністю, а відтак відсутністю у діях ОСОБА_1 складу згаданого адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв?язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Н.П.Німко