Справа № 343/1113/23
Провадження № 33/4808/753/23
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Кобилинець Т.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Кобилинець Т.В. на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2023 року, якою щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір, -

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 11 травня 2023 року о 01:44 год. в с.Оболоня по вул. Бабієва Гора Долинської ТГ Калуського району Івано-Франківської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Alcotest 6810», результат тесту огляду позитивний 2,08 %о. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України.

Не погодившись з вказаним рішенням суду адвокат Кобилинець Т.В. подала апеляційну скаргу, в якій вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт наголошує на том, що штраф накладений на ОСОБА_1 у виді адміністративного стягнення значно перевищує прожитковий мінімум для працездатних осіб в Україні, так і мінімальний розмір штрафу визначений ч.2 ст. 52 КК України.

Вказує на те, що суд, при прийнятті рішення, не взяв до уваги, що матеріали справи не містять доказів вини правопорушника. Долучені до матеріалів справи докази вважає неналежними та недопустимими доказами.

Наголошує, що після проведення огляду ОСОБА_1 на визначення стану сп`яніння, працівник поліції не з`ясував в правопорушника чи згідний він із отриманим результатом огляду 2.08 % проміле, який проведено за допомогою приладу Драгер. У вигляді незгоди із результатом огляду, працівник поліції був зобов`язаний був запропонувати ОСОБА_1 огляд на визначення стану сп`яніння у медичному закладі.

Вказує на те, що причиною зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 було порушення останнім комендантської години в період дії воєнного стану. Дане порушення ОСОБА_1 визнає та не заперечує того факту, що не встиг повернутися додому до початку дії комендантської години.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції добровільно погодився пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки автомобіля. Однак, вважає, що даний огляд було проведено працівниками поліції з порушенням вимог відповідного порядку , передбаченого законом.

Сторона захисту наголошує на тому, що відповідно до відеозаписів з камер працівників поліції, працівник поліції самостійно взяв мундштук з рук водія, при цьому мундштук з моменту його розпакування та до продуття, не був безперервно в кадрі на відео, що ставить під сумнів результат проведеного огляду.

Вказує, що поліцейський, перед проведенням огляду на приладі Драгер, зазначив що проводить контрольний перевірочний тест приладу, але на відео результату контрольного виміру не видно, що також ставить під сумнів результат проведеного огляду.

Звертає увагу на те, що поліцейський оголосив номер тесту 11804, а до матеріалів справи долучено тест номер 11806. Допитаний поліцейський в судовому засіданні вказав, що він не міг помилитись і тест, який він озвучив на місці проведення огляду має бути у матеріалах справи №11804. Отже, результатів проведення контрольної перевірки на приладі Драгер, проведеного поліцейським тим більше двічі, на відео не зафіксовано.

Також, апелянт вказує, що поліцейським не було з`ясовано у ОСОБА_1 його згоду із отриманим результатом огляду.

Наголошує, що акт огляду водія поліцейським складено після проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння та який останній підписав в кінці, разом з іншими документами, що позбавило ОСОБА_1 права ознайомитись з офіційним результатом огляду для того, щоб він міг висловити свою позицію щодо згоди чи незгоди з результатом огляду на місці та отримати направлення на огляд водія у медичному закладі.

Роздруківку приладу Драгер апелянт вважає також недопустимим доказом у справі, оскільки отриманий з порушенням вимог ст.. 266 КУпАП.

Стороною захисту наголошено, що прилад Алкотест Драгер 6810 повинен проходити перевірку щодо законності вимог його використання кожні 6 місяців. Однак, згідно роздруківки приладу Драгер, яка міститься в матеріалах справи, останнє калібрування даного приладу проводилось 28.09.2022 року, що вказує про недопустимість даного доказу, оскільки з часу останнього калібрування приладу, за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд, пройшло майже 8 місяців, що перевищує допустимий інтервал технічного обслуговування приладу.

Окрім того, в роздруківці приладу не зафіксовано температурний режим при якому було проведено огляд ОСОБА_2 на визначення стану сп`яніння.

Таким чином, показний алкоголю в крові у ОСОБА_1 не визначений і немає його підтверджень чи перевищує він допустиму норму в 0.2 % проміле.

Сторона захисту вказує на те, що ОСОБА_1 не погоджувався із результатом огляду. Інформація, яка міститься в направленні на огляд водія, не відповідає обставинам справи.

Таким чином, докази надані в матеріалах справи містять істотні порушення при їх складанні, а тому їх слід визнати недопустимими доказами. Вважає, що проведений огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою технічного приладу Драгер є недійсним та проведений з грубим порушенням вимог закону.

З урахуванням наведеного, постанову просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі за відсутністю в діях правопорушника складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Кобилинець Т.В. підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просили скасувати постанову суду та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, користуватися перекладачем, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Відповідно до доводів апеляційної скарги сторона захисту вказує на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки в його діях відсутній склад правопорушення і в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують винуватість у вчиненні правопорушення.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, вважає за необхідне здійснювати правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Так, згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив справедливе стягнення в розмірі, який відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, врахувавши особу правопорушниці та характер вчиненого нею правопорушення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному, та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зі змісту мотивувальної частини суду вбачається, що в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності за участі його захисника Кобилинець Т.В.

Судом зазначено в постанові вказав на те, що захисник Максиміва Є.М., згідно ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АТ № 1048200 від 19.06.2023 року (а.с. 17), адвокат Кобилинець Т.В. подала письмове клопотання про закриття провадження у справі, в якому вказала, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження цього. Так, поліцейським проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, оскільки йому не було надано можливості самостійно перевірити цілісність упаковки та відкрити новий мундштук для приладу «Драгер». З відеозапису, на якому зафіксовано обставини проведення огляду, вбачається, що інспектор патрульної поліції мундштук самостійно взяв у водія. При цьому, мундштук з моменту його розпакування та до продування не був безперервно в кадрі, що ставить під сумнів результат проведеного тесту. Крім того, поліцейський перед проведенням огляду зазначив, що проводить контрольний перевірочний тест приладу «Драгер», але на відео результату контрольного заміру не видно. Також інспектор оголосив, що проводиться тест за № 11804, а до матеріалів справи долучено тест за № 11806. Після отримання результату проходження перевірки на приладі «Драгер», який показав результат 2,08 проміле, працівник поліції не встановив, чи згідний ОСОБА_1 з результатами проведеного огляду, а в разі незгоди не забезпечив проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Більше того, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлено міжповірочний інтервал вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається - 1 рік. Проте, Інструкцією з експлуатації газоаналізатора "Alcotest 6810" визначено, що умовою правильної роботи приладу є суворе дотримання вимог, що наведені у розділі "Інтервали технічного обслуговування", яким передбачено інтервали технічного обслуговування приладу та перевірка калібровки, яка має проводитися кожні 6 місяців. Профільна Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачає, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу. Таким чином, технічне обслуговування (перевірка калібровки) газоаналізатору "Alcotest 6810" має проводитись кожні 6 місяців, згідно вимог інструкції з експлуатації даного технічного засобу . З роздруківки "Drager" Alcotest 6810, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що останнє калібрування даного приладу проводилось 28.09.2022 року, що вказує на недопустимість даного доказу, оскільки з часу останнього калібрування приладу, за допомогою якою працівниками поліції проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , пройшло майже 8 місяців, що перевищує допустимий інтервал технічного обслуговування цього приладу, а тому р роздруківка даних проведення перевірки на стан сп`яніння з приладу «Alcotest 6810» є неналежним та недопустимим доказом в справі. Також не можуть бути належними та допустимими доказами акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та направлення на огляд водія, оскільки вони є похідними від роздруківки з газоаналізатора «Драгер». Крім того, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння містить недостовірну інформацію про те, що огляд водія «не проводився», а тому воно не може бути визнано належним та допустимим доказом в даній справі. З цих підстав просила провадження в даній справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши надані докази, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 190115 від 11.05.2023 року (а.с. 1), з якого встановлено, що 11 травня 2023 року о 01:44 год. в с.Оболоня по вул. Бабієва Гора Долинської ТГ Калуського району Івано-Франківської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Alcotest 6810», результат тесту огляду позитивний 2,08 %о;

- роздруківкою даних проведення перевірки на стан сп`яніння з приладу «Alcotest 6810» (а.с. 2), за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, з якої вбачається, що 11.05.2023 року о 02:00 год. проведено дослідження на визначення стану алкогольного сп`яніння за № 11806, результат тесту 2,08 %, підпис ОСОБА_1 на даній роздруківці підтверджує факт ознайомлення його з результатами огляду;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), з якого вбачається, що такий огляд необхідно було провести у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 : запах алкоголю з порожнини рота, нестійка ходьба, нечітка вимова слів, почервоніння шкірного покриву обличчя. Огляд проводився поліцейським за допомогою приладу «Alcotest 6810», результат огляду позитивний 2,08 %о;

- відеозаписом зі службової камери поліцейського, який знаходиться на диску DVD-R16х (а.с. 8), та містить 5 файлів. На перших трьох хвилинах відеозапису, що містяться на файлі під назвою «0000000__0002», тривалістю 15:00 хв., зафіксовано, як ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Alcotest 6810», результат тесту виявився позитивним 2,08 %о. Працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протоколи про адміністративне правопорушення. Останній жодних заперечень чи зауважень не висловлював. На файлі, що має назву «0000000__0004», тривалістю 07:00 хв., зафіксовано процедуру ознайомлення ОСОБА_1 з матеріалами справи, будь-яких зауважень щодо процедури чи результатів огляду останній не мав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявне клопотання про закриття провадження щодо ОСОБА_1 , доводи якого аналогічні тим, що наведені в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 та його захисника вже перевірялись судом першої інстанції внаслідок чого було встановлено, що вони повністю спростовуються сукупністю доказів, які містяться в матеріалах провадження.

Апеляційний суд вважає, що судом були в повному обсязі та детально досліджені всі доводи наведені особою, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 та його захисником адвокатом Кобилинець Т.В. в судовому засіданні, надано їм належну правову оцінку, з`ясовані обставини події та досліджені наявні докази в матеріалах справи, на підставі яких суд прийшов до висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При ухваленні рішення, суд не прийняв до уваги посилання адвоката Кобилинець Т.В. на те, що працівник поліції не встановив, чи згідний ОСОБА_1 з результатами проведеного огляду та не забезпечив проведення огляду в закладі охорони здоров`я, оскільки ОСОБА_1 фактично погодився з результатами огляду його на стан сп`яніння на місці зупинки, коли підписав роздруківку з результатами огляду, що зафіксовано на диску DVD-R16Х, долученому до матеріалів справи, який було досліджено в судовому засіданні. Крім того, на диску з відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 жодного разу протягом всього часу спілкування з поліцейськими та оформлення матеріалів справи не вказав, що не згідний з результатами проведеного на місці зупинки огляду на стан сп`яніння та не висловив свого бажання пройти такий огляд в медичному закладі. Більше того, в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів наявна відмітка ОСОБА_1 про згоду з результатами такого огляду, засвідчена його підписом.

Судом зазначено, що доводи захисника про те, що на місці зупинки проводився тест за №11804, а до матеріалів справи долучено тест за № 11806 спростовуються тим же відеозаписом, на якому зафіксовано як на файлі під назвою «0000000__0002» на 01:15 хв. працівник поліції оголошує, що проводиться тест № 11804, однак ОСОБА_1 його не проходить, наступна спроба продути алкотестер теж є невдалою, і лише за третім разом ОСОБА_1 проходить огляд, а тому нумерація тесту є вірною № 11806, що також підтверджується наданою інспектором поліції Тодосем Ю.В. роздруківкою тестів, проведених 11.05.2023 року за допомогою приладу «Alcotest 6810» та його поясненням в судовому засіданні під час допиту в якості свідка.

Суд вважав безпідставними доводи адвоката Кобилинець Т.В. про те, що газоаналізатор «Драгер 6810», за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 , в порушення вимог інструкції з його експлуатації в 6-місячний період не пройшов технічне обслуговування, а тому його показання не слід брати до уваги, оскільки у відповідності до Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями», для вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, встановлено інтервал для повірки 1 рік, а згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/5640, що чинне до 28.09.2023 року (а.с. 7), прилад «Газоаналізатор Alcotest 6810», який застосовувався при огляді ОСОБА_1 , пройшов повірку і відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019. Вищеназваний Наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, на відміну від інструкції з експлуатації приладу, є нормативним документом, який встановлює інтервали повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, а тому суд приймає його до уваги.

Судом зазначено, що всі інші аргументи захисника, наведені в судовому засіданні та в клопотанні про закриття провадження по справі, не спростовують вини ОСОБА_1 в тому, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому суд погодився з твердженнями захисника про те, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.05.2023 року (а.с. 4) є неналежним та недопустимим доказом в даній справі, оскільки містить недостовірну інформацію про те, що огляд водія не проводився, однак, це не впливає на правильність висновків про винуватість ОСОБА_1 в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, яка «поза розумним сумнівом» доведена вищенаведеними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Аналізуючи здобуті в судовому засiданнi докази, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд визнав такими, що доповнюють один одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також зібрані в порядку, встановленому закон

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Кобилинець Т.В. вважала, що огляд на стан сп`яніння було проведено працівниками поліції в порушення вимог ст.266 КУпАП , оскільки останні не переконались в тому, що ОСОБА_1 згідний з позитивним результатом огляду та не запропонували йому пройти відповідний огляду у медичному закладі. Звертала увагу суду на те, що ОСОБА_1 займається волонтерською діяльністю щодо допомоги дітям-інвалідам, жодного разу на притягався до адміністративної відповідальності. Вказувала, що керування транспортним засобом йому необхідно для матеріального забезпечення своєї сім`ї.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 пояснив в судовому засіданні, що не заперечує, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під його керуванням та висловили підозру стосовно того, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки в салоні автомобіля випадково розлили спиртні напої. Він погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортног засобу та пройшов такий огляд. Вказує, що не був згідний з позитивним результатом огляду та наполягав на проведенні повторного огляду у медичному закладі.

Так, враховуючи, що в своїх доводах ОСОБА_1 та його захисник адвокат посилаються на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про ОСОБА_3 доведеність вини у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №190115 від 11.05.2023 року ( а.с. 1), водій ОСОБА_1 11 травня 2023 року о 01:44 год. в с.Оболоня по вул. Бабієва Гора Долинської ТГ Калуського району Івано-Франківської області керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу драгер Alcotest 6810, Тест №11806, результат огляду позитивний 2,08 %о. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою та правопорушником ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в суді м. Долина.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано матеріали адміністративної справи.

Працівниками поліції у ОСОБА_1 посвідчення водія не вилучено, та тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався.

У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено, що особа від дачі пояснень відмовилась.

В протоколі ОСОБА_1 розписався у відповідних графах протоколу про ознайомлення його із правами та обов`язками та ознайомлення із місцем розгляду справи в суді, а також про ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом протоколу, що свідчить про його ознайомлення зі змістом висунутого обвинувачення.

Відповідно до приписів статей 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог статей 254, 255, 256 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється, як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та порушенні вимог п. 2.9 А Правил дорожнього руху України.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

В матеріалах справи відсутня копія протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про виконання працівником поліції своїх обов`язків щодо її вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що і підтверджується даними відеозаписів з нагрудної камери працівника поліції та які долучено до матеріалів справи.

Таким чином, ОСОБА_1 був обізнаний про зміст висунутого проти нього обвинувачення, наявність права на правову допомогу адвоката і мав можливість організувати ефективний захист своїх інтересів в суді, що ним і в подальшому було здійснено.

Зокрема, договір на надання правової допомоги із захисником адвокатом Кобилинець Т.В. було укладено ОСОБА_1 19.06.2023 року, про що свідчить ордер на надання правничої допомоги (а.с.17).

Таким чином, дані протоколу про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи свідчать про те, що особа, яка притягається до відповідальності була ознайомлена з правами, які передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України.

Зокрема, відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. Дані відеозаписів є належними та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_4 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що у справі достатньо даних для обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що відеофіксація події відбувалась на місці зупинки транспортного засобу марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , якою зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом під час дії комендантської години, що і послужило причиною для зупинки транспортного засобу та перевірки документів водія.

Зі змісту відеозапису вбачається, що в автомобілі перебувала стороння особа власник даного автомобіля, однак за кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_1 . На запитання працівника поліції звідки останній їде і куди та чому в комендантську годину, водій ОСОБА_1 відповів, що «їде додому та не розрахував час, а тому їде в комендантську годину», після чого поліцейським наголошено про рух останнього в час дії комендантської години, на що останній повідомив, що певні причини змусили його порушити правила пересування в час дії комендантської години, та просив віднестись із розумінням до нього.

Відеозаписом зафіксовано, що на вимогу надати посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль, ОСОБА_1 повідомив, що посвідчення водія в нього при собі відсутнє і в додатку Дія його також не було. Працівником поліції водію було роз`яснено вимоги ПДР України, якими передбачено необхідність пред`явити на вимогу працівника поліції посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль. Окрім того, працівником поліції було повідомлено про відеофксацію події на відеокамеру у відповідності до вимог закону.

ОСОБА_1 спочатку спілкування із працівником поліції не бажав надати документи для пред`явлення, оскільки вважав, що це може зашкодити його сім`ї і бажав спілкуватись за умов виключення працівником поліції відео фіксації події. Технічний паспорт на автомобіль для перевірки було надано сторонньою особою, який перебував на задньому пасажирському сидінні.

Після з`ясування даних щодо відсутності посвідчення водія ОСОБА_1 та належності транспортного засобу на праві власності, працівником поліції Максиміву Є.М. було повідомлено про складання відносно нього постанови про адміністративне правопорушення за керування ним транспортним засобом за відсутності посвідчення водія, а також повідомлено водію про наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, не чітка вимова слів та почервоніння шкірного покриву обличчя.

Працівник поліції запропонував водію ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки за допомогою сертифікованого приладу Драгер 6810 та повідомлено про можливість проведення відповідного огляду у найближчому медичному закладі, а також відмовитись від проведення огляду та повідомила, що відмова водія в такому випадку буде прирівняно до керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Працівник поліції неодноразово вимагав у водія надати чітку відповідь щодо його бажання чи не бажання проходження огляду на визначення стану сп`яніння. Працівником поліції було роз`яснено водію процедуру проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер 6810.

На відеозаписі зафіксовано як водій ОСОБА_1 вийшов з водійського сидіння салону автомобіля похитуючись, на що працівник поліції повідомила про наявність в нього хиткої ходи, як однієї із ознак перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Працівником поліції було надано ОСОБА_1 запакований мундштук, який останній власноручно розпакував та надано працівнику поліції для його вставлення в прилад Драгер. Працівником поліції було оголошено про пробний забір повітря для визначення наявності чи відсутності в приладі Драгер показника алкоголю, після чого було показано та повідомлено про відсутність алкоголю в приладі, роз`яснено порядок продуття приладу.

Відеозаписами зафіксовано неодноразове невиконання ОСОБА_1 вимог проходження огляду та продуття приладу. ОСОБА_1 пройшов огляд за допомогою приладу Драгер 6810 на визначення стану сп`яніння, результат якого показав 2.08 % проміле. Працівником поліції після проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, озвучено та показану ОСОБА_1 особисто та на відеокамеру працівника поліції для відеофіксації результат огляду якого показав 2.08 % проміле та повідомлено про перевищення в 10 разів допустимої норми 0.2 % проміле, на що ОСОБА_1 не висловив своєї незгоди із результатом огляду. Працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 про складання відносно нього протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та повідомлено про відсторонення від керування транспортним засобом, на що останній також не висловив своєї незгоди.

Відеозаписами зафіксовано з`ясування працівником поліції щодо розуміння ОСОБА_1 дій працівника поліції щодо складання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП та його відсторонення від керування транспортним засобом, на що ОСОБА_1 відповів, що він все зрозумів та засовував у працівника поліції розмір накладення на нього стягнення, на що отримав роз`яснення від працівника поліції про прийняття остаточного рішення у справі судом.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписами не зафіксовано спростування ОСОБА_1 вживання ним алкоголю, а тільки зазначено, що він сів за кермо автомобіля для його доставлення до місця. Відеозаписами зафіксовано оформлення матеріалів справи працівниками поліції.

Відеозаписами зафіксовано оголошення та роз`яснення працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Зафіксовано повідомлення працівником поліції роз`яснення розгляду справи в Долинському районному суді.

Зафіксовано з`ясування ОСОБА_1 наслідки розгляду протоколу та розмір можливого накладення на нього адміністративного стягнення та надав номер мобільного телефону для подальшого зв`язку з ним.

Відеозаписами зафіксовано підписання ОСОБА_1 відповідних граф протоколу, відмовою від надання пояснень щодо обставин події та отримання ним копії протоколу. Відеозаписами також зафіксовано оголошення працівником поліції ОСОБА_1 акту огляду водія, підписання ОСОБА_1 акту огляду водія та вручення йому другого примірнику акту огляду. Відеозаписами зафіксовано оголошення ОСОБА_1 працівником поліції про наявність направлення, в якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду у медичному закладі, на що водій з`ясував чи це є погано для нього, на що отримав роз`яснення про те, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного закладу. Після чого останній підписав чеки приладу Драгер із результатом огляду 2.08 % проміле, один з примірників чеку приладу Драгер під відео фіксацію вручено ОСОБА_1 .

Також, відеозаписами зафіксовано ознайомлення ОСОБА_1 із постановою про адміністративне правопорушення про накладення на нього стягнення за керування ним транспортним засобом за відсутністю посвідчення водія, підписання ОСОБА_1 підписання даної постанови, вручення йому копії постанови та роз`яснення порядок сплати штрафу.

Апеляційний суд наголошує, що ОСОБА_1 жодними діями чи словами не висловив свою незгоду із отриманим результатом огляду на стан сп`яніння, не виявив бажання проїхати до медичного закладу для проходження повторного огляду на стан сп`яніння.

Слід зауважити, що працівники поліції неодноразово намагались отримати відповідь щодо бажання ОСОБА_1 проїхати у медичний заклад, і після чіткої відповіді щодо згоди ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки автомобіля за допомогою приладу Драгер, останній пройшов відповідний огляді із отриманим результатом огляду 20.8 % проміле отриманого за допомогою результату приладу Драгер, працівники поліції розпочали складання оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Так, відеозаписами бодікамери працівника поліції зафіксовано складання протоколу про адміністративне правопорушення та повідомлення водію ОСОБА_1 , що за результатами огляду на визначення стану сп`яніння щодо нього було встановлено, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Так, відеозаписом зафіксовано ознайомлення працівником поліції водія ОСОБА_1 зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №190115 від 11.05.2023 року. На відеозаписах зафіксовано підписання водієм ОСОБА_1 у відповідних графах протоколу, отримання копії протоколу, розумів правові наслідки таких дій, оскільки працівником поліції на вимогу ОСОБА_1 було роз`яснено подальший порядок розгляду матеріалів справи щодо нього.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані відеозаписи дозволяють встановити, що під час проведення огляду на стан сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 повністю розумів, що зупинений працівниками поліції за порушення комендантської години та як водій транспортного засобу зобов`язаний пройти встановлений законом огляд на стан сп`яніння, не заперечував щодо позитивного результату огляду на стан сп`яніння, який було проведено поліцейським за допомогою приладу Драгер.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу у своїх рішеннях, що право на захисника виникає у особи, яка обвинувачується у вчиненні правопорушення, тільки після складання стосовно нього відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки за своїм правовим змістом проведення огляду на стан сп`яніння є виконанням обов`язків водія відповідно до Правил дорожнього руху України.

Відеозаписи долучені до матеріалів справи надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

Апеляційний суд звертає увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу, визначення місця проведення огляду на стан сп`яніння та застосування спеціальних засобів, не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені ст. 266 КУпАП, п. 6, 7 Розділу І, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Відповідно до вказаних нормативних актів за наявності ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що незгода водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу свідчить про недопустимість використання вказаних результатів як доказів доведеності вини у вчиненні адміністративного правопорушення і є правовою підставою для направлення водія на відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичний заклад.

При цьому, незгода водія з результатами огляду, який було проведено працівником поліції за допомогою спеціального технічного засобу може бути здійснена різними способами та встановлюється на підставі доказів, які досліджені в судового засіданні.

Незгода водія транспортного засобу із позитивним результатом проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння повинна бути здійснена безпосередньо після проведення такого огляду, шляхом активних дій самого водія та висловлена в категоричній чіткій формі.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що незгода водія транспортного засобу із позитивним результатом проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння повинна бути висловлена в категоричній чіткій формі, а зі змісту процесуальної поведінки водія повинно вбачатись, що він дійсно вважає, що такий результат огляду не відповідає дійсності та погоджується пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, оскільки не перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з титм, в матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про те, що водій транспортного засобу не погоджувався із результатами огляду, який було проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, а його процесуальна поведінка після проходження огляду свідчить про те, що він не заперечував результати огляду та погоджувався з ними.

Апеляційний суд вважає, що водій ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

До матеріалів справи долучено роздруківку приладу Drager Alcotest 6810 (а.с.2) тест №11806, в результаті огляду ОСОБА_1 поліцейським за допомогою технічного засобу 11.05.2023 року о 02.00 год. було встановлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат тесту показав 2.081 %. Вказаний результат складений із заповненням всіх необхідних реквізитів, не містить довільних висловлювань або помилок, не підписаний ОСОБА_1 , що підтверджується долученими до матеріалів справи відеодоказами. Відеодокази містять дані того, що ОСОБА_1 погодився із отриманим результатом огляду 2.08 % проміле та не висловив бажання пройти огляд на визначення стану сп`яніння в медичному закладі. В роздруківці приладу зазначено, що прилад пройшов калібрування 28.09.2022 року.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду стосовно безпідставності доводів захисника про те, що на місці зупинки проводився тест за № 11804, а до матеріалів справи долучено тест за № 11806, що спростовується тим же відеозаписом, на якому зафіксовано як на файлі під назвою «0000000__0002» на 01:15 хв. працівник поліції оголошує, що проводиться тест № 11804, однак ОСОБА_1 його не проходить, наступна спроба продути алкотестер теж була невдалою, і лише за третім разом ОСОБА_1 пройшов огляд, а тому нумерація тесту є вірною № 11806, що також підтверджується наданою інспектором поліції Тодосем Ю.В. роздруківкою тестів, проведених 11.05.2023 року за допомогою приладу «Alcotest 6810», з приводу чого працівником поліції в суді першої інстанції в судовому засіданні надано пояснення в якості свідка.

Суд першої інстанції обґрунтовано вважав безпідставними доводи адвоката Кобилинець Т.В. про те, що газоаналізатор «Драгер 6810», за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 , в порушення вимог інструкції з його експлуатації в 6-місячний період не пройшов технічне обслуговування, а тому його показання не слід брати до уваги, оскільки у відповідності до Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями», для вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, встановлено інтервал для повірки 1 рік, а згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/5640, що чинне до 28.09.2023 року (а.с. 7), прилад «Газоаналізатор Alcotest 6810», який застосовувався при огляді ОСОБА_1 , пройшов повірку і відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019. Вищеназваний Наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, на відміну від інструкції з експлуатації приладу, є нормативним документом, який встановлює інтервали повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, а тому суд приймає його до уваги.

До матеріалів справи долучено копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/5640 чинне до 28.09.2023 року, відповідно до якого прилад Алкотест 6810 ARВЕ-0058, за допомогою якого проводився огляд водія ОСОБА_1 , відповідав вимогам ДСТУ 8950:2019 (а.с.7).

До матеріалів справи додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), у відповідності до якого було проведено огляд водія ОСОБА_1 у результаті із виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка вимова слів, почервоніння шкірного покриву обличчя, результат огляду на стан сп`яніння був позитивний 2.08 % проміле. Слід зауважити, що в акті огляду в графі щодо згоди із результатом обстежуваної особи наявний власноручний підпис правопорушника та зазначено про відео фіксацію події. В акті огляду свідки не зазначені.

Вищевказаний акт огляду на стан споянінн складений у відповідності до вимог інструкції після проведення ттакого огляду та підписаний ОСОБА_1 добровільно під час складняння відповідних матеріалів про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що проведення огляду та оформлення результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проводиться двома способами: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, які затверджені управлінням охорони здоров`я місцевих держаних адміністрацій, в інших закладах охорони здоров`я проведення вказаного огляду заборонено.

Для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров`я, відповідно до ч. 3 ст. 256 КУпАП та п. п. 7, 8 Інструкції, є три підстави: 1) незгода водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу; 2) незгода водія з його результатами; 3) скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані.

До матеріалів справи долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в КНП «Долинська багатопрофільна лікарня» (а.с.4), складеного о 01.50 год. 11.05.2023 року у зв`язку з виявленими поліцейським у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів, почервоніння шкірного покриву обличчя.

Апеляційний суд неодноразово зазначав, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, складання відповідного направлення на огляд водія у медичному закладі не є обов`язковим, оскільки за своїм правовим значенням вищевказаний документ є правовою підставою для проведення огляду лікарем медичного закладу.

Таким чином, огляд ОСОБА_1 у КНП «Долинській багатопрофільній лікарні» не проводився у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 , про що зазначено в направленні.

Апеляційний суд вважає, що не має істотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях водія транспортного засобу встановлення факту оформлення відповідного направлення до медичного закладу працівником поліції, оскільки наявність або відсутність акту огляду та направлення до медичного закладу в матеріалах справи не впливають на правову оцінку дій водія транспортного засобу, який відмовився від проходження такого огляду.

До матеріалів справи долучено довідку про посвідчення водія НОМЕР_2 на ОСОБА_1 (а.с.5).

Додано копію постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за керування ним транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п.2.1а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення (а.с.6).

Отже, за наявності у матеріалах справи доказів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що водій ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки поза розумним сумнівом, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що є порушенням п.2.9 а) ПДР.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В результаті перевірки доводів апеляційної скарги не було встановлено порушень, передбаченого ст.266 КУпАП порядку проведення огляду ОСОБА_4 на стан алкогольного сп`яніння та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

Апеляційний суд вважає доведеним те, що водій ОСОБА_1 11 травня 2023 року приблизно о 01 год. 44 хв. керував автомобілем «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , в в с.Оболоня по вул. Бабієва Гора Долинської ТГ Калуського району Івано-Франківської області в стані алкогольного сп`яніння, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такими чином, перевіривши сукупність доказів по справі, апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених доказів поза всяким розумним сумнівом доводить факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення було враховано судом першої інстанції характер вчиненого правопорушення, особу порушника та обставини, вчиненого адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд приймає до уваги доводи сторони захисту щодо позитивної характеристики ОСОБА_1 , однак вважає, що вони не впливають на правильність висновків суду щодо розміру призначеного стягнення, оскільки призначене стягнення є справедливим.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП , за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян.

Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення.

Зокрема, встановлена законодавцем санкція за ч.1 ст. 130 КУПаП, якою передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, не передбачає призначення іншого стягнення ніж те, яке застосовано судом першої інстанції до правопорушника.

При цьому, апеляційний суд виходить з того, що при визначенні стягнення необхідно враховувати його виховну дію, оскільки покарання, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення правопорушень іншими особами.

Застосовуючи справедливе стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, призначив ОСОБА_1 справедливе стягнення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Кобилинець Т.В. залишити без задоволення.

Постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв