Справа № 306/2670/23
Провадження № 3/306/947/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2023 року м.Свалява

Суддя Свалявського районного суду Закарпатської області Уліганинець П. І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 , українця, громадянина України,-

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу серії ААБ № 044956 від 23.10.2023 року, про те, що 23.10.2023 року о 14.30 год. в с. Голубине, Мукачівського району, Закарпатської області, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Mazda, д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного , а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння категорично відмовився. Своїми діями правопорушник порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 щодо зазначеного в протоколі ААБ № 044956 від 23.10.2023 року заперечив. Зазначив, що належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом не надано, позаяк автомобіль під час відображених подій перебував на автомийці у нерухомому стані.

Заслухавши пояснення представника правопорушника, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог, передбачених ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правовим змістом вищевказаної норми Закону, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є сукупність двох умов: керування транспортним засобом та перебування особи у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного).

Згідно п. 27 постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 року зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Із відеозаписів, які знаходяться на доданому до матеріалів адміністративної справи оптичному диску DVD-R (MAP629ВС290В11А46), не зафіксовано момент зупинення транспортного засобу Mazda, д.н.з. НОМЕР_2 працівниками поліції та з таких не вбачається факт керування адмінправопорушником транспортним засобом, сам ОСОБА_1 перебував в салоні транспортного засобу, який не перебував у русі, а був нерухомим на автомийці (а.с. 7).

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 044956 від 23.10.2023 року, щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, та пояснення ОСОБА_2 , на думку судді, не можуть бути належним доказом в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки обставини, викладені в протоколі та поясненнях не підтверджені будь-якими іншими доказами та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Таким чином, належні та допустимі докази які б підтвердили вину ОСОБА_1 у інкримінованому адміністративному правопорушенні відсутні.

Згідно з ч.3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Підсумовуючи вищевикладене, з урахуванням того, що вина ОСОБА_1 жодними належними та допустимими доказами не підтверджена, а тому з огляду на те, що судове рішення не може ґрунтуватись на всякого роду сумнівах та протиріччях, а також за відсутності належних та допустимих доказів на ствердження обставин, які підлягають доведенню, суддя дійшов висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.130, ст. 246, 251, 280, п.1 ст. 247, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через Свалявський районний суд.

Суддя Свалявського

районного суду Закарпатської області П. І. Уліганинець