СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 3/759/7846/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року суддя Святошинського районного суду міста Києва Жмудь Вікторія Олексіївна, за участю захисника Бойка М.Г., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в м. Києві ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця С. Пальчики Бахмацького р-ну Чернігівської обл., українця, громадянина України, який здобув вищу освіту, одружений, працює у БО «За мир», має на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 219707 від 14.09.2023, ОСОБА_1 14.09.2023 приблизно о 22 год. 29 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів ОСОБА_2 , яка є дружиною ОСОБА_1 , вчинив стосовно неї домашнє насильство ,а саме дії фізичного та психологічного характеру, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 1732 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_2 не прибула, через канцелярію суду 27.11.2023 подала клопотання про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 1732 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Бойко М.Г. не заперечували щодо проведення судового засідання за відсутності ОСОБА_2 .

Вислухавши думку осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що він не вчиняв жодних фізичних або психологічних дій стосовно своє дружини ОСОБА_2 , які можна було кваліфікувати, як вчинення домашнього насильства. Наявні в матеріалах справи докази жодним чином не вказують на вчинення ним дій, які тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди здоров`ю потерпілої, наявність яких є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 1732 КУпАП. Жодних доказів завдання шкоди потерпілій матеріали справи не містять. Крім того, пояснив, що між ним та ОСОБА_2 виник словесний конфлікт на ґрунті того, що вона вивезла речі дитини у невідомому йому напрямку. Також зазначив, що жодної постанови, яка набрала законної сили стосовно нього за ч. 2 ст. 1732 КУпАП, не має. Просив закрити стосовно нього провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутність події і складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

У судовому засіданні захисник Бойко М.Г. також просив закрити стосовно ОСОБА_1 провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутність події і складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п. 2 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , ретельно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 219707 від 14.09.2023, складений стосовно ОСОБА_1 ; довідку від 19.09.2023; рапорт інспектора УПП в м. Києві ДПП ст. лейтенанта поліції О. Ткаченка від 17.09.2023; копію термінового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_1 , серія АА № 176578 від 14.09.2023; копію форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 14.09.2023; письмові пояснення ОСОБА_2 від 14.09.2023; заява ОСОБА_2 15.09.2023; копію постанови Святошинського районного суду від 21.07.2023; відеозаписи із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників поліції УПП у м. Києві ДПП, які міститься на диску DVD-R; клопотання про приєднання до матеріалів справи копій документів від 30.09.2023, а саме: постанов Святошинського районного суду міста Києва, постанови про закриття кримінального провадження, клопотання про призначення експертизи, копії ухвал Святошинського районного суду міста Києва; клопотання ОСОБА_1 з додатками про закриття провадження та приєднання доказів від 11.10.2023; письмові пояснення з додатками ОСОБА_1 від 02.11.2023; клопотання ОСОБА_1 про долучення додаткових матеріалів (доказів) до матеріалів судової справи від 17.11.2023, суддя дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1732 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, тобто, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 1732 КУпАП виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Крім того, домашнє насильство розуміється як певний спосіб поведінки, якою одна особа намагається утвердити або підтримати контроль над іншою особою, що відноситься до певної вразливої групи і знаходиться у вразливій ситуації.

Однак, посилання лише на те, що потерпілим від злочину є член сім`ї правопорушника, недостатньо для того, аби стверджувати про існування ситуації домашнього насильства у значенні, яке надається цьому терміну Стамбульською Конвенцією та законом, що ухвалено з метою її імплементації.

При цьому, під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Домашнє насильство вчиняється шляхом порушення основних прав та свобод іншого члена сім`ї та призводить або може призвести до заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Разом з тим, формулювання обвинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не відповідає диспозиції ч. 2 ст. 1732 КУпАП, оскільки не містить всіх необхідних ознак, які повинні бути вказані в обвинуваченні.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України, та буде порушено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист.

Зокрема, із змісту протоколу про адміністративні правопорушення серії ВАБ № 219707 від 14.09.2023, вбачається, що ОСОБА_1 14.09.2023 приблизно о 22 год. 29 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів ОСОБА_2 , яка є дружиною ОСОБА_1 , вчинив стосовно неї домашнє насильство, а саме дії фізичного та психологічного характеру.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на те, які умисні дії фізичного та психологічного характеру були вчинені ОСОБА_1 стосовно ОСОБА_2 , а також не зазначено, які наслідки настали чи могли настати для потерпілої ОСОБА_2 у виді шкоди її фізичному та психічному здоров`ю та в чому конкретно полягає ця шкода.

Обов`язок довести наявність ознак домашнього насильства в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та можливість заподіяння або заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого покладається на посадову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали не свідчать про те, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство стосовно потерпілої ОСОБА_2 , яке могло завдати чи завдало шкоду фізичному або психічному здоров`ю.

З пояснень ОСОБА_2 , наданих працівникам поліції, вбачається, що ОСОБА_1 почав скандал (сварку), звинувативши її і тому, що вона вивезла дитячі речі, тобто вкрала. Вона дійсно вивезла деякі дитячі речі, оскільки переїжджає на іншу квартиру. Чоловік неодноразово виганяв її з сином з квартири. Також чоловік звинувачує її в подружній зраді, нецензурно обзиває, лякає своїми діями дитину.

Тобто, з наявних в справі матеріалів вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникла сварка на побутовому підґрунті.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу. Тобто, вчинення насильства в сім`ї характеризується наміром, коли особа усвідомлює протиправність своїх дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, передбачає порушення охоронюваних законом прав потерпілого, наслідком чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, бажає цього або свідомо допускає настання таких наслідків.

Під час судового засідання не встановлено обставин, які б свідчили про умисні дії ОСОБА_1 , направлені на здійснення фізичного та психологічного насильства, якими він навмисно б спричиняв емоційну невпевненість та міг завдати або завдав шкоди фізичному та психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Частиною третьою статті 62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п. 43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, доказування, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, провівши аналіз досліджених та ретельно перевірених у судовому засіданні доказів в їх сукупності, вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1732 КУпАП.

З огляду на вище наведене, провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1732 КУпАП.

Керуючись ч. 2 ст. 1732, п. 1 ст. 247, ст. 245, 251, 252, 265, 283-285, 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 1732 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Святошинського

районного суду міста Києва В.О. Жмудь