Справа № 128/1038/22
Провадження № 33/801/492/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шевчук Л. П.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Він-ницького районного суду Вінницької області від 11 травня 2023 року про при-тягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого у АДРЕСА_1 , за частиною першою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 05 червня 2022 року серії ААБ № 242823, складеним о 21.10 годині по вул. Дачній, 1 у с. Медвеже Вушко Вінницького району Вінницької області інспектором СРПП ВП № 3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Марценюком О. В., увечері 05 червня 2022 року о 20.32 годині по вул. Дачній, 1 у с. Медвеже Вушко Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_1 ке-рував скутером «Suzuki Catea 277331» без номерних знаків з ознаками нарко-тичного сп`яніння та алкогольного сп`яніння, а саме: тремтіння рук, відсутня реакція зіниць на світло, почервоніння очей та обличчя, запах алкоголю з по-рожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився на місці зупинки транспортного засобу, що зафіксовано боді-камерою полі-цейського. Таким чином своїми діями водій ОСОБА_1 допустив порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Постановою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 11 травня 2023 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гри-вень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 536,80 гривень судового збору.

Не погоджуючись із такою постановою судді суду першої інстанції від 11 травня 2023 року, ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку, просить дану постанову скасувати, провадження у справі - закрити у зв`язку з відсут-ністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Скаржник вважає постанову суду першої інстанції незаконною, винесеною за неповного встанов-лення обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Оскаржуючи судову постанову, ОСОБА_1 , цитуючи норми закону, що встановлюють порядок проведення огляду на стан сп`яніння, зазначає, що та-кий порядок поліцейськими був порушений, оскільки поліцейським не було конкретизовано з ознаками якого саме алкогольного чи наркотичного сп`яніння він керував транспортним засобом та з яких підстав правоохоронець дійшов висновку про наявність одночасно ознак і алкогольного, і наркотичного сп`я-ніння. Крім того у разі виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння полі-цейським мав би запропонувати йому пройти огляд на місці зупинки транспорт-ного засобу, адже пройти огляд у такому порядку скаржник не заперечував. Проте пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу поліцейським не було запропоновано. ОСОБА_1 у своїй скарзі звертає увагу на неповноту до-лученого до матеріалів справи відеозапису, зазначаючи, що відеозйомка обста-новки та обставин події даного правопорушення з моменту початку виконання службових обов`язків поліцейськими, тобто з моменту зупинки транспортного засобу не велася, а здійснювалася епізодично, що виключає належність та до-пустимість цього відеозапису як доказу. Також скаржник стверджує про те, що відеозапис не відображає факту роз`яснення поліцейським йому прав, передба-чених статтею 268 КУпАП, адже, дійсно права йому роз`яснені не були. Оформлення протоколу про адміністративне правопорушення узагалі було здійснене без його участі.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 викликався двічі: на 05 та 14 червня 2023 року. Проте, будучи належним чином та завчасно повідомле-ним про місце, день та час розгляду справи, про що у матеріалах справи міс-тяться належні докази ( рекомендоване повідомлення про вручення судової по-вістки та поштове відстеження за трек-номером 146 ), правопоруш-ник у судові засідання не з`явився з невідомих причин, будь-яких заяв від нього суду не надходило. Відповідно до норм статті 294 КУпАП апеляційний суд по-відомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, ін-ших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне право-порушення, не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання. Неявка у судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у про-вадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає роз-гляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсут-ня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги. Суд апе-ляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріально-го права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може до-слідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; ска-сувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову. Керуючись нормами статті 294 КУпАП, суддя апеляційного суду вважає обгрунтованим та можливим здійснити розгляд адміністративної справи щодо ОСОБА_1 за його відсутності.

Ретельно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопору-шення, переглянувши її у межах доводів та вимог апеляційної скарги, перегля-нувши доданий до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери поліцейсь-кого, де зафіксована подія за участі ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга правопорушника задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адмі-ністративні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясу-вання обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання ухваленої постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до норм статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністра-тивне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та ін-ші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення-ми особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при розгля-ді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчинен-ні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а та-кож з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 130 КУпАП установлено, що адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого по-рядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з ме-тою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швид-кість реакції.

Ураховуючи склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, обєктивна сторона цього правопорушен-ня полягає у керуванні транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у передачі керування транс-портними засобами особі, яка перебуває у стані такого спяніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Відповідно до пункту другого розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спя-ніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/ 27858, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з пунктами третім та четвертим розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення коор-динації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обста-новці, в той час як ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуван-ня під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння ( крім запа-ху алкоголю з порожнини рота ); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реа-гують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан спяніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволе-них до застосування Міністерством охорони здоров`я України та Держспожив-стандартом або лікарем закладу охорони здоровя ( пункт шостий розділу І Інструкції ).

Відповідно до пункту дванадцятого згаданої вище Інструкції у разі наяв-ності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані нарко-тичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижу-ють увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті четвер-тому розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближ-чого закладу охорони здоров`я.

Пунктом восьмим Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи ін-шого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижу-ють увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого по-становою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 ( зі змінами ), передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від про-ведення огляду у закладі охорони здоров`я поліцейський у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазна-чає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Із матеріалів цієї справи, зокрема, протоколу про адміністративне право-порушення серії ААБ № 242823 від 05 червня 2022 року, складеного о 21.10 годині по АДРЕСА_2 , убачається, що 05 червня 2022 року о 20.32 годині по вул. Дачній, 1 у с. Медвеже Вушко Вінницького району Вінницької області ОСОБА_1 керував скутером «Suzuki Catea 277331» без номерних знаків з ознаками наркотичного сп`яніння та алкогольного сп`яніння, а саме: тремтіння рук, відсутня реакція зіниць на світло, почервоніння очей та обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження у встановле-ному законом порядку огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано боді-камерою поліцейського, допустивши таким чином порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху.

До протоколу про адміністративне правопорушення доданий акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого слідує, що у водія виявлені ознаки: зіниці очей не реагують на промені світла, мають місце почервоніння очей, тремтіння рук, наявний різкий запах алкоголю з порожнини рота, проте, одночасно зазначено, що огляд на місці зупинки транспортного засобу не проводився. Окрім того у матеріалах справи наявне направлення ОСОБА_1 як водія транспортного засобу у спеціалізо-ваний медичний заклад Комунальне некомерційне підприємство «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» Вінницької обласної ради» на огляд з метою вияв-лення стану сп`яніння у зв`язку із виявленими ознаками сп`яніння: відсутність реакції зіниць очей на промені світла, почервоніння очей, тремтіння рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота. У даному направленні зазначається, що від огляду ОСОБА_1 відмовився, на місці зупинки транспортного засобу огляд не проводився.

Також до протоколу про адміністративне правопорушення від 05 червня 2022 року доданий відеозапис з нагрудної камери поліцейського, яким зафіксована подія 05 червня 2022 року від моменту переслідування транспорт-ного засобу під керуванням ОСОБА_1 , його зупинки до оформлення прото-колу про адміністративне правопорушення. Слід зазначити, що з даного відео-запису чітко, безспірно убачається неодноразова пропозиція поліцейського ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння у ме-дичному закладі, роз`яснення порядку доставлення водія до медичного закладу, на що ОСОБА_1 у категоричній формі відмовився.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні перед-баченого частиною першою статті 130 КУпАП адміністративного правопору-шення, суд першої інстанції дійшов висновку, що його вина цілком доведена матеріалами справи. Факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановле-ному порядку огляду на стан сп`яніння зафіксований та доводиться відповід-ними, належними, достовірними та достатніми доказами, які узгоджуються між собою та є підтвердженням наявності у діях останнього складу адміністратив-ного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, яке виразилося у його відмові як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

За викладених фактичних, об`єктивних та дійсних обставин справи з вис-новками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній постанові суду першої інстанції від 11 травня 2023 року, слід погодитися, оскільки вони є пра-вильними, дослідженими та аргументованими в установленому порядку, спра-ведливими.

Оскаржуючи постанову судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 зазна-чає, що поліцейськими не були йому роз`яснені підстави, не зазначені виявлені у нього ознаки сп`яніння, а зважаючи на наявність у нього, на думку поліцейсь-ких, ознак алкогольного сп`яніння, йому мало б бути запропоновано пройти ог-ляд на місці зупинки транспортного засобу. Проте такі пропозиції поліцейським не озвучувалися, що за твердженням скаржника, свідчить про порушення по-рядку проведення огляду на стан сп`яніння. У свою чергу від проходження ог-ляду на стан сп`яніння у медичному закладі він відмовився, але згоден був про-йти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу.

Однак апеляційний суд із такими аргументами скарги погодитися не може, оскільки вони спростовуються долученим до справи відеозаписом та іншими наявними у матеріалах справи доказами. Так із матеріалів справи безумовно убачається, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки як алкогольного так і нарко-тичного сп`яніння. Згаданою вище Інструкцією передбачено, що у разі наяв-ності підстав вважати, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння огляд може проводитися поліцейським на місці зупинки транспортного засобу або ж лікарем закладу охорони здоров`я, а у стані наркотичного сп`яніння - лише у медичному закладі, тому за наявності одночасно ознак різного сп`яніння не можна вважати порушенням порядку проведення огляду на стан сп`яніння направлення особи водія для проходження огляду одразу до медичного закладу. Крім того апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про те, що під час події працівниками поліції не були оголошені ознаки сп`яніння, оскільки, на думку апеляційного суду, вони є формальними доводами, адже у направленні на огляд та акті огляду чітко сформульовані ознаки сп`яніння, які були виявлені у ОСОБА_3 . Разом із тим належить зауважити, що відповідно до відеозапису з нагрудної камери поліцейського ОСОБА_1 у категоричній формі відмовився від проходження огляду, будь-якого бажання пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, як він стверджує, не виявляв.

Щодо доводів скаржника про недопустимість як доказу відеозапису події, то з огляду на обставини справи суд вважає, що вказаний відеозапис автома-тично не може визнаватися недопустимим доказам, оскільки на ньому чітко та хронологічно зафіксовані обставини події, поведінка ОСОБА_1 та його добровільна і свідома відмова від проходження огляду на визначення стану сп`яніння. Порушення принципу безперервності відеозапису не впливає на на-лежність і допустимість відеозапису як доказу у цілому, оскільки ОСОБА_1 не заперечує достовірність обставин, зафіксованих на наявному відеозаписі, не повідомив суду інших важливих для справи обставин, які залишися поза межа-ми відеозйомки. Такі аргументи скарги направлені на намагання казуїстикою тлумачення законодавства спотворити докази відносно ОСОБА_1 для уник-нення останнім справедливого стягнення за скоєне протиправне діяння, тому такі доводи є безпідставними, зважаючи, що матеріали справи про адміністра-тивне правопорушення беззаперечно і поза розумним сумнівом свідчать про йо-го винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Не заслуговують на увагу також доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, а протокол складений без його участі, адже вони суперечать самому протоколу про адміністративне правопо-рушення, з якого убачається відмітка про роз`яснення особі прав та обов`язків, передбачених статтями 63 Конституції України, 268 КУпАП та долученому до справи відеозапису, з якого безумовно слідує, що від підпису у складеному від-носно ОСОБА_1 протоколі останній відмовився.

Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто пере-буває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене у статті 6 цієї Конвенції, згідно з пунктом першим якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і без-стороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про ви-конання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейсь-кого суду як джерело права.

Вимога пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і осно-воположних свобод щодо обґрунтування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, Європейський суд з прав людини, від 10 лютого 2010 року; Проніна проти України, № 63566/00, § 23, Європейський суд з прав людини, від 18 липня 2006 року ). Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання у першу чергу національ-ного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності у ньому достатніх аргументів стосовно прий-няття чи відмови у прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді впли-нути на результат розгляду справи.

Наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 аргументи у цілому не свід-чать про порушення судом першої інстанції при розгляді адміністративної спра-ви стосовно нього норм матеріального чи процесуального права, не спросто-вують правильний висновок судді суду першої інстанції, оскільки вина скарж-ника у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, повністю доведена матеріалами справи. З урахуван-ням наведеного, посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття прова-дження у справі апеляційний суд визнає необґрунтованими та не знаходить за-конних підстав для їх задоволення. Апеляційний суд вважає доцільним зазна-чити, що розгляд адміністративної справи відносно ОСОБА_1 здійснений судом першої інстанції ґрунтовно, об`єктивно, справедливо, неупереджено, у послідовний спосіб, із застосуванням виключно правового підґрунтя визначеної КУпАП процедури.

Відтак, на підставі вищевикладеного, апеляційний суд дійшов переконли-вого висновку про відсутність законних підстав для скасування правильної, об-єктивної, справедливої постанови судді Вінницького районного суду Вінниць-кої області від 11 травня 2023 року про притягнення до адміністративної від-повідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП.

Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задово-лення.

Постанову судді Вінницького районного суду Вінницької області від 11 травня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за частиною першою статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Вінницького апеляційного суду Т. О. Денишенко