КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Суддя - Кулікова С.В.
№ 33/824/5730/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 755/8261/23

07 грудня 2023 року Київський апеляційний суд в складі судді Кулікової С.В., вирішуючи питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Торчила Віктора Івановича на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року, якою визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення, у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Не погоджуючись з такою постановою суду, 24 листопада 2023 року захисник ОСОБА_1 адвокат Торчила В.І. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП; поновити строк на апеляційне оскарження постанови.

Клопотання мотивовано тим, що строк пропущено з поважних причин, оскільки розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 , з постановою суду ознайомилися в Єдиному державному реєстрі судових рішень, яка була оприлюднена 23 листопада 2023 року, в жовтні-листопаді 2023 року, у зв'язку з численними повітряними тривогами, систематично порушувалася нормальна робота Дніпровського районного суду міста Києва, що в свою чергу вплинуло на несвоєчасність отримання судового рішення та відповідно оскарження його поза межами строків.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Таким чином, згідно з положеннями КУпАП строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави поновлення пропущеного строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийнятірішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності). При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьєв проти України).

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена Дніпровським районним судом міста Києва від 11 жовтня 2023 року за участю представника ОСОБА_1 адвоката Михалевич І.М., яка надавала пояснення. В постанові роз`яснено порядок і строк її оскарження.

Отже, адвокат Михалавич І.М., яка діяла в інтересах ОСОБА_1 , будучи присутньою під час розгляду справи, була обізнана, як з результатом прийнятої судом постанови, так і з порядком і строком її оскарження.

Сам по собі факт отримання копії постанови, за наявності обставин щодо обізнаності із результатом розгляду справи, не може свідчити про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не можуть слугувати поважними причинами для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки не перешкоджали апелянту в рамках строку на апеляційне оскарження звернутись до суду з апеляційною скаргою, а чинний Закон не пов`язує строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції з часом коли особа дізналася про наявність постанови.

Враховуючи відсутність доказів існування істотних перешкод чи труднощів, які унеможливили вчасне вчинення процесуальних дій з подачі апеляційної скарги, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає.

Таким чином, захиснику ОСОБА_1 адвокату Торчилу В.І. слід відмовити в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 294 КУпАП повернути особі, яка її подала.

Керуючисьст.294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Торчила В.І. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року відмовити, та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Кулікова С.В.