Справа № 366/1557/23
Провадження №3/366/1121/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2023 року смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділу поліції № 1 Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (смт. Іванків) про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

30.05.2023 року до Іванківського районного суду Київської області надійшли матеріали зазначеної справи про адміністративне правопорушення.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 973368 від 17.05.2023 року, по суті правопорушення зазначено наступне:

16.05.2023 року біля 21 год. 30 хв. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 неналежним чином виконує опікунські обов`язки відносно дитини під опікою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме не забезпечує належного догляду і виховання, внаслідок чого ОСОБА_2 з 21 год. 16.05.2023 року по 02 год. 13 хв. 17.05.2023 року залишив місце проживання та перебував у розшуку, внаслідок чого могла існувати загроза життю та здоров`ю дитини, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП.

У судове засідання, призначене для розгляду справи на 12.06.2023 року, ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання повідомлявся вчасно та належним чином, причин своєї неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи, а також інших клопотань, заяв, пояснень тощо від нього не надходило. Таку поведінку суддя розцінює як обраний спосіб реалізації своїх прав.

Враховуючи положення ст. 268 КУпАП, суддя приходить до висновку про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступного.

Відповідальність за ч. 2 ст. 184 КУпАП настає у разі вчинення повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Слід зазначити, що диспозиція ст. 184 КУпАП є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права.

Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний і конкретизований зміст.

Загальний зміст правопорушення за ст. 184 КУпАП полягає в тому, що з ним пов`язане визначення правопорушенням діянь, які описані в диспозиції цієї статті.

Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації.

Згідно із зазначеним, під час проведення правової кваліфікації діяння необхідно обов`язково встановити, який саме нормативно правовий акт та у якій редакції був чинним на момент вчинення конкретного правопорушення та встановлював порядок здійснення дії чи бездіяльності, який особа, що притягається до відповідальності, порушила, в чому полягає невідповідність її дій закону.

Обов`язки батьків або осіб, що їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей визначені Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 249 СК України опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти.

Обов`язки батьків визначені у ст. 150 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Суддею встановлено, що ОСОБА_1 є опікуном малолітнього ОСОБА_2 , відповідно на нього поширюються обов`язки щодо виховання дитини, визначені положеннями Сімейного кодексу України.

Згідно рапорту оперативного чергового ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області від 17.05.2023 року, на лінію «102» Національної поліції України надійшло телефонне повідомлення про те, що 16.05.2023 року о 21 год. 00 хв. безвісти зник малолітній ОСОБА_2 .

Відповідно до письмового пояснення ОСОБА_2 від 17.05.2023 року, останній пояснив, що 16.05.2023 року, приблизно о 21 год. 30 хв. він пішов гуляти по с. Сукачі, а через деякий час повернувся додому та умисно сховався в одній з господарських споруд, оскільки вважав, що на нього будуть сваритись. Також у поясненні зазначено, що відносно ОСОБА_2 ніхто ніякого фізичного та психічного примусу не застосовував.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП у формі невиконання обов`язків опікуна по забезпеченню належного догляду і виховання дитини, внаслідок чого ОСОБА_2 з 21 год. 16.05.2023 року по 02 год. 13 хв. 17.05.2023 року вважався безвісти зниклим, при цьому, як зазначено у протоколі, це могло становити загрозу його життю та здоров`ю.

Суддя не приймає це до уваги, оскільки з письмового пояснення ОСОБА_2 слідує, що ніхто відносно нього фізичного та психічного примусу не застосовував, що виключає дійсне існування загрози його життю та здоров`ю.

Таким чином, існування будь-якої загрози життю та здоров`ю, як це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення є лише припущенням та не підтверджується жодним доказом у справі.

Крім цього, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів є незрозумілим, які саме обов`язки не виконав ОСОБА_1 з передбачених у ст.ст. 150 та 249 СК України.

Внаслідок перебування зниклим безвісти, ОСОБА_2 не вчинив ніякого правопорушення, що виключає ухилення від обов`язку по виховуванню дитини.

Відомостей про погіршення стану здоров`я, психічного розладу, духовного розвитку та не одержання ОСОБА_2 освіти внаслідок зникнення безвісти, матеріали справи не містять.

Наведене не дає можливості встановити в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони правопорушення, форми вини (суб`єктивна сторона) та, які права та інтереси дитини порушені (об`єкт правопорушення).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на встановлені обставини справи, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За встановлених обставин, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Питання судових витрат суддя вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.

Оскільки у цьому випадку провадження у справі підлягає закриттю, відповідно судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 24, 40-1, 184, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу зазначеного адміністративного правопорушення, закрити провадження у справі.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області.

Суддя Н.П.Слободян