ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1242/23 Справа № 178/147/23 Суддя у 1-й інстанції - Берелет В. В. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю захисника Бабки Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Бабки Галини Геннадіївни, поданої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2023 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.

У постанові суду зазначено, що 02 січня 2023 року о 04 год. 40 хв., на трасі М30, 916км, Криничанського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився, що зафіксовано на бодікамеру, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування постанови судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2023 року та просить закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконне, необґрунтоване, винесене з порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для вирішення справи.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що всупереч положенням п. 5 розділу ІІ Інструкції «Про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026, на наявному в матеріалах справи відеозаписі відсутній фрагмент безпосереднього керування транспортним засобом ОСОБА_1 та фрагмент складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим, на думку сторони захисту, даний відеозапис є неналежним доказом у справі, що цілком узгоджується з правовою позицією ВС КАС, викладеною у постанові від 20.02.2019 року (справа №404/4467/16-а). Крім того, зі змісту даного відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Також зазначає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, який визначений Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу або швидкість реакції», а лише був незгодний проходити огляд за допомогою пристрою «Драгер», оскільки у нього був сумнів щодо правильності роботи приладу.

Водночас, звертає увагу, що, у зв`язку із відмовою пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, поліцейськими не було запропоновано ОСОБА_1 проїхати з ними до закладу охорони здоров`я і не було надано направлення для проведення такого огляду у закладі охорони здоров`я, що позбавило право ОСОБА_1 самостійно звернутися з направленням до медичного закладу, що є грубим порушенням Інструкції.

При цьому, наголошує, що у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відсутні відомості про двох свідків, що прямо вказує на недотримання працівниками поліції порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Бабка Г.Г. підтримала доводи поданої апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, просила апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив, але захисник вважала за можливе розглянути справу за відсутності її підзахисного, що, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №352329 від 02 січня 2023 року та відеозапис з нагрудних боді-камер поліцейських.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 352329 від 02.01.2023, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 02.01.2023 року о 04:40 год. в Дніпропетровській області, Криничанський район, траса М-30 916 км. 817 км. водій ОСОБА_1 керував ТЗ ВАЗ-2107 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП. У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено Відмовився. Крім того, зафіксовано, що документи не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався. Протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та його копія ним отримана. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП і повідомлено місце та час розгляду справи, про що свідчить його особистий підпис.

Згідно рапорту поліцейського поліцейського взводу 1 роти 4 батальйону 3 УПП в Дніпропетровській області Чернощенко І.С. від 02.01.2023 року (а.с.2), вбачається, що 02.01.2023 року під час несення служби у складі автопатруля «Легіон-ДП16», сумісно з поліцейським ОСОБА_2 та інспектором Юрченко С.С. за адресою: Дніпропетровська облас-ть, Криничанський район, траса М-30 916 км 817 км ними було запинено т.з. ВАЗ2107 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , згідно п.3 ч.1 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію». Під час спілкування з водієм у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, у зв`язку з чим, водієві було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку, на що водій ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на нагрудну бодікамеру 470450, відповідно до наказу 1395. Водія було попереджено про відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, та відсторонено його від керування відповідно до ст.266 КУпАП, а саме ТЗ припарковано без порушень.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції було відтворено відеозапис з нагрудних боді-камер працівників патрульної поліції, який міститься у 1 файлі на одному DVD-R диску, долученого до матеріалів справи (а.с.3).

Так, з відеофайлу export-c9940 тривалістю 00:00:00 00:00:36, вбачається, що 02.01.2023 року о 16:54 годині працівник патрульної поліції повідомив водієві ОСОБА_1 , який перебував в салоні транспортного засобу за кермом, що в нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, у зв`язку з чим, запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального приладу «Драгер», на що останній відмовився, у зв`язку з тим, що не мав часу та він поспішав. Після цього, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що так як він відмовився від проходження огляду, тому відносно нього буде складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП та запитав у нього, чи все йому зрозуміло, на що водій відповів, що так.

Отже зазначені на вказаному відеофайлі фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації спростовують твердження апелянта про те, що працівниками патрульної поліції було порушено встановлений Інструкцією порядок направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та йому не було роз`яснено права, передбачені ст.268 КУпАП.

Окрім того, права ОСОБА_1 , передбачені ст.268 КУпАП, відновлені також і шляхом подання апеляційної скарги та надання йому можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді.

При цьому, апеляційний суд вважає, що хоча вказаний відеозапис і не містить моменту зупинки працівниками патрульної поліції транспортного засобу від керуванням ОСОБА_1 , на що звертає увагу апелянт, але в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, та підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі сторона захисту не оспорює сам факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а лише оспорює наявність доказів на підтвердження факту його керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2023 року, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У свою чергу апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції відкидає, як аргументи невинуватості, доводи апелянта про недотримання працівниками поліції вимог ч.ч.2,3 ст.266 КУпАП через відсутність двох свідків та направлення ОСОБА_1 для проходження медичного огляду до закладу охорони здоров`я, з огляду на наступне.

За приписами частини 2,3 ст.266 КУпАП (Із змінами і доповненнями, внесеними в останнє згідно із Законом України від 16.02.2021 р. N 1231-IX) огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно з пунктами 6,7 розділу I Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Отже, системний аналіз наведених законодавчих норм дає можливість зробити висновок, що законодавцем визначено два альтернативних способи проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, - або поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, або лікарем закладу охорони здоров`я.

При цьому норма закону, яка зобов`язує патрульного поліцейського направити водія на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, на переконання апеляційного суду, має місце виключно у разі:

- відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу;

- його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.

Оскільки надані суду матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому у працівників патрульної поліції не було жодних підстав для оформлення направлення на медичний огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Водночас, доводи апеляційної скарги щодо відсутності факту фіксації процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки вони жодним чином не звільняють ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене правопорушення та не свідчать про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з цим, на переконання апеляційного суду, є некоректним посилання апелянта на правову позицію КАС Верховного Суду, викладену у постанові від 20.02.2019 року (справа №404/4467/16-а) щодо належності і допустимості відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, оскільки ці висновки стосуються правовідносин, що регулюються Кодексом адміністративного судочинства України, а отже є відмінними від правовідносин, які існують у нашій справі та які регулюються нормами КУпАП, зокрема, статтею 251 цього Кодексу.

Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Бабки Г.Г. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2023 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Бабки Галини Геннадіївни - залишити без задоволення, а постанову судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО