ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2676/23 Справа № 179/1385/23 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участю:

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

захисника - Ажмякова Р.В.

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 , не працюючого,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 536 гривень 80 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із оскаржуваною постановою суду першої інстанції, 28 липня 2023 року о 16 годині 40 хвилин в смт. Магдалинівка по вул. Центральна, 14, ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES VITO 108, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову суду скасувати та винести нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, постанова є необгрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що судом передчасно зроблено висновок про його винуватість у вчиненому правопорушенні, оскільки матеріали справи не доводять наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що працівниками поліції було порушено процедуру направлення та проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки не було запропоновано пройти відповідний огляд в медичному закладі, не складалося і відповідне направлення.

Одночасно вказує, що наявними матеріалами не підтверджується факт керування ним автомобілем, зокрема з наявного відеозапису не вбачається, що його було саме зупинено працівниками поліції. Поліцейські під`їхали до його автомобіля, який не рухався та стояв із не працюючим двигуном. Працівник поліції, підійшовши до автомобіля, повідомив його, що він не був пристебнутий паском безпеки у той час, коли рухався, втім апелянт вважає, що це лише припущення працівників поліції, що не підтверджується наявними матеріалами. Вказує, що наявні в матеріалах справи докази не підтверджують того, що він був водієм автомобіля.

Акцентує увагу на тому, що суб`єктом інкримінованого адміністративного правопорушення може бути лише особа, що керувала автомобілем, яка і має статус водія транспортного засобу.

Зазначає, що його в порушення ст. 266 КУпАП не було відсторонено від керування автомобілем та не вилучено посвідчення водія.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав; вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; актом огляду на стан сп`яніння; розпискою ОСОБА_4 ; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно із якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Доводи апелянта стосовно того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки матеріали провадження не містять достовірного підтвердження та доказів цієї обставини, суд апеляційної інстанції оцінює як необгрунтовані, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами.

Так, з наявного в матеріалах провадження відеозапису вбачається, як на початку відео назустріч працівникам поліції з лівої сторони рухається автомобіль червоного кольору за яким працівники поліції одразу прослідували до місця його зупинки. За кермом даного автомобіля перебував ОСОБА_1 . В процесі спілкування з ним працівник поліції зазначив, що останній порушив вимоги ПДР, а саме керував автомобілем, не будучи пристебнутим паском безпеки, що ОСОБА_5 не заперечував. В подальшому працівник поліції виявив у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння і запитав у останнього, чи вживав він алкоголь, на що ОСОБА_5 відповів, що відпив пива з бутилки, яку щойно придбав. Після цього працівником поліції неодноразово було запропоновано пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці, так і в медичному закладі, на що останній категорично відмовився.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що відеозаписом зафіксовано рух автомобіля MERCEDES VITO 108, д.н.з. НОМЕР_1 , і те, що автомобіль патрульної поліції слідував за вказаним автомобілем до моменту зупинки останнього. Безпосередньо після цього співробітник поліції вийшов з патрульного автомобіля і підійшов до лівих передніх дверей вказаного автомобіля, при цьому виявилося, що за його кермом перебуває саме ОСОБА_1 . Відтак відсутні розумні підстави для припущення, що під час руху автомобіля MERCEDES VITO 108, д.н.з. НОМЕР_1 , ним керувала будь-яка інша особа, ніж апелянт.

На думку суду апеляційної інстанції, вказані дані поза розумним сумнівом підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем та наявність підстав для висловлення працівниками поліції йому як водієві транспортного засобу пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, від якої він відмовився, про що і зазначив безпосередньо працівнику поліції.

Що стосується доводів апелянта про те, що працівниками поліції в порушення вимог ст. 266 КУпАП не було відсторонено ОСОБА_1 від керування автомобілем, то слід зазначити, що з наявного відеозапису вбачається, що працівником поліції було повідомлено ОСОБА_5 про неможливість подальшого керування автомобілем та в подальшому передано автомобіль ОСОБА_4 , що підтверджується розпискою останнього, наявною в матеріалах справи.

Посилання апелянта на те, що поліцейськими не було складено направлення для проходження ним медичного огляду у закладі охорони здоров`я, не обгрунтовують апеляційні вимоги, оскільки дана обставина не спростовує підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Більше того, складання вказаного документу за умови відмови водія від проходження будь-якого огляду позбавлене сенсу.

Всі інші доводи апеляційної скарги судом оцінюються критично, оскільки вони наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги апелянта є неприйнятними.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2023 рокущодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця