Провадження № 3/742/885/23
Єдиний унікальний № 742/2213/23
Постанова
14 червня 2023 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Коваленко А.В., за участі секретаря судових засідань Риндя Л.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Прилуках адміністративну справу, що надійшла від Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 , раніше протягом останнього року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не притягувався,
за ч.1 ст.130 КУпАП, -
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 065560, 04.05.2023 року об 16 год. 02 хв., в м.Прилуки по вулиці Рокитна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом фольксваген Пасат д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння ( запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей) . Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився на відеозапис, чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та показав, що він переніс інсульт і спиртні напої взагалі не вживає. Після зупинки працівниками поліції він повідомив їм, що в нього інсульт тому і мова незв`язна. Оскільки він був тверезим, то відразуж погодився пройти обстеження на приладі драгер. Після розмови з працівниками поліції в зв`язку з тим, що у них приладу не було, останні більше не пропонували йому проходити обстеження , а лише повідомили , що буде складено протокол. Він намагався їх переконати працівників поліції, що тверезий. Також повідомив , що випив три маленькі чашечки безалкогольного пива і вони ніяк не могло призвести до стану сп`яніння. Працівники поліції переконували його, що випите пиво покаже результат сп`яніння. Не роз"яснивши йому його права працівники склали протокол. Після чого він зрозумів наслідки складення протоколу та попросив працівників поліції його обстежити в лікарні, але вони повідомили йому, що вже пізно і протокол складено. Наполягав, що він не відмовлявся проходити обстеження.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступних висновків.
Згідно із пунктом 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. № 1306 (далі Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 Правил).
Невиконання вказаних правил утворюють склад правопорушень, передбачених ч. 1 статті 130 КУпАП.
Так, згідно ч. 1 ст.130КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Надаючи аналіз вище вказаним нормам, суд констатує, що відповідальність за ч.1 ст.130 КУПАП за порушення п.2.5 ПДР України настає за умови виявлення працівниками поліції у водія ознак наркотичного чи алкогольного сп`яніння та в зв`язку відмовою водія від проходження обстеження на стан сп`яніння. Тобто, вимога працівника поліції до водія пройти обстеження на стан сп`яніння за відсутності ознак сп`яніння є незаконною і тому сам факт відмови водія від проходження обстеження на стан сп`яніння за відсутності доказів наявності ознак сп`яніння не тягне за собою відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).
Системний аналіз норм ст. 130 КУпАП України, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення стягнення у виді штрафу та обмеження у користуванні водійськими правами, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням /обвинуваченням.
При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).
Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення додані наступні докази :
протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 065560 в якому зазначено, що 04.05.2023 року об 16 год. 02 хв., в м.Прилуки по вулиці Рокитна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом фольксваген Пасат д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння( запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей) . Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився на відеозапис, чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
З дослідженого в судовому засіданні диска з відеозаписом місця події, вбачається, що працівники поліції підходить до водія автомобіля Фольксваген та просить надати йому документи. Водій погоджується та передає документи працівнику поліції. Водій повідомляє, що в нього інсульт і він спирні напої не вживає вже три роки . На пропозицію працівника поліції видихнути повітря з ротової порожнини в його бік, водій погоджується та видихає. Пісял чого працівник поліції говорить, водію, що він «вживав» на що водій відповідає, що не п`є(00.02.20с.). На пропозицію працівника поліції пройти обстеження на приладі «Драгер» водій погоджується. Після чого працівник поліції відходить і говорить, що «зараз привезуть «Драгер». В подальшому водій вказує, що він тверезий і випив три маленькі чашечки пива. Після тривалої розмови та намагання водія переконати працівників поліції не складати протокол , працівник поліції запитує у водія «Чи потрібно везти прилад «Драгер» на , що водій відповідає «Да не треба». Працівник поліції запитує у водія «в лікарню їдемо на обстеження» , що водій не відповідає. Через деякий час працівник поліції запитує « в лікарню їдемо чи не їдемо» на, що водій говорить «та ні». Також працівник поліції запитує водія «продувати не будемо також». На що водій говорить «ні». Після чого працівник поліції повідомляє , що буде складено протокол. Водій знову наполягає, що він не п`яний( 00.05.42с.). Працівник поліції повідомляє, що навіть один келих пива покаже стан сп`яніння(00.08.58), але водій знову вказує, що не п`яний. Після чого працівник поліції складає протокол та оголошує його водію , а останній вказує, що червоні очі в нього від хвороби.
На спростування винуватості ОСОБА_1 стороною захисту надані наступні докази:
Виписка із медичної карти № 2594 виданої на ім`я ОСОБА_1 в якій зазначено, що останні переніс помірно інсульт в лівому КБ у виді вираженого правобічного геміпарезу, цукровий діабет.
Відповідно до частин 1, 2 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Пункт 2.5 ПДР України дійсно зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Проте слід зазначити, що відповідальність за вказаною нормою закону настає лише у випадку дотримання встановленого законом порядку та процедури проведення огляду.
Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП, Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція №1452), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі Порядок).
Так, відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Пункт 3 зазначеного Порядку також передбачає можливість проведення огляду як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоров`я.
Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п.7,8 Порядку).
Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 р. також передбачає проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом та лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Аналіз викладених вище норм Закону свідчить про те, що підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку безумовно є та обставина, що водій відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою технічних засобів, та в медичному закладі.
Зазначена відмова має бути зафіксована поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису.
Недотримання визначеної законом процедури має наслідком її недійсність, що встановлено ч.5 ст.266 КУпАП.
Надаючи оцінку дослідженому в судовому засіданні відеозапису, який долучено до матеріалів справи, суд констатує, що з відео вбачається, що працівником поліції не були озвучені правопорушнику конкретні ознаки, які викликали у поліцейського підозру , поліцейський зазначає про ознаки сп`яніння лише в момент зачитування протоколу про адміністративне правопорушення.
На даному відеозапису не зафіксовано , що у водія ОСОБА_1 малися така ознака сп`яніння , як « запах алкоголю з ротової порожнини», а твердження працівника поліції, що водій «вживав» не є підтвердженням наявності даної ознаки.
Також за умови перенесення водієм інсульту та повідомлення про це працівникам поліції і підтвердження медичними документами, не можна вважати ознакою сп`яніння « почервоніння очей».
Крім того, суд констатує, що матеріали справи не містять відомостей про відмову водія від проходження обстеження як на місці події так і в лікувальному закладі.
З відеозапису вбачається, що після погодження водієм пройти обстеження на місці працівник поліції вказав, що прилад зараз підвезуть, а через деякий час повторно запитав «чи привозити прилад ?» та «в лікарню їдемо чи не їдемо?», на що водій відповів «ні».
Таким чином суд констатує, що в момент зупинки працівниками поліції водія в останніх не було приладу для проведення обстеження на місці події, а пропозиція «привезти прилад» та відмова водія від даної пропозиції не свідчить про вимогу працівників поліції до водія пройти обстеження на стан сп`яніння на місці зупинки, а відмова водія від даної пропозиції не свідчить про відмову проходити обстеження на стан сп`яніння на місці зупинки.
Також, за відсутності направлення на обстеження до лікувального закладу та запитання працівника поліції «в лікарню їдемо чи не їдемо?» і відповідь водія «ні», не свідчать про належну вимогу до водія пройти обстеження на стан сп`яніння у лікувальному закладі та його відповідь «ні» не підтверджує обставини відмови від проходження водієм обстеження на стан сп`яніння у лікувальному закладі.
Проаналізувавши зазначені обставини та наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає, що працівники поліції порушили процедуру огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, оскільки відсутні належні докази того, які ознаки алкогольного сп`яніння були виявлені поліцейськими перед пропозицією правопорушнику пройти огляд на стан сп`яніння, а також того, що працівники поліції висували ОСОБА_1 вимогу пройти обстеження на місці зупинки та проїхати до медичного закладу для проходження огляду та що він відмовився пройти такий огляд.
Показання ОСОБА_1 про те, що він вживав пиво , які відображені на відеозапису, за відсутності доказів належної процедури підтвердження наявності ознак сп`яніння, пропозиції пройти обстеження та відмови водія від проходження обстеження на стан сп`яніння не свідчить про порушення водієм п.2.5 ПДР України та не тягне за собою відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Посилання ОСОБА_1 в судовому засіданні на те, що йому працівники поліції не роз`яснили його права, також знайшли підтвердження в судовому засіданні, оскільки як вбачається із відеозапису здійсненого під час складання протоколу, працівники поліції лише вказували ОСОБА_1 де поставити підпис і що його викличуть до суду.
Щодо даних, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, як доказу в розумінні ст.251 КУпАП, з урахуванням зазначених вище обставин, суд відноситься критично, оскільки інші належні та допустимі докази у справі не підтверджують того факту що, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі "Лавентес проти Латвії" та від 08.02.2011 року по справі "Берктай проти Туреччини" наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій".
Пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) також визначено, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Окрім цього, згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо, є неналежними доказами.
Тому, з огляду на те, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, в тому числі алкогольного сп`яніння, а у справі відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у медичному закладі у встановленому законом порядку, та враховуючи положення ст. 62 Конституції України, відповідно до якої, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, слід дійти висновку про не встановлення в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження в справі через відсутність складу адміністративного правопорушення.
На підставі вищевикладеного, ст.247, 283, 284 КУпАП, суддя
Провадженя в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.
Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО