Провадження №: 3/752/8944/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Бондаренко Г.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код невідомий, громадянки України, тимчасово не працює, місце проживання: АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 29.10.2023 року о 22 год. 40 хв. в м. Києві по вул. Промисловій, керувала транспортним засобом «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота та нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні 24.11.2023 року пояснень не надавала, в судове засідання14.12.2023 року - не з"явилась.

Захисник ОСОБА_1 - Гуртова Т.І. в судовому засіданні просила закрити провадження у зв"язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення. Свою позицію обгрунтувала тим, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом, про що нею і було зазначено у поясненнях та протоколі. Алкогольних напоїв не вживала та ознак сп"яніння не мала. Захисник вказує, що на відеозаписі, що міститься в матеріалах справи не було зафіксовано дати та часу руху транспортного засобу та особи водія, який керує транспортним засобом, а тому, на її думку, диск не пітверджує вину ОСОБА_1 ОСОБА_2 зазначає, що вказівка ОСОБА_3 , про те, що саме ОСОБА_1 керувала авто, не є належним доказом, а тому, на її думку є всі підстави для закриття провадження у справі.

Суд зазначає, що оскільки справа №752/24336/23 стосовно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та справа №752/23433/23 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП відбулись в один день, судом було вирішено викликати учасників справи на один день та час 24.11.2023 року на 11 год. 10 хв. для об"єктивного та повного розгляду справ.

В судовому засіданні, яке було призначено на 24.11.2023 року, пасажир автомобіля «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , вказав, що 29.10.2023 року о 17 год. 30 хв. він і його дружина ОСОБА_1 приїхали з лісу додому в Ходосівку. Вказав, що після призду пішов до сусіда у сауну, однак потім ще мав їхати в Київ до доньки. ОСОБА_3 зазначає, що ОСОБА_1 спочатку відмовилась вести його в Київ і хотіла викликати йому таксі, однак потім погодилась відвести. Вказав, що не хотів їхати за кермом, оскільки випив пива. ОСОБА_3 зазначив, що коли ОСОБА_1 приїхала на "Видубичі", то повідомила, що далі його не повезе, оскільки також випила алкоголь. Це його обурило, бо він не знав, що вона вживала алкоголь. ОСОБА_3 зазначив, що після цього він забрав у неї документи, ключі від машини і між ними трапилась сварка. Вказав, що після цього, до них підійшов поліцейський, оскільки почув їх сварку. ОСОБА_3 вказав, що силою ОСОБА_1 за кермо не садив і не знав, що вона пила в той день алкоголь, оскільки був у сусіда, дізнався про її стан вже на місці, по приїзду на Видубичі.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Так, за результатами дослідження матеріалів справи, в тому числі перегляду в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, допиту свідка події, суд вважає, що ОСОБА_4 слід визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження захисника про те, що в справі відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також про те, що у ОСОБА_1 жодних ознак алкогольного сп"яніння виявлено не було, повністю спростовується переглянутим відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , перед тим, як почала заперечувати факт керування транспортним засобом, повідомила поліцейських про те, що керувала транспортним засобом, привезла на місце, де відбувалось оформлення подій свого чоловіка ОСОБА_3 . Про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп"яніння підтвердив на місці працівникам поліції і пасажир ОСОБА_3 . Крім того, з відео вбачається, що працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 про виявлені у неї ознаки алкогольного сп"яніння, роз"яснюють ОСОБА_1 процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп"янніння на місці та у лікаря-нарколога, неодноразово пропонують останній пройти огляд як на місці так і в медичному закладі охорони здоров"я, роз"яснюють ОСОБА_1 про наслідки відмови від проходження огляду, проте ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду.

Доводи захисника про те, що пояснення ОСОБА_3 є неналежним доказом, оскільки вони є джерелом отримання фактичних даних напротивовагу відеозапису, суд до уваги не приймає, оскільки, дані, які зафіксовані на відеозаписі узгоджуються з поясненнями наданими ОСОБА_3 в судовому засіданні. Крім того, у суду немає інших підстав вважати пояснення ОСОБА_3 неналежним доказом , оскільки останній був пасажиром транспортного засобу «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_1 , а отже, був безпосереднім свідком цих подій.

Крім того, слід вказати, що ОСОБА_1 після відмови від проведення огляду, мала змогу самостійно звернутися до медичного закладу та здати необхідне біологічне середовище з метою спростування стану алкогольного сп"яніння, проте ОСОБА_1 вказаним правом не скористалась.

Враховуючи, що за відмову від проходження огляду водій несе відповідальність згідно з чинним законодавством так само, як і за керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що за своїм характером має підвищену суспільну небезпеку, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Отже, судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 536, 80 грн., підлягає стягненню із ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 283-285 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 грн. 80 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Г.В. Бондаренко