Справа№464/6544/23
пр.№ 3/464/2585/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 м. Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Сабара Л.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Гарасиміва Б.І., потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львів, українця, громадянина України, одруженого, працює водієм ФОП ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст. 124 КУпАП,

встановила:

на розгляд Сихівського районного суду м. Львова надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 567444 щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу водій ОСОБА_1 20.09.2023 близько 19.00 год. у м. Львів, вул. Зелена, 237, керуючи транспортним засобом марки МАN, д.н.з. НОМЕР_2 порушив вимоги п. п. 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху, при зміні напрямку руху не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем марки Volswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнав та повідомив суду, що 20.09.2023 він керував автомобілем марки МАN, д.н.з. НОМЕР_2 та рухався по вул. Зелена, на котру з`їхав із кільцевої дороги. Рухався повільно, оскільки в попутньому напрямку утворився корок із автомобілів. В момент після переїзду пішохідного переходу справа відчув скрегіт, а потім ще один раз скрегіт, після чого зразу зупинив автомобіль. Вподальшому він побачив, що попереду його автомобіля зупинився автомобіль потерпілого. Вказав, що до цього автомобіля потерпілого не бачив, звідки він їхав, йому не відомо. В поліцію він не дзвонив. Особисто він телефонував до свого керівника. По приїзді котрого, потерпілий дзвонив в поліцію. Вважає, що саме дії потерпілого, котрий всупереч вимогам ПДР рухався по велосипедній доріжці та здійснював обгін справа призвели до ДТП, так як він рухався у своїй смузі для руху, не змінював та не розпочинав рух. Працівники поліції неправильно прийшли до переконання, що він порушив п.п. 10.1, 13.1 ПДР. Підтримав клопотання захисника про призначення експертизи та закриття провадження у справі, так як в його діях відсутній склад правопорушення передбачений ст. 124 КУпАП.

Захисник повідомив, що ОСОБА_1 не може бути винуватцем ДТП, оскільки жодних правил ПДР не порушував, рухався у своїй смузі руху, тоді як потерпілий рухався по велосипедній доріжці. вважає що без висновку експерта встановити обставини ДТП не є можливими, просив призначити судову авто-трасологічну експертизу, після чого провадження закрити за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомив суду, що 20.09.2023 близько 19 год. керував автомобілем марки Volswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_3 на вул. Зелена у м. Львові, зїхавши з кільця, та рухаючись, максимально по правій стороні, та через великий потік автомобілів, що утворили корок, міг рухатися по велосипедній смузі. При цьому спереду нього та позаду також знаходилися автомобілі. В один момент він відчут скрегіт та черкання злівої сторони, після чого його автомобіль по інерції поїхав вперед, та він його зупинив. В подальшому, вийшовши з автомобіля, він побачив вантажний автомобіль, водій котрого вийшовши на вулицю, оглянув ушкодження його автомобіля емоційно сказав: «Мертва зона». Він вважає, що так, як попереду вантажного автомобіля відбувалося звуження дороги, і він мабуть ходів перелаштуватися вправо, внаслідок чого, на його думку сходами до кабіни зачепив задню частину його автомобіля. Поліцію викликав він, і то через доволі значний час, оскільки ОСОБА_1 переконав його в тому, що необхідно дочекатися його керівника, по приїзді котрого, він зрозумів, що без правоохоронних органів не обійдеться. Вказав, що навіть допускаючи рух по велосипедній смузі, не міг спровокувати ДТП, оскільки його автомобіль знаходився праворуч та попереду автомобіля ОСОБА_1 проти призначення експертизи та закриття справи заперечив.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

20.09.2023 близько 19.00 год. у м. Львів, вул. Зелена, 237, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки МАN, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобілем марки Volswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Вказані обставини підтверджені особою, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілим ОСОБА_2 , та жодним із них не оспорюються, а тому вважаються встановленими.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 1 статті 9 КУпАП закріплено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно диспозиції ст. 124 КУпАП учасник дорожнього руху притягується до адміністративної відповідальності серед іншого, за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

При цьому, доведенню підлягають обставини керування особою транспортним засобом, порушення ПДР, вчинення ДТП, та наявність пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками.

З цього слідує, що диспозиції вказаної норми являється бланкетною, оскільки називає склад правопорушення, але для визначення його ознак відсилає до норм іншої галузі права або нормативних (підзаконних) актів правил, положень, інструкцій.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань) регулюються та визначаються положеннями Закону України «Про дорожній рух» (ст.1 вказаного закону).

Одночасно, ст. 2 вказаного Закону закріплено, що законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього, зокрема, ПДР України, які відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Положеннями ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» (далі Закон) визначено, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

З цього слідує, що ОСОБА_1 20.09.2023, керуючи транспортним засобом марки МАN, д.н.з. НОМЕР_2 , на вул. Зелена, 238 у м. Львові був водієм, тобто учасником дорожнього руху, а тому на нього, в частині прав та обов`язків, поширюється дія вказаного закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

Так, згідно п. 2.3.б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Крім того, згідно п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

П. 13.1 ПДР передбачено, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

На підтвердження вини ОСОБА_1 надано наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення ААД № 567444 згідно котрого водій ОСОБА_1 20.09.2023 близько 19.00 год. у м. Львів, вул. Зелена, 237, керуючи транспортним засобом марки МАN, д.н.з. НОМЕР_2 порушив вимоги п. п. 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху, при зміні напрямку руху не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем марки Volswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки (а.с.1);

- схему місця події від 20.09.2023, в якій відображено місце зіткнення, що відбулося в межах смуги руху на вул.Зелена, що позначене 3 поза межами велосипедної смуги, із зазначення розташування транспортних засобів, технічних ушкоджень автомобілів, їх ідентифікуючих даних, тощо. Зокрема, як вбачається із схеми, автомобіль марки МАN, д.н.з. НОМЕР_2 отримав пошкодження переднього крила справої сторони, потертості переднього бамперу з правої сторони, а автомобіль марки Volswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_3 отримав пошкодження у виді розбитої задньої лівої фари , потертостей заднього крила та бамперу злівої сторони. Учасники ДТП, з план схемою ознайомлені, засвідчені підписами без застережень та зауважень (а.с.2);

- письмові пояснення ОСОБА_2 згідно яких останній вказав, що повертаючи з вул. Луганська, на кільці на право на вул. Зелена, при виїзді за переходом почув удар в ліву сторону задню та отримав пошкодження задньої лівої фари і заднього крила (а.с.3);

- письмові пояснення ОСОБА_1 з яких вбачається, що він керував транспортним засобом марки МАN, д.н.з. НОМЕР_2 , проїхавши пішохідний перехід почув скрегіт по праву сторону автомобіля, після чого зупинився і побачив автомобіль вольксваген, що з`явився праворуч (а.с.4).

В судовому засіданні захисником Гарасимів Б.І. в якості доказів надано фотознімки.

При дослідженні вказаних фотознімків встановлено, що на таких відображені обставини викладені у протоколі та план схемі ДТП, зокрема, зафіксовано місце події, що відбулося за пішохідним переходом, перед котрим, після з`їзду розміщені дорожній знак 5.88 у поєднанні з табличкою 7.9 над виділеною велосипедною смугою на її початку. Автомобіль потерпілого частково знаходиться на велосипедній смузі, спереду автомобіля МАN.

З вищевказаних доказів суд встановив, що ДТП відбулася на автомобільній дорозі з однією смугою руху в одному напрямку, з розташованою на ній велосипедною смугою, виділеною розміткою 2.1, та таке відбулося внаслідок зіткнення передньою правою частиною автомобіля марки МАN, та задньою лівою частиною автомобіля марки Volswagen Golf.

У зв`язку із цим суд, при вирішенні вказаної справи, також враховує те, що згідно п. 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод.

При цьому п.1.10 ПДР України дано визначення термінам, що наведені у цих Правилах, та мають наступне значення:

дорожня обстановка сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом

безпечний інтервал відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху;

велосипедна смуга смуга, призначена для руху на велосипедах у межах проїзної частини вулиці та/або дороги, яка позначена дорожнім знаком 5.88 та відповідною горизонтальною дорожньою розміткою.

велосипедна доріжка доріжка з покриттям поза межами проїзної частини вулиці та/або дороги, розташована окремо чи суміжно з тротуаром або пішохідною доріжкою, що призначена для руху на велосипедах, і позначена дорожнім знаком 4.14 та горизонтальною розміткою 1.36

проїзна частина елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги.

випередження рух транспортного засобу зі швидкістю, що перевищує швидкість попутного транспортного засобу, що рухається поряд по суміжній смузі;

розділювальна смуга виділений конструктивно або за допомогою суцільних ліній дорожньої розмітки 1.2 елемент автомобільної дороги, який розділяє суміжні проїзні частини.

П.33.5 у підпункті 5.88 ПДР закріплено інформаційно-вказівний дорожній знак, котрий згідно п. 8.4 ґ ПДР України, запроваджує або скасовує певний режим руху, а також інформує учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила, та таким позначається виділена на проїзній частині велосипедна смуга. Якщо велосипедна смуга відокремлена від основної проїзної частини розміткою 1.2, знак 5.88 у поєднанні з табличкою 7.9 розташовується над виділеною велосипедною смугою на її початку та повторюється після кожного перехрестя до її закінчення.

Згідно п. 34.1 ПДР закріплено розмітку 1.2, (широка суцільна лінія) що позначає край проїзної частини (крайова розмітка) автомобільних доріг та вулиць, межі смуги для руху маршрутних транспортних засобів або велосипедної смуги.

З огляду на вищевикладене, суд не погоджується із доводами сторони захисту, про те, що потерпілий здійснював рух в межах велосипедної доріжки, оскільки, як вбачається із долученого фотознімку встановлено, що перед пішохідним переходом, та місцем події відображений дорожній знак 5.88 у поєднанні з табличкою 7.9 , котрий розташовується над виділеною велосипедною смугою на її початку. Тобто, місце події мало місце поблизу велосипедної смуги, а не велосипедної доріжки. При цьому, суд погоджується, що рух автомобілів по велосипедній доріжці є забороненим, так як така знаходиться поза межами проїзної частини, що призначена для руху нерейкових транспортних засобів.

При цьому суд, аналізуючи вищевказані положення ПДР приходить до переконання, що велосипедна смуга є невід`ємною частиною проїзної частини, як елементу дороги, призначеного для руху нерейкових транспортних засобів, на котрій запроваджено певний режим руху, з можливим розташування таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, про що інформується водіїв транспортних засобів, для врахування обставин дорожніх умов та дорожньої обстановки, шляхом встановлення відповідного дорожнього знаку 5.88, котрий, у поєднанні із дорожньою розміткою 1.2 вказує велосипедистам на межі велосипедної смуги.

З огляду на це, не вбачається заборони водіям нерейкових транспортних засобів рухатися в межах велосипедної смуги, що є проїздною частиною дороги, якщо це не створить перешкоди чи небезпеки для руху велосипедистам, як учасникам дорожнього руху, в межах велосипедної смуги.

Одночасно, зважаючи на характер та вид отриманих механічних ушкоджень, місце розташування осипу під розбитої фари, суд встановив, що автомобіль марки Volswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням потерпілого знаходився спереду справа по відношенню до автомобіля марки МАN, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , а тому останній в силу дорожньої обстановки зобов`язаний був врахувати при здійсненні руху транспортним засобом та не допустити зіткнення з ним.

При цьому, здійснення руху автомобілем в межах велосипедної смуги потерпілим, не є у причинному зв`язку із ДТП, оскільки, зіткнення відбулося внаслідок наїзду на задню ліву частину автомобіля ОСОБА_2 , а він рухався у попутньому напрямку із автомобілем ОСОБА_1 , не здійснюючи екстрене гальмування чи рух заднім ходом.

Крім того, суд визнає суперечливими покази ОСОБА_1 в частині того, що потерпілий здійснював випередження справа, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні, при дорожній обстановці, що передувала ДТП, мав місце корок, що утворився внаслідок повільного руху великої кількості транспортних засобів, а тому в силу цього, не представилося можливим фактично встановити таку обставину, а стороною захисту така не підтверджена жодними доказами. При цьому, твердження ОСОБА_1 , про те що він до моменту ДТП автомобіля потерпілого не бачив, при умовах що передували цьому, свідчать лише про те, що останній не належно оцінював дорожню обстановку та був неуважним.

Одночасно, не заслуговують на увагу доводи сторони захисту, що водій ОСОБА_1 не міг порушити п.п. 10.1 та 13.1 ПДР, оскільки до моменту ДТП з початку руху проїхав близько 10 метрів, та дотримувався бокового інтервалу, оскільки його транспортний засіб був розташований на значній відстані до роздільної смуги, з огляду на наступне.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ДТП мало місце внаслідок зміни напрямку руху, а не початку руху, та не дотримання безпечного інтервалу. При цьому, як зазначалося вище, безпечним інтервалом є відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, за якої гарантована безпека дорожнього руху. Тобто водій, враховуючи дорожню обстановку, під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом, зобов`язаний враховувати наявність перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивність і рівень організації дорожнього руху.

Таким чином, надаючи оцінку діям ОСОБА_1 суд встановив, що останній перебуваючи в умовах корку, що утворився внаслідок повільного руху великої кількості автомобілів, керуючи вантажним автомобілем, що відрізняється значними габаритами, зобов`язаний був передбачити, що навіть незначне маневрування керованим автомобілем, може створити небезпеку для руху, та здійснюючи рух, мав переконатися у його безпеці для інших учасників, однак, своїми діями змінив дорожню обстановку, що призвела до Дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з тим, згідно чинного законодавства, допускається виникнення ДТП при взаємному порушенні правил дорожнього руху декількома учасниками дорожнього руху.

Однак, беручи до уваги, що суд розглядає справу про адміністративне правопорушення в межах обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, зобов`язаний надати оцінку, діям особи, що притягується до відповідальності, встановити, чи допустила остання інкриміновані порушення ПДР України, внаслідок чого трапилося ДТП.

З огляду на те, що працівниками поліції, котрі безпосередньо на місці пригоди оцінювали ситуацію, протоколів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 не складали, а наявних у справі доказів, достатньо, для кваліфікації дій ОСОБА_1 .

З метою отримання додаткових доказів, захисником особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 у вказаній справі подано клопотання про призначення судової транспортно трасологічної експертизи.

Вказане клопотання не обґрунтоване необхідністю її призначення.

Однак, з`ясувавши думку всіх учасників справи з приводу заявленого клопотання, дослідивши наявні у справі докази, суддя не вбачає підстав для залучення експерта з огляду на таке.

Згідно ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ст. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях.

При вирішенні питання щодо необхідності проведення траспортно трасологічної експертизи суд зауважує, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не може замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку, в разі необхідності, може здійснити суд із призначенням відповідної судової експертизи.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Отже, призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.

Таким чином, в даній справі, з урахуванням зібраних доказів, суддя вважає, що матеріали справи надають можливість встановити дійсні обставини події, оцінити їх у співвідношенні з поясненнями сторін та зробити відповідний висновок про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого КУпАП, у зв`язку із чим призначення експертизи в даному випадку, не виконуватиме мети визначеної законодавствцем.

Одночасно, суд зауважує, що призначення експертизи може призвести до затягування розгляду справи, відтак до затягування прийняття рішення у встановлений вимогами КУпАП строк.

Як вбачається із клопотання, таке подано 12.12.2023, в той час як справа перебуває у провадженні суду з 29.09.2023.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією із засад здійснення судочинства встановлено розумні строки розгляду справи судом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є держава Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Отже, недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Суд звертає увагу на те, що при призначенні судової експертизи, як процесуальної дії суду, яка у будь-якому випадку збільшує строк розгляду справи, що відповідно може мати наслідком порушення прав і охоронюваних законом інтересів учасників справи, а тому у кожному разі має бути обґрунтованою. При цьому призначення судової експертизи з порушенням зазначених вимог має наслідком безпідставне збільшення строку розгляду справи, тобто вихід за межі розумного строку розгляду справи, що суперечитиме статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене, думку потерпілого котрий заперечував у необхідності призначення експертизи у справі та беручи до уваги, що матеріали провадження містять достатньо доказів для прийняття рішення у справі, а призначення експертизи без наявності достатніх для того підстав негативно відобразиться на дотриманні строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, а відтак суд вважає, що заявлене клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Таким чином, в судовому засіданні винуватість ОСОБА_1 підтверджена доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 567444, письмовими поясненнями ОСОБА_1 в частині місця, часу ДТП, характеру механічних ушкоджень автомобілів, потерпілого, показами особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, схемою ДТП, котрі суд вважає належними та допустимими. При цьому такі докази є достатніми, оскільки як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять, що ОСОБА_1 20.09.2023 близько 19 год., у м. Львів, вул. Зелена, 237, керуючи транспортним засобом марки МАN, д.н.з. НОМЕР_2 порушив вимоги п. п. 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху, при зміні напрямку руху не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем марки Volswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Одночасно, суд приходить до висновку про те, що за умови дотримання ОСОБА_1 правил дорожнього руху при здійсненні маневру в наявній дорожній обстановці, виконання обов`язку щодо уважності при дотриманні безпечного інтервалу, останній не допустив би наїзд на автомобіль.

Невизнання ОСОБА_1 своєї винуватості суд оцінює критично як спосіб захисту, оскільки вважає, що винуватість останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повністю підтверджується наведеними вище доказами та розцінюється судом як намагання уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29 червня 2007 року постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно зі змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Беручи до уваги вищевикладене, суд бере до уваги сукупність обставин, встановлених під час судового розгляду, котрі виключають будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване адміністративне правопорушення було вчинене особою, що притягується до адміністративної відповідальності, і вина її доведена поза розумним сумнівом на підставі наявних належних, допустимих та достатніх доказів, які узгоджуються між собою.

Згідно зі ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку із чим, клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення до задоволення не підлягає.

Враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, вважаю за доцільне призначити адміністративне стягнення в межах санкцій, ст. 124 КУпАП у виді штрафу, який необхідно визначити в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таке покарання за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, розмір якого згідно з положеннями ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011№ 3674-VI, становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 9, 23, 33, 34, 36, 40-1, 124, КУпАП та керуючись 245, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, суддя,

постановила:

у задоволенні клопотань захисника Гарасима Б.І. про призначення судової транспортно трасологічної експертизи та закриття провадження у справі відмовити.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок судового збору.

Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів: ГУК у Львiв.обл./Львів.обл/21081300; код отримувача(КОД ЗА ЄДРПОУ): 38008294; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0013001; код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (КОД ЗА ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.

Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Сабара Л.В.