Провадження № 3/761/8267/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року м. Київ

Суддя Шевченківського районного суду міста Києва Глянь О.С., за участю секретаря судових засідань Герасимчук А.М., прокурора Сироватка В.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Ванджурака Р.В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Свидовець Бобровицького району Чернігівської області, заступника директора з медичних питань КЗ Київської обласної ради "Обласне бюро медико-соціальної експертизи", проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 с. 172-7 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшли матеріали № 761/39395/23 (провадження № 3/761/8268/2023), № 761/39393/23 (провадження №3/761/8267/2023) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 с. 172-7 КУпАП.

Постановою судді від 23.11.2023 року вказані справи об`єднанні в одне провадження під спільним номером № 761/39393/23, провадження № 3/761/8267/2023.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 обіймаючи посаду головного лікаря КЗ КОР "Обласне бюро МСЕ", являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язанні з корупцією, згідно пп. "а" п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII, порушив вимоги пунктів 1 та 2 ч.1 ст. 28 Закону №1700-VII, не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомив визначений законом орган -Київську обласну раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме щодо суперечності між його приватним інтересом і службовими повноваженнями, який виник перед підписанням наказу від 04.01.2022 № 14 "Про оплату праці головного лікаря КЗ КОР "Обласне бюро медико-соціальної експертизи", яким встановив собі особисто надбавку за складність, напруженість у роботі у розмірі 50% посадового окладу.

ОСОБА_1 обіймаючи посаду головного лікаря КЗ КОР "Обласне бюро МСЕ", являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язанні з корупцією, згідно пп. "а" п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII, порушив вимоги пунктів 1 та 2 ч.1 ст. 28 Закону №1700-VII, п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону №1700-VII, вчинив дію в умовах реального конфлікту інтересів, а саме підписавши наказ від 04.01.2022 № 14 "Про оплату праці головного лікаря КЗ КОР "Обласне бюро медико-соціальної експертизи", яким встановив собі особисто надбавку за складність, напруженість у роботі в розмірі 50% посадового окладу.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч.1 ст. 172-7 КУпАП та за ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, не визнав та пояснив, що він вчиняв дії за відсутності будь-якого конфлікту інтересів через те, що роботодавець - Київська обласна рада, визначив службові повноваження та порядок їх реалізації щодо матеріального забезпечення керівника, шляхом делегування йому як головному лікарю цих повноважень. Крім того, за його словами, головний бухгалтер бюро телефонувала до Київської обласної ради та цікавилася з приводу можливості призначати ОСОБА_1 собі надбавки, і там їх не повідомляли про протиправність такої дії.

Захисник - адвокат Ванджурак Р.В. просив закрити провадженні у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що ОСОБА_1 розумів та усвідомлював, що не підписавши наказ, яким йому повинні виплачувати посадовий оклад згідно із затвердженим штатним розписом та надбавки за складність, напруженість у роботі в розмірі 50% посадового окладу, він порушить взяті на себе зобов`язання по виконанню умов Контракту № 17 від 25.01.2017 щодо матеріального забезпечення керівника, та буде нести відповідальність.

Прокурор в судовому засіданні обставини, викладені у протоколах підтримав, просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП; ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Положення ст. 251 КУпАП передбачають, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 172-7 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів. Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність приватного інтересу, який впливав на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи не вчинення нею дій при здійсненні представницьких повноважень, тому зобов`язана була повідомити про це, однак не зробила цього.

Частина 2 ст. 172-7 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів: вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає в активних діях особи, яка знала про наявність приватного інтересу, який впливав на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення нею дій при здійсненні представницьких повноважень, тому зобов`язана була повідомити про це, однак не зробила цього.

Диспозиції вищевказаних норм є бланкетними і лише описують безпосередньо самі правопорушення, але для повного визначення ознак цих правопорушень відсилають до інших галузей права, тобто до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які визначають правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Предметом доказування у справі про притягнення особи до відповідальності за ст. 172-7 КУпАП є доведеність наявності ситуації, за якої приватна заінтересованість особи впливає на об`єктивність виконання ним службових чи представницьких повноважень, за якої існує можливість виникнення протиріччя між приватним інтересом особи і публічними, що може поставити під сумнів справедливість прийнятого рішення чи вчинення публічним діячем інших дій. Доведення достатніми доказами обставин чітко визначеної суперечності є обов`язковим для уповноваженої на складання протоколу про адміністративне корупційне правопорушення особи, оскільки відсутність доказів таких обставин свідчитиме й про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені в пунктах 1 та 2 частини першої ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно з приміткою до ст. 172-7 КУпАП під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Аналогічне визначення реального конфлікту інтересів міститься у ч. 1 Закону України «Про запобігання корупції», де розкривається зміст такого терміну як приватний інтерес, яким є будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Виходячи з системного аналізу вказаних термінів, для встановлення факту реального конфлікту інтересів необхідно чітко установити, що: а) приватний інтерес наявний, б) він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, в) така суперечність реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Для встановлення наявності факту прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів, у тому числі і для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно також встановити наявність обов`язкової сукупності відповідних юридичних фактів: 1) наявність факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, у чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Отже, конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

За змістом ст. 172-7 КУпАП, особистий інтерес - це користь, вигода яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч.1 ст. 3 цього Закону зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно з приміткою до ст. 172-7 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до п. п. а п. 2 ч. 1 ст. 3Закону України «Про запобігання корупції» посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у п. 1 ч. 1 цієї статті, віднесені до суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону.

25.01.2017 між Київською обласною радою, в особі голови ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено контракт № 17 від 25.01.2017 (далі- Контракт) про те, що останній призначається на посаду головного лікаря КЗ КОР "Обласне бюро МСЕ".

Згідно зі Статутом та Контрактом ОСОБА_1 наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, та є посадовою особою на яку поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції».

Згідно п. 3.1 розділу 3 Контракту, за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, Керівникові Закладу нараховується заробітна плата за рахунок обласного бюджету відповідно до наказів МОЗ України від 05.10.05р. № 308/519 "Про порядок умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення".

Підпунктом "в" п. 3.1 та п. 3.2 розділу 3 Контракту встановлено, що заробітна плата керівника є надбавка за високі досягнення у праці, виконання особливо важливої роботи, складність, напруженість у роботі у розмірі до 50% посадового окладу. Заробітна плата керівнику за відпрацьований місяць виплачується тільки разом із виплатою заробітної плати усім іншим працівникам комунального закладу за відповідний період.

Згідно п. 2.6 Контракту, Орган управління майном здійснює контроль за виконанням Керівником своїх обов`язків зазначених у пункті 2.2 цього контракту.

Згідно з абз. 12 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Згідно з п. 2.3 методичних рекомендацій щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції (з додатками), затверджених наказом НАЗК від 02.04.2021 № 5, приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення дій лише під час реалізації службових/представницьких повноважень, що є дискреційними. Саме дискреційні повноваження призводять до виникнення конфлікту інтересів.

Дискреція можливість діяти на власний розсуд, обираючи з декількох різних варіантів дій, рішень.

Дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13.02.2018 у справі № 361/7567/15-а, від 07.03.2018 у справі № 569/15527/16-а, від 20.03.2018 у справі №461/2579/17, від 20.03.2018 у справі №820/4554/17, від 03.04.2018 у справі № 569/16681/16-а та від 12.04.2018 у справі №826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналізуючи вищенаведені положення КУпАП у сукупності з положеннями Закону України «Про запобігання корупції», суд приходить до переконання, що адміністративна відповідальність щодо порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів настає лише за неповідомлення особою про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Таким чином, зазначені у протоколах обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами долученими до протоколу.

На підставі вищевикладеного, суд висновує про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст.172-7 КУпАП.

Згідно з ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відносно ОСОБА_1 складені 23.10.2023 року.

Враховуючи, що по даній справі проводився ряд дій щодо отримання відповідних пояснень та документів, яким мав бути наданий відповідний аналіз, суд вважає, що у даному випадку час виявлення адміністративних правопорушень необхідно визначити день складення протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення суд враховує характер та значну кількість вчинених адміністративних правопорушень, дані щодо особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення.

Таким чином, при накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи викладене, суд застосовує до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкцій ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП, підлягає стягненню судовий збір з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на користь держави.

Керуючись ч. 1, ч. 2 ст.172-7, ст. ст.33, 36, 38, 40-1,251, 252, 256, 283,284КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 172-7 КУпАП у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 536,80 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя О.С. Глянь