Справа № 526/2149/22
Провадження № 3/526/26/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2023 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Максименко Л.В.

секретаря судового засідання Павленко Т.І.

особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділу поліції № 1 Миргородського РВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженя с. Максимівка Гадяцького р-ну, громадянин України, освіта середня спеціальна, одружений, не працює, проживає по АДРЕСА_1 , іден. код невстановлений,

за ч.1 ст. 130 КУпАП

в с т а н о в и в :

згідно протоколу про адміністративне правопорушення 10 жовтня 2022 року о 18 год 37 хв. по вул. Тельмана в м. Гадяч, водій ОСОБА_1 керував т/з автомобілем Ford C-MAX, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу алкотестера Drager 6810, результат 0.61 промілле, тест № 570.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, суду пояснив, що того вечора вони з друзями відпочивали та на автомобілі ОСОБА_2 поїхали до нього додому. По дорозі вони в`їхали в бардюру, де лопнуло колесо. Замінивши його, продовжили рух і на об`їзній дорозі були зупинені працівниками поліції. Так як автомобілем керував ОСОБА_3 , який вживав спиртні напої, то він попросив дати документи та повідомити, що саме він був за кермом, на що він погодився. Передавши працівникам поліції документи, останні перевірили їх та вже відпускали їхати далі, однак під`їхав наступний екіпаж, який повідомив, що надійшло повідомлення про те, що особа керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і запропонували пройти тест на приладі Драгер. Так як він спиртні напої не вживав і був впевнений, що тверезий, погодився пройти тест, який дав позитивний результат.

Свідок ОСОБА_4 показав суду, що вони компанією відпочивали в кафе Чернігівське. Згодом прийшов ОСОБА_5 і вони вирішили поїхати в гості, по дорозі зачепились об бордюру, спустило колесо, вони його замінили і поїхали далі. За кермом весь час був ОСОБА_6 . На об`їзній дорозі автомобіль був зупинений працівниками поліції, ОСОБА_7 був випивши і попросив ОСОБА_8 дати документи, на що той погодився.

Свідок ОСОБА_9 показав суду, що він на власному автомобілі їхав за цією машиною, щоб потім забрати пасажирів. Їх автомобіль був зупинений працівниками поліції на об`їзній дорозі. Він їх об`їхав і коли вийшов з автомобіля, то ОСОБА_5 стояв справа від машини, а ОСОБА_3 зліва. Потім ОСОБА_5 передав свої документи працівникам поліції.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що автомобіль темного кольору рухається вулицями міста, потім його зупиняють працівники поліції. Події відбувалися в темну пору доби, тому хто виходив з салону автомобіля до працівників поліції не проглядається. Чіткий відеозапис, на якому можливо розгледіти обличчя, розпочинається з того моменту, коли працівники поліції пропонують ОСОБА_10 пройти тест на приладі Драгер та ОСОБА_1 проходить огляд на стан сп`яніння.

Дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, …. а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку.

Так, згідно пункту 1.10. ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Ініціатором складання протоколу до нього не додано належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 автомобілем, останній заперечує вказану обставину, також вона спростовується доданим до справи відеозаписом та показами свідків.

Хоча працівники поліції і стверджували, що ними зафіксовано рух автомобіля, проте належних і допустимих доказів з даного приводу не надали. Натомість допитані в судовому засіданні свідки спростували даний факт.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено уст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Суд вважає, що працівники поліції в даному випадку наведених вище вимог законодавства не дотрималися в повному обсязі.

Наявний в матеріалах справи відеозапис відображає лише знаходження ОСОБА_1 біля автомобілі та його згоду пройти тест на стан спяніння, що узгоджується з його показами та показами свідків. Факт керування автомобілем не зафіксований і не підтверджений належними та допустимими доказами.

Інших належних і допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять.

Інші матеріали справи також не містять достатньо фактичних даних про подію правопорушення та не можуть однозначно «поза розумним сумнівом» свідчити про наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо подій, які мали місце 10 жовтня 2022 року.

Інших доказів винуватості ОСОБА_1 матеріали справи не містять і судом під час розгляду справи не встановлено.

Згідно з вимогами ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

ЄСПЛ у своїх рішення неодноразово зазначав необхідність дотримання стандартів доведення вини особи у вчиненні правопорушення. Так, у справі «Кобець проти України» суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Верховний Суд в постанові від 27.11.2018 р. у справі № 914/2505/17 згадує, що принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у вчиненні цього правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу правопорушення, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к).

Крім того, відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні адміністративної та кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

Таким чином, будь-яких доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення ініціатором складення протоколу не надано і посилання на них в самому протоколі не наведено, а тому констатація факту вчинення ним адміністративного правопорушення в протоколі є припущенням, яке не ґрунтується на доказах. Такі докази не були здобуті судом і під час розгляду справи. Всі можливості по збиранню нових доказів по справі вичерпані.

Згідно ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом, а тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст.247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення, так як висновки ініціатора складення протоколу про його винуватість не ґрунтуються на наданих доказах, тому провадження по справі слід закрити.

Керуючись ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

- закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд.

Суддя Л. В. Максименко