13.12.2023 Єдиний унікальний № 371/1239/23
провадження № 3-зв/371/62/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м. Миронівка

ЄУН 371/1239/23

Провадження № 3-зв/371/62/23

Суддя Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідань Литвин С.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді у справі про адміністративне правопорушення ЄУН 371/1239/23, порушеній за ст. 130 ч. 1 КУпАП,

У С Т А Н О В И В :

У провадженні судді Миронівського районного суду Київської області Кириленко Марини Олексіївни перебуває справа про адміністративне правопорушення, порушена відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

17 жовтня 2023 року в судовому засіданні ОСОБА_1 заявив відвід головуючій в судовому засіданні з розгляду справи про адміністративне правопорушення судді Кириленко М.О.

Призначаючи до розгляду дану заяву про відвід судом враховано те, що чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає ані права, ані процедури подання та розгляду заяви про відвід судді. Тобто чітке законодавче регулювання щодо даного питання відсутнє.

Водночас, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. А відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод інститут відводу та самовідводу є гарантією справедливого розгляду кожної судової справи.

Так, у п. 132 рішення ЄСПЛ у справі «Гарабін проти Словаччини» (Harabin v. Slovakia) від 20 лютого 2013 року зазначено, що існування національних процедур для забезпечення неупередженості, а саме правил, що регулюють відвід судді, є важливим фактором. Такі правила виявляють особливу увагу національного законодавства до усунення всіх обґрунтованих сумнівів у неупередженості судді чи суду і є спробою забезпечити неупередженість, усуваючи причини таких сумнівів. На додаток до забезпечення відсутності упередженості як такої, ці правила спрямовані на усунення будь-яких проявів упередженості і таким чином слугують зміцненню довіри громадськості до суду.

Судом здійснено заходи для повідомлення заявника ОСОБА_1 про розгляд заяви про відвід судді шляхом надіслання судової повістки на адресу, яка наявна у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, порушеної щодо нього.

ОСОБА_1 у судове засідання на розгляд заяви про відвід не з`явився. Його неявка не перешкоджає розгляду заяви про відвід.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, у випадку, якщо санкції за адміністративні правопорушення є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, вимоги до його судового розгляду мають відповідати гарантіям та стандартам, встановленим Конвенцією, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року).

Крім того, Європейський суд з прав людини зауважив, що з огляду на загальний характер законодавчого положення, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, провадження у таких справах є кримінальними для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» від 21 лютого 1984 року (пп. 52-54), «Лауко проти Словаччини» від 02 вересня 1998 року (пп. 56-59), ухвала щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» від 17 листопада 2009 року).

Беручи до уваги, практику Європейського суду з прав людини, у зв`язку з відсутністю у нормах Кодексу України про адміністративні правопорушення процедури вирішення питання про відвід судді, судом застосовуються норми Кримінального процесуального кодексу України за аналогією закону.

Так, відповідно до ст. 75 КПК України обставинами, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні є: 1) слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. 2) у складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Перелік підстав для відводу судді, передбачений ст. 75 та ст. 76 КПК України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. Якщо у позивача по справі виникли сумніви щодо об`єктивності та неупередженості судді, то у нього, відповідно до наведеного, виникає право заявити судді відвід.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу.

Відповідно до п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради Європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» від 01.01.2001 року незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але із боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана. Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

Довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється в ефективному відправленні судочинства та виступає мірою реалізації завдань справедливого суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мироненко та Мартенко проти України» вказав, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для дотримання п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб?єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечив суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими. Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

З системного аналізу положень закону вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Водночас для того, щоб ці обставини лягли в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

Судом встановлено такі обставини.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 18 серпня 2023 року у системі автоматизованого розподілу за ЄУН 371/1239/23, провадження № 3/371/651/23, зареєстровано справу про адміністративне правопорушення, порушену відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Головуючою суддею, визначеною для розгляду даної справи автоматизованою системою документообігу суду, стала суддя Кириленко М.О.

17 жовтня 2023 року, в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 заявив відвід головуючій в судовому засіданні з розгляду справи про адміністративне правопорушення судді.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що заяву з обґрунтуванням підстав відводу надасть в судовому засіданні при розгляді заяви про відвід.

Такі обставини підтверджені даними журналу судового засідання у справі про адміністративне правопорушення ЄУН 371/1239/23 від 17 жовтня 2023 року.

Розгляд справи за заявою про відвід судді було призначено на 10 годину 19 жовтня 2023 року. ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, телефонограмою повідомив, що хворіє та просить відкласти розгляд справи.

Розгляд справи відкладено до 15 години 22 листопада 2023 року. Справу знято з розгляду в зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті.

Розгляд справи за заявленим відводом відкладено до 10 години 13 грудня 2023 року. ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.

Судова повістка повернута до суду без вручення адресату. Згідно з даними довідки АТ «Укрпошта» про причини повернення поштового відправлення, адресат відсутній за вказаною адресою.

Заяви з обгрунтуванням заявленого відводу до суду станом на 13 грудня 2023 року заявник не подав.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов?язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов?язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов?язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов?язки (рішення від 16 лютого 2017 року у справі Каракуця проти України).

Заявник такої зацікавленості не продемонстрував, заяву з обґрунтуванням підстав відводу не надав, не зважаючи на те, що для надання такої заяви минув достатній період часу. На розгляд заяви про відвід заявник повторно не з`явився, доказів поважності причин неявки до суду не надав.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відстуності об?єктивних підстав для відводу судді Кириленко М.О. суд зазначає таке.

Суд застосовує рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» (заява № 33958/96) та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02), у пунктах 43 та 50 яких відповідно зазначено, що особиста безсторонність судді резюмується, поки не надано доказів протилежного.

Головна мета відводу гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об?єктивно обґрунтованими.

Підстави відводу це юридичні факти матеріально-правового або процесуально-правового характеру, при встановленні яких за допомогою доказів для забезпечення законності та обґрунтованості судового рішення із розгляду справи усувається суддя.

Для відведення судді із наведеної підстави особа, яка звертається із заявою повинна обґрунтувати наявність обставин, які об?єктивно можуть вказувати на ймовірну упередженість або об?єктивності судді, навести конкретні факти, що дають підставу для застосування даної норми.

З метою підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних суб?єктивних та/або об?єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв?язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Для відведення судді з підстав упередженості або необ`єктивності необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість або необ`єктивність судді, підтвердити їх доказами, у заяві про відвід неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Задоволення заяви про відвід судді повинно обґрунтовуватись посиланням на обставини, які стали підставою для відводу, із зазначенням доказів, які їх підтверджують.

Заявник не лише не надав доказів наявності обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість або необ`єктивність судді Кириленко М.О., він не навів жодних обставин, які стали підставою для заявлення відводу судді.

Відтак суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу. Заявником не наведено об?єктивних фактичних обставин та обґрунтованих підстав, які б свідчили про упередженість чи необ?єктивність судді Кириленко М.О. під час розгляду справи, не наведено фактів щодо професійної упередженості головуючого судді.

Тому, суд дійшов висновку, що заявлений відвід не містить мотивів та належних і підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав відводу.

Сам по собі факт, що заявник внаслідок суб`єктивних міркувань сумнівається в неупередженості головуючого судді, або ж керується іншими мотивами, без надання обґрунтованих підстав для таких сумнівів, не свідчить про упередженість та заінтересованість судді і, як наслідок, не тягне за собою усунення судді від розгляду справи про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 80-82, 369 - 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заявленого ОСОБА_1 відводу судді Кириленко Марині Олексіївні у справі про адміністративне правопорушення, порушеній відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.О.Капшук