Провадження №: 3/755/5292/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" листопада 2023 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Іваніна Ю.В., при секретарі судових засідань Ющенко Т.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з УПП у м.Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого водієм в КТРЕД КП «Київпастранс», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

за участю осіб, що беруть участь у провадженні

у справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Негребецької Ю.Е.,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшли матеріали адміністративної справи зі складеним протоколом про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як убачається з даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 21.07.2023 року, серії ААБ, №214297, «21.07.2023 року, о 12.20 годині, по пр-ту Ватутіна, 30 в м. Києві, водій ОСОБА_1 керував тролейбусом, який використовується для надання послуг перевезення пасажирів на комерційній основі за маршрутом №31, з явними ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога водій відмовився.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисник - адвокат Негребецька Ю.Е. в судовому засіданні просили закрити справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , посилаючись на те, що він 21.07.2023 року, після повітряної тривоги, керуючи тролейбусом за маршрутом №32, рухався по пр-ту Ватутіна та мостом, побачив, що позаду їдуть на службовому транспортному засобі працівники поліції з синім проблисковим маячком. Він проїхав одну зупинку, потім, зупинившись на наступній зупинці, побачив, що службовий автомобіль стоїть позаду, а з правого боку до нього в кабіну біжить працівник поліції. Причини зупинки йому не повідомили та відразу запропонували поїхати на освідування, оскільки працівники поліції у нього вбачали наркотичне сп`яніння. Він не вживає наркотичні речовини, тому погодився пройти огляд та зателефонував диспетчеру тролейбусного депо та повідомив, що сталося. На що йому сказав диспетчер, що відповідно до інструкції водія тролейбусу він не має права залишати транспортний засіб, тому потрібно зачекати підмінного водія. Він повідомив працівникам поліції, що незабаром приїде підмінний водій та він з ними поїде на освідування. Працівники поліції повідомили йому, що якщо через 10 хвилин не буде іншого водія то вони будуть вважати це відмовою та складуть на нього протокол. Але через декілька хвилин працівник поліції повернувся та сказав, що у них немає часу чекати навіть 10 хвилин, тому якщо він скаже на камеру, що відмовляється від освідування, то вони складуть на нього протокол і він заплатить невеликий штраф і все. Більше працівники поліції йому нічого не пояснювали, а ні за якою статтею вони складуть протокол, а ні наслідки його відмови. Тому він погодився сказати на камеру, що відмовляється від освідування, щоб не затримувати працівників поліції. Коли на нього склали протокол про адміністративне правопорушення, на місце приїхав підмінний водій, однак на освідування його вже не повезли.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокат Негребецька Ю.Е., подала суду письмове заперечення на протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, в якому просила суд закрити провадження відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки у працівників поліції були відсутні підстави для зупинки транспортного засобу, в зв`язку із чим в матеріалах справи відсутні достовірні докази про правові підстави зупинки транспортного засобу, які передбачені ст.35 Закону України «Про національну поліцію». Зупинка водія поліцією «просто так» не є законною, тому всі подальші вимоги поліції до нього, зокрема й проходження огляду на стан сп`яніння, водій виконувати не зобов`язаний. Як було встановлено матеріалами справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм таких положень ПДР, які б відповідно до ст.35 Закону України «Про національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Відеозапис з нагрудної камери поліцейського є не безперервним, неповним, неінформативним, тому його не можна вважати належним та допустимим доказом по даній справі. Відсутні в протоколі дані засобу відео фіксації. На СD диску, який долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення є відео нагрудної камери поліцейського ОСОБА_2 , де з 12:26:15 до 12:30:00 не здійснювався відеозапис розмови поліцейського з водієм ОСОБА_1 . Саме в цей період часу поліцейський переконував водія, при цьому перед цим залишивши нагрудну камеру в патрульному автомобілі, що для нього простіше все ж таки відмовитись. Хоча перед цим водій ОСОБА_1 повідомив поліцейського, що він щоранку перед початком перевезення пасажирів, проходить медичний огляд і що він не проти проїхати з поліцейськими до закладу охорони здоров`я для проходження відповідного огляду щодо стану сп`яніння. Це свідчить про те, що поліцейський, який зобов`язаний здійснювати безперервний відеозапис, фактично умисно залишив свою боді камеру в патрульному авто з метою фактичного переконання, використовуючи свої службові повноваження, для того щоб водій ОСОБА_1 змінив своє рішення, а саме відмовився від проходження медичного огляду. Таким чином, відеозаписи з нагрудної камери поліцейського є неналежним та допустимим доказом по справі, а тому на підставі ч.3 ст.62 Конституції України такі сумніви розтлумачити на користь ОСОБА_1 .

Відбулось порушення та не забезпечення працівниками поліції права на проведення огляду лікарем закладу охорони здоров`я. На відеозаписі нагрудної камери з 12:12 до 12:16 ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти медичний огляд в закладі охороні здоров`я не відмовився. ОСОБА_1 повідомив поліцейському, що давайте поїдемо, але тролейбус залишити він не має права відповідно до інструкції водія тролейбуса КП «Київпастранс», і тому поки на місце не приїде інший водій, він не має право залишити тролейбус. Поліцейські повідомили водію ОСОБА_1 , що чекати вони не збираються. В подальшому водій ОСОБА_1 зателефонував лінійному диспетчеру депо КП «Київпастранс» Куренівського ТРЕД ОСОБА_3 та повідомив, що з депо терміново відправили іншого водія до даного тролейбусу. Поліцейський повідомили, що дають 10 хвилин. В подальшому поліцейський залишив свою боді камеру в патрульному автомобілі та пішов спілкуватися без відео фіксації з водієм ОСОБА_1 . Фактично під час цієї розмови поліцейські повідомили, що водію краще зараз відмовитись, оскільки він не відмовиться то зараз поліцейські складуть на нього протокол і в такому випадку він заплатить мізерний штраф. ОСОБА_1 який не притягався за ст.130 КУпАП і не знає процедури проведення огляду після неформальної розмови з поліцейським відмовився проходити огляд в медичному закладі. Фактично, через 15 хвилин приїхав представник КП «Київпастранс» ОСОБА_4 , відеозаписі з нагрудної камери на 12:45, коли водій ОСОБА_1 повідомив поліцейському, що давайте поїдемо на огляд до медичного закладу, поліцейські повідомили, що вже пізно, оскільки на нього складають протокол.

В матеріалах адміністративної справи має знаходитись направлення на медичний огляд, навіть якщо водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, однак воно відсутнє, ОСОБА_1 також не роз`яснювалися права, передбачені ст.ст.55,56, 59, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Захисник також звертала увагу суду, що ОСОБА_1 з 2017 року працює водієм тролейбусу для перевезення пасажирів, тобто тролейбус - це вид транспорту, який має спеціальний режим керування та має чіткі правила приймання експлуатації. Наголошувала, що при собі у водія ОСОБА_1 21.07.2023 був присутній шляховий лист, серії АКК №069143, який підтверджує факт того, що перед початком виїзду на лінію він пройшов медичний огляд з відповідним оформленням у нарколога, про що стоїть у шляховому листі відмітка.

Враховуючи викладене, просила суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні суду пояснила, що вона являється диспетчером з випуску тролейбусів. ОСОБА_1 знає багато років, як водія тролейбусу та як адекватну людину. У них нормальні робочі стосунки. 21 липня 2023 року вона особисто, після перевірки фельдшером, випускала на лінію водія ОСОБА_1 . Коли зателефонував ОСОБА_1 та повідомив їй про дану ситуацію, нею було повідомлено керівництво та центральних диспетчерів. В той день була тривога, згідно їхніх внутрішніх правил, водій під час повітряної тривоги повинен довести пасажирів до найближчого укриття та стояти, не покидаючи тролейбусу. Після відбою повітряної тривоги, диспетчера перевіряють розташування тролейбусів та дивляться кого куди відправити, щоб вони не рухались один за одним. ОСОБА_1 , котрий знаходився на пр-ті Ватутіна в м.Києві, було відправлено розвертатися. Незабаром, він зателефонував їй та повідомив, що його зупинили працівники поліції, та не повідомивши причину зупинки, сказали, що їм не подобається його зовнішній вигляд, тому потрібно їхати на медичний огляд. В той день ОСОБА_1 був небритий та негарний, однак нормальний, без будь-яких сп`янінь. Вона сказала йому чекати лінійного водія, оскільки відповідно до розпорядження керівництва та інструкції водія тролейбуса, водію заборонено залишати тролейбус та передавати його комусь, окрім лінійного водія. Вона відразу із вул.Сабурова відправила водія. ОСОБА_1 пояснював це працівникам поліції, але вони не мали змоги чекати, тому вона просила слухавку передати працівникам поліції, для того щоб їм це пояснити, але вони відмовились з нею розмовляти. Коли на місце приїхав лінійний водій, то на ОСОБА_1 був вже складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП. Після цього, ОСОБА_1 передав тролейбус лінійному водію та разом з ним приїхав в депо, виглядав нормально, де перебував ще довгий час та його бачили всі і навіть керівництво. На наступний день він вийшов на роботу.

При її зміні таких випадків в тролейбусному депо ніколи не було. Медичний огляд водій постійно проходить перед випуском в депо та на кінцевих зупинках, їхні фельдшери добре слідкують за водіями. Відповідно до посадової інструкції водія якщо залишив тролейбус та з нього викрали дороге обладнання, він буде платити власними коштами. Залишити тролейбус водій може лише уповноваженій людині, яка на цьому розуміється, оскільки тролейбуси під великою напругою і людину, яка не туди полізе, може вбити струмом. Коли водій виходить на лінію, він у диспетчера отримує путівку та йде з нею до фельдшера, котрий його перевіряє та дає дозвіл на випуск. Тоді водій повертається до диспетчера, який ставить печатку та підпис на путівці та видає документацію на тролейбус, технічний паспорт, графік руху і тільки тоді водій виїжджає.

Суд викликав в судові засідання для допиту у якості свідка працівника поліції ОСОБА_5 , однак на неодноразові виклики він з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Негребецької Ю.Е. та свідка ОСОБА_3 , вивчивши письмове клопотання та матеріали справи, долучені до протоколу, відеозапис з нагрудної камери співробітника поліції, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП (станом на момент вчинення адміністративного правопорушення) передбачено відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння особою, яка керує транспортним засобом.

Як вбачається з дослідженого судом протоколу про адміністративне правопорушення від 21.07.2023 року, серії ААБ, №214297, «21.07.2023 року, о 12.20 годині, по пр-ту Ватутіна, 30 в м. Києві, водій ОСОБА_1 керував тролейбусом, який використовується для надання послуг перевезення пасажирів на комерційній основі за маршрутом №31, з явними ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога водій відмовився.

Статтею 40 Закону України від 02 липня 2015року №580-VIII "Про Національну поліцію"встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026, включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

За змістом підпунктів 1 та 2 п. 1 розділу VII Інструкції № 1026 поліцейським забороняються самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу, а також примусове виключення відео реєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

Так, зазначені норми направлені на забезпечення об`єктивного і неупередженого виявлення та фіксування правопорушень, у тому числі і з метою подальшого використання зафіксованої інформації в якості доказів у суді.

Дослідженим судом відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, зафіксовано, що ОСОБА_1 під час пропозиції пройти медичний огляд вказував, що він згодний проїхати на медичний огляд на стан сп`яніння, але йому потрібно дочекатися іншого водія, оскільки він не має права залишати тролейбуса. Відео постійно переривається та працівник поліції не роз`яснює ОСОБА_1 його права. Після чого відео з нагрудної камери працівника поліції переривається та відновлюється на моменті відмови ОСОБА_1 від проходження огляду.

Зазначене, на думку суду, підтверджує пояснення ОСОБА_1 про провокацію з боку працівників поліції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, за змістом вказаної норми, поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про наявність у нього ознак сп`яніння, висловити чітку вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, і у разі незгоди водія його пройти, скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На переконання суду, відмова пройти огляд на стан сп`яніння була спровокована поліцейським, який проігнорував прохання ОСОБА_1 проїхати на медичний огляд, а також не роз`яснивши наслідки такої відмови, в той час, як поліцейському достовірно були відомі наслідки, передбачені санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказані дії є неприпустимими для представника влади, оскільки поліцейський відповідно до покладених на нього завдань згідно з п.1 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію» першочергово здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортним засобом, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цим транспортним засобом.

Незастосування працівником поліції цього заходу забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення у сукупності із встановленими судом обставинами свідчить про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками сп`яніння, що потребувало його огляду і складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, який є недопустимим доказом.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відсутні, а згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи на підтвердження відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, долучені до нього письмові докази та відеозаписи, письмові пояснення та клопотання ОСОБА_1 та його захисника та свідка, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, серії ААБ №214297, від 21.07.2023 року, не підтверджені у судовому засіданні жодним доказом.

Згідно із п.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що факт порушення п. 2.5 Правил Дорожнього руху водієм ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 283, 284, 290, 291 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення у вигляді арешту, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.185-3 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня винесення.

Суддя Дніпровського районного суду

м. Києва Ю.В. Іваніна