Справа №760/2268/23 3/760/1666/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва Вишняк М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Києві матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одружений, має на утриманні сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює охоронником автокооперативу «Виноградар», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 442283 від 12.01.2023р. вбачається, що 12.01.2023р. близько 20 год. 20 хв., ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Hyundai Getz», д.н.з. НОМЕР_2 , по вулиці Миколи Василенка, 1, що в м. Києві, з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушена мова.

Водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, що зафіксовано на нагрудну камеру № 472102.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні адвокат Філін Е.В. просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки в матеріалах справи та на долученому відеозаписі з нагрудної камери поліцейського № 472102 відсутній зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Hyundai Getz», д.н.з. НОМЕР_2 , в тому числі і у стані алкогольного сп`яніння.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 в судовому засіданні повідомив, що транспортний засіб марки «Hyundai Getz», д.н.з. НОМЕР_2 , йому не належить на праві власності, проте він його викупає у свого товариша ОСОБА_4 . Крім того, ОСОБА_1 повідомив, що 12.01.2023р. приблизно о 20год. 20хв., він не керував даним транспортним засобом, оскільки в цей час перебував у себе вдома, де йому зателефонували працівники поліції та повідомили, що даний автомобіль потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, проте водія не було на місці події. Приїхавши на місце дорожньо-транспортної пригоди, він повідомив працівникам поліції, що не він керував даним авто, а його товариш, тому відразу зателефонував до свого товариша ОСОБА_4 , який підтвердив, що скоїв дане ДТП, проте поїхав з місця події, оскільки не хотів щоб його притягнули до відповідальності, тому попросив ОСОБА_1 розрахуватися з потерпілим. Після чого, ОСОБА_1 домовився з іншим учасником ДТП про добровільне відшкодування завданої шкоди, тому потерпілий повідомив працівникам поліції, що не буде наполягати на оформленні матеріалів про ДТП. Однак, працівники поліції почали пред`являти ОСОБА_1 підозри з приводу того, що саме він керував транспортним засобом та у них є підозри про його перебування у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Однак ОСОБА_1 відмовився, оскільки він не керував даним транспортним засобом, тим паче у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_4 , останній підтвердив, що 12.01.2023р. приблизно о 20год. 20хв. саме він керував транспортним засобом марки «Hyundai Getz», д.н.з. НОМЕР_2 , по вулиці Миколи Василенка, 1, що в м. Києві, проте не впоравшись з керуванням та не дотримавшись безпечної дистанції, скоїв зіткнення з іншим транспортним засобом, який їхав попереду. В подальшому, злякавшись наслідків, залишив даний автомобіль на місці дорожньо-транспортної пригоди, а сам поїхав додому. Крім того, підтвердив, що ОСОБА_1 фізично не міг керувати даним транспортним засобом, проте останній поїхав на місце події, оскільки саме він попросив його поїхати туди та розрахуватися з потерпілим.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та доводи адвоката Філіна Е.В., дослідивши письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 442283 від 12.01.2023р., направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.01.2023р., технічний запис відеозапису, здійснений на нагрудну відеокамеру (відеореєстратор) № 472102, на якому зафіксовані обставини даної події, суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.

В ході судового розгляду справи, судом був досліджений відеозапис з нагрудної камери № 472102, який не містить обставин зупинки працівниками поліції транспортного засобу марки «Hyundai Getz», д.н.з. НОМЕР_2 , тим більше, не містить даних щодо факту керування даним транспортним засобом, 12.01.2023р. приблизно о 20год. 20хв., саме ОСОБА_1 . Крім того, з даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 приїхав на місце події, де відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю даного автомобіля та автомобіля іншого учасника ДТП, пізніше та лише після виклику його працівниками поліції. Також на відеозаписі зафіксовано та підтверджено доводи ОСОБА_1 , з приводу того, що даним транспортним засобом керував інший водій, якому останній телефонував у присутності поліцейських та той підтвердив, що саме він скоїв ДТП.

Згідно п. 1.10 ПДР водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», правопорушення за ст. 130 КУпАП вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Крім того, Верховним Судом в постанові від 20 лютого 2019 року в справі № 404/4467/16-а сформульовано правовий висновок, згідно з яким само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Отже, однією з умов для притягнення водія до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП є доведення факту керування ним транспортним засобом під час сп`яніння.

Разом з тим, проаналізувавши наявні в справі докази, зокрема відеозапис з нагрудної камери № 472102, суддя приходить до висновку, що матеріали справи не містять обґрунтованих доказів того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, в тому числі, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, доводи ОСОБА_1 були підтверджені письмовими показаннями свідка ОСОБА_4 , який підтвердив, що 12.01.2023р. приблизно о 20год. 20хв. саме він керував по вулиці Миколи Василенка, 1, що в м. Києві, транспортним засобом марки «Hyundai Getz», д.н.з. НОМЕР_2 .

Частиною 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як визначено п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки під «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02).

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З огляду на викладене, наявні у адміністративних матеріалах докази не є такими, що «поза розумним сумнівом» доводять винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку із недоведеністю наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме із підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 130 ч. 1, 247, 266, 283-284, 287-291 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: М.В. Вишняк