Справа №521/5964/23
Провадження №3/521/5769/23
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2023 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Гуревського В.К., при секретарі Федорової А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №070882 від 05 січня 2023 року, вбачається, що 05 січня 2023 року об 11 годинні 28 хвилин в м. Херсон, вул. Стрітенська, буд. 102, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2103», державний номер НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер - 7510, тест №470 - позитивний 0,38 % проміле, зареєстроване на бодікамеру 474536, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

За даним фактом інспектором поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №070882 від 05 січня 2023 року, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 Харчук Олександр Петрович неодноразово звертався до суду із клопотанням про надання ознайомлення з матеріалами справи, про відкладання розгляду справи, про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу для проведення відео конференції «Easycon» (електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Представник ОСОБА_1 Харчук Олександр Петрович надав до суду клопотання про закриття провадження у справі, в якому просить провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП згідно протоколу серії ААБ №070882 від 05 січня 2023 року - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Так, підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення серії AAД №070882 зі змісту якого вбачається, що: «05.01.2023 року o 11 год. 28 хв. в м. Херсон, вул. Стрітенська, буд. 102, водій керував автомобілем «ВАЗ 2103», д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «ДРАГЕР-7510 ARJM-0317», тест №410 позитивний 0,38 % проміле, зафіксовано на бодікамеру 474536, чим порушив вимоги 2.9.А) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 19.02.2020 справі №204/8036/16-а, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 15.05.2019 у справі №537/2088/17. сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

При цьому, ОСОБА_1 заперечує проти протоколу та не визнає своєї вини.

Крім того, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що у своїй прецедентній практиці під час оцінки доказів він керується критерієм доведення винуватості поза розумним сумнівом (Avsar v. Turkey, п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою.

Так, вважає, що в діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступне

Щодо недопустимості результатів приладу.

Так, порядок огляду водіїв на стан сп`яніння встановлено Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом від 09.11.2015 року №1452/735 та ст. 266 КУпАП.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Приписами ч. 6 ст. 266 КУпАП також визначено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 3-5 Розділу 2 Інструкції №1452/735, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Так, відповідно до даних Інструкції/керівництва по використанню приладу «Drager», Alcotest 7510, калібрування зазначеного приладу здійснюється кожні 6 місяців, (стоп. інструкції № 23).

Згідно п. 7 Розділу 2 Інструкції №1452/735, Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Як вбачається з чеку приладу «Drager Alcotest 7510» за допомогою, якого було проведено огляд на стан сп`яніння відносно ОСОБА_1 результат тесту склав 0,38%.

При ньому, із чеку приладу «Drager Alcotest 7510» вбачається, що останнє калібрування приладу було здійснено 26.05.2022 року, тобто на день проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 пройшов 6 (шести) місячний строк з моменту останньої повірки робочого засобу вимірювальної техніки (калібрування приладу) «Drager Alcotest 7510».

Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином, оскільки з моменту останньої повірки робочого засобу вимірювальної техніки (калібрування приладу) пройшло більше 6 (шести) місяців, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено з порушенням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та ч. 6 ст. 266 КУпАП, через що Роздруківка результатів тесту №410 є очевидно недопустимими доказами, а сам огляд вважається недійсним.

Що стосується протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, згідно ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно п. 9 Розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушенні; в органах поліції від 06.11.2015 року № 1376, При складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №070882 віл 05.01.2023 року вбачається, що: «05.01.2023 року o 11 год. 28 хв. в м. Херсон, вул. Стрітенська, буд. 102 водій керував автомобілем ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «ДРАГЕР-7510 ARJM-0317», тест №410 позитивний 0, 38 % проміле, зафіксовано на бодікамеру 474536, чим порушив вимоги 2.9.А) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 cт. 130 КУпАП».

Проте, таке твердження інспектора патрульної поліції не відповідає дійсності, оскільки в період часу з 11 год. 09 хв. до 11 год. 59 хв. 05.01.2023 року транспортний засіб марки «ВАЗ 2103», д.н.з. НОМЕР_2 - перебував у нерухомому стані за вказаною вище адресою.

Таким чином, відомості в доказах, наявних у матеріалах справи не узгоджуються між собою та суперечать одне одному в частині часу вчинення нібито ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, сторона захисту вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення №521/5964/23, всупереч усталеній практиці ЄСПЛ, залишають за собою значні сумніви, оскільки дані, які зафіксовані у долучених до матеріалів справи документах не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Окрім того, приймаючи до уваги приписи частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелів проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), а також беручи до уваги передбачене частиною першою статті 130 КУпАП адміністративне стягнення, суд, будучи неупередженим і безстороннім, не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, слід звернути увагу суду на те, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Карелів проти Російської Федерації» протокол не може визнаватись доказом у справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують практику ЄСПЛ як джерело права. Таким з вищевикладеного вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №070882 від 05.01.2023 року, не може бути визнаний судом, як доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується порушення процедури застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції відеозапису під час проведення огляду на стан сп`яніння та оформлення його результатів

Так, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольної наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, і знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 5 розділу II «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічні приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026 (надалі по тексту - Інструкції №1026), включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконані службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

За змістом підпунктів 1) та 2) п. 1 розділу VII Інструкції № 1026 поліцейським забороняються самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна ї системної дати та часу, а також примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимог сторонніх осіб.

Так, зазначені норми направлені на забезпечення об`єктивного і неупередженого виявлення т фіксування правопорушень у тому числі і з метою подальшого використання зафіксовано інформації у якості доказів у суді.

Зазначене вбачається із положень н. 2. розділу І Інструкції № 1026, відповідно до якого застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, здійснюється, в тому числі, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Аналіз цієї норми дає підстави стверджувати те, що за допомогою відеореєстратора повинні фіксуватись уся процедура виявлення та фіксації адміністративного правопорушення.

Так, слід звернути увагу суду на те, що до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №070882 від 05.01.2023 року, долучено ком-пакт диск на якому зафіксовано 1 (один) відео файл, що відображають процес спілкування ОСОБА_1 із працівниками патрульної поліції в період часу: з 11 год. 09 хв. по 11 год. 29 хв. 05.01.2023 року, та з 11 год. 54 хв. по 11 год. 59 хв. 05.01.2023 року.

Таким чином, на вказаних відеозаписах не зафіксовано усього спілкування між ОСОБА_1 та працівниками поліції, а також не зафіксовано: - факту керування транспортним засобом; - та усієї процедури оформлення адміністративного матеріалу.

До того ж, слід звернути увагу суду на те, що часовий інтервал між цими відеозаписами, протягом якого відео фіксація не здійснювалась, становить 25 (хвилин) хвилин, що в черговий раз підтверджує той факт, що працівники патрульної поліції в порушення вимог Інструкції 1026 примусово вимикали нагрудні відео реєстратори.

Таким чином, вказані вище обставини свідчать про недопустимість відео Файлу з нагрудних камер працівників поліції у якості доказу.

Аналогічна позиція висловлена Київським апеляційним судом у постанові від 12.07.2021 року в справі №369/4600/21: «...суд апеляційної інстанції звертає увагу та не, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського, наданий апелянтом, який витребуваний на адвокатський запит та відеозапис з телефону наданий працівниками поліції в судовому засіданні не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не є належними та допустимими доказами, так як здійснені з порушенням «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису», а саме: відеозаписи не є безперервними, що свідчить про самовільне видалення частини відеоматеріалу або примусове відключення. Вказані відеозаписи не можу бути беззаперечними самостійними доказами вчинення або невчинення адміністративного правопорушення...».

Окрім цього, слід звернути увагу суду на те, що працівники патрульної поліпи перед ввімкненням технічних засобів, які мають функцію відеозапису, не попередили ОСОБА_1 про застосування відносно нього такого превентивного заходу.

Так, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про національну поліції», поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, ш мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно до ч. 2 ст. 31 Закону, під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Згідно ч. 3 ст. 307 Цивільного Кодексу України, знімання фізичної особи на фото-, кіно- теле- чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише і випадках, встановлених законом.

Жодним законом не передбачено можливості таємного відеофіксування особи під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про недопустимість відео файлів з нагрудних камер працівників поліції у якості доказу.

Окрім цього, сторона захисту вважає, що наявний в матеріалах справи відеозапис не може бути визнанні судом, як належний та допустимий доказ винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення, який складений відносно ОСОБА_1 не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Така, позиція сторони захисту повністю узгоджується із висновком Касаційного адміністративного суду Верховного »Суду, який викладений у Постанові Верховного Суду від 15.11.2018 року в справі за № 524/5536/17 «...відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова серії АР № 451556 від 31 липня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить постань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис...».

Що стосується порушення прав ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією України, законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно- правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Згідно вимог ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до пункту 11 розділу 11 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06.11.2015 року № 1376 (надалі по тексту - Інструкція 1376) при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП. повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про її робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Конституції України, кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правничою допомогою захисника.

Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

Так, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що під час складання відносно нього протоколу, йому як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності не була роз`ясненні його права та обов`язки, в тому числі і права на захист.

Окрім цього, слід також звернути увагу суду і на те, що на долученому до матеріалів справи відеозаписі також не зафіксовано жодних відомостей про роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків.

Вказане документально підтверджує справжню ситуацію на місці події, зокрема факт того, що працівниками патрульної поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 , як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності його права та обов`язки, в тому числі і права на захист.

З вище викладеного вбачається, що працівниками поліції було грубо порушено приписи вищезазначених норм законодавства та положень Конституції України, що призвело до порушення права ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу.

При цьому, слід звернути увагу суду на те, що Європейським судом з прав людини у чисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Аналіз диспозиції та санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП дає підстави стверджувати те, що ці правопорушення відповідають критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 Кримінального процесуального кодексу України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Таким чином, порушення права ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, передбаченого ст. 59 Конституції України, свідчить про недопустимість доказів, наявних у матеріалах справи №521/5964/23.

Згідно ч. 2 ст. 89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає ней доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Отже, у зв`язку з вищевикладеним, докази, наявні в матеріалах справи №521/5964/23 є очевидно недопустимими.

З огляду на вище викладене, в силу допущених працівниками поліції порушень під складання та оформлення матеріалів, беручи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях особи, відносно якої складено протокол, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд приходить до переконання, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях особи, відносно якої складено протокол, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд виходить з того, що останній притягається до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, і ця обставина знайшла своє повне підтвердження.

Суд оцінює докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом та правосвідомістю, та вважає, що вони зібрані у встановленому законом порядку, відповідають фактичним обставинам справи, тобто є належними та допустимими, і в своїй сукупності підтверджують факт вчинення особою вказаного адміністративного правопорушення.

Вина особи у скоєнні вищевказаного правопорушення підтверджена сукупністю доказів, які знаходяться в матеріалах справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №070882 від 05 січня 2023 року складено відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який проводився за допомогою «Drager», Alcotest 7510, тест №471, прилад ARLM - 0327, результат - позитивний, вміст 0,38 % алкоголю в крові;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05 січня 2023 року о 11 год, 25 хв. на ім`я ОСОБА_1 ;

- рапортом від 05 січня 2023 року, в якому зазначено, що під час несення служби в складі екіпажу Яхта 152, 05 січня 2023 року в м. Херсон по вулиці Стрітенська, 102 було помічено транспортний засіб «ВАЗ 2103», державний номер НОМЕР_2 . Згідно ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» транспортний засіб було зупинено та передано екіпажу Яхта 202. В ході спілкування з водієм ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю із порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук. Останньому було запропоновано пройти освідування за допомогою Алкотестер Драгер, на що водій погодився, спроба позитивна, 0,38 проміле. На водія було складено протокол ст. 130 п. 1 п. п. 2.9-а протокол ААД 070882. Складено рапорт, направлення, акт огляду велось відеофіксація БК 474536;

- довідкою Управління патрульної поліції в Миколаївській області від 11 січня 2023 року, що згідно наявних облікових даних АІС МВС України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_3 від 25 червня 2019 року;

- відеозаписом з місця події, камера №474536:

11:13:00 - ОСОБА_1 : - А договоритись ніяк не можна?; - Співробітник поліції попередив про кримінальну відповідальність;

11:14:13 - Співробітник поліції: - Багато випили?;

11:14:17 - ОСОБА_1 : - Та, ні, рюмки чотири;

11:14:24 - Співробітник поліції: - Від чотирьох рюмок такого перегару не було би;

11:14:37 - ОСОБА_1 : - Хлопці, ну відпустіть;

11:14:39 - Співробітник поліції: - роз`яснив варіанти: - драгер на місці, - медичний заклад, - відмова, огляд;

11:26:17 - вибирайте трубочку;

11:26:42 - Співробітник поліції: - роз 'яснив проходження на «Драгер»;

11:28:06 - Співробітник поліції: - згодні зі своїм результатом? ОСОБА_1 : - Так; з результатом згоден, підпис на акті огляду на чеку драгера.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №070882 від 05 січня 2023 року, квитанцією приладу "Драгер" з показником 0,38 проміле, Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу "Драгер" з підписом ОСОБА_1 про згоду з результатами, оглянутим у судовому засіданні відеозаписом поліцейського відеореєстратора, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 підтверджує, що він є водієм автомобіля, має порушення мови та тремтіння пальців рук, визнає, що перебуває у стані сп`яніння, та просить його відпустити; вказаним відеозаписом зафіксовано також проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера "Драгер" з показником 0,38 проміле.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, підписаного ОСОБА_1 без зауважень, та відеозапису з місця події, будь-яких зауважень щодо обставин, зазначених у наданих до суду письмових запереченнях, ОСОБА_1 при складенні протоколу про адміністративне правопорушення не надавав, підтвердивши свою згоду з показником приладу "Драгер" власноручним підписом у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому суд розцінює посилання ОСОБА_1 на недопустимість доказів у справі як намагання ухилитися від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідно до пункту першого Переліку постанов Кабінету Міністрів України, що втратили чинність, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2013 № 753, втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 09.11.2004 № 1497 «Про затвердження Порядку державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення», а тому наявність чи відсутність газоаналізатора "Драгер Алкотест 7510" у державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, дозволених для застосування на території України, не має правового значення.

Відомості про дату останнього градуювання 15.05.2022 року внесені до чеку приладу "Драгер Алкотест 7510", а тому безпідставними є і заперечення ОСОБА_1 щодо відсутності калібровки приладу.

У мережі Інтернет у вільному доступі за адресою http://saturn-data.com/img/forall/cert(1).jpg наявні відомості про відповідність приладу «DragerAlkotest 7510» технічним вимогам, зокрема, вимогам OIML R 126:1998 Evidential breath analyzers (OIML R 126, edition 1998, IDT), доказові аналізатори повітря, що видихається; Технічному регламенту законодавчо врегульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою КМУ № 94 від 13.01.2016 року, відповідно до якого був отриманий сертифікат перевірки типу ОСОБА_3 , виданий Державним підприємством "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів" (ДП «Укрметртестстандарт»), за яким технічний прилад газоаналізатор «DragerAlkotest7510» відноситься до реєстру приладів контролю вмісту парів алкоголю, який чинний до 05.10.2027 року; Технічному регламенту медичних виробів, затвердженого постановою КМУ № 753 від 02.10.2013 року, відповідно до якого був отриманий сертифікат Відповідності забезпечення функціонування системи управління якістю під час виробництва, дійсного до 07.06.2023 року.

Що стосується доводів представника ОСОБА_1 Харчук Олександра Петровича про недостовірність результату проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, у зв`язку із тим, що останнє відкалібрування такого приладу відбулось більше ніж за шість місяців до дня проведення такого огляду, то суд вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 працівниками поліції проводився на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу - газоаналізатора "Drager "Alcotest 7510", останнє калібрування проводилось 26 травня 2022 року.

Частиною 1 ст.1 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" дано визначення наступних термінів: 10) калібрування - сукупність операцій, за допомогою яких за заданих умов на першому етапі встановлюється співвідношення між значеннями величини, що забезпечуються еталонами з притаманними їм невизначеностями вимірювань, та відповідними показами з пов`язаними з ними невизначеностями вимірювань, а на другому етапі ця інформація використовується для встановлення співвідношення для отримання результату вимірювання з показу; 17) періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал); 18) повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.

Статтею 17 вказаного Закону врегульовано порядок Повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, згідно якої передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Стаття 27 Закону врегульовує питання щодо калібрування засобів вимірювальної техніки.

Так, калібруванню в добровільному порядку можуть підлягати засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері та/або поза сферою законодавчо регульованої метрології. Калібруванню також підлягають вторинні та робочі еталони. Калібрування засобів вимірювальної техніки проводиться: науковими метрологічними центрами; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, акредитованими національним органом України з акредитації; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, які мають документально підтверджену простежуваність своїх еталонів до національних еталонів, еталонів інших держав або міжнародних еталонів відповідних одиниць вимірювання.

Калібрування вторинних та робочих еталонів проводиться в порядку, встановленому нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

Калібрування та оформлення його результатів проводяться відповідно до національних стандартів, гармонізованих з відповідними міжнародними та європейськими стандартами, та документів, прийнятих міжнародними та регіональними організаціями з метрології.

Таким чином, повіркою є перевірка відповідності певним стандартам, а калібрування - приведення засобу вимірювальної техніки до певних стандартів.

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки "Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується" встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 і становить 1 рік.

У Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, дозволених для застосування на території України міститься інформація щодо особи, відповідальної за введення медичних виробів в обіг, а саме ТОВ "АТЗТ Компанія "Сатурн Дейта Інтернешенл", який є офіційним представником виробника, на медичні вироби "Газоаналізатори Drager Alсotest", зокрема газоаналізатор "Drager "Alcotest 7510". На офіційному сайті ТОВ "АТЗТ Компанія "Сатурн Дейта Інтернешенл", який надає послуги сервісного центру для гарантійного та післягарантійного обслуговування приладів алко- та наркодіагностики Drager зазначено, що для використання приладів у професійній діяльності у підрозділах Департаменту патрульної служби та Управління національної поліції, Міністерства охорони здоров`я та службах охорони праці та безпеки підприємств необхідне своєчасне проведення операцій "Сервісне технічне обслуговування", "Градуювання та "Повірка" принаймні 1 раз на 12 місяців.

Максимальний інтервал між "Сервісним технічним обслуговуванням", "Градуюванням" та міжповірочний інтервал вказаних приладів, у тому числі Drager Alcotest, становить 1 рік. У пам`яті приладу зберігається інформація про дату останнього градуювання (калібрування).

Оскільки останнє калібрування даного приладу "Drager "Alcotest 7510" було проведено 26 травня 2022 року, то станом на дату проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння з його використанням, інтервал калібрування даного приладу не закінчився.

Крім того, суд зауважує на тому, що згідно з відеозаписами подій, що мали місце 05 січня 2023 року, ОСОБА_1 до початку проходження огляду на визначення стану сп`яніння пояснював, що випив рюмки чотири і огляд на стан сп`яніння підтвердив факт перебування його в стані алкогольного сп`яніння. Після отримання результату огляду ОСОБА_1 не висував вимог щодо незгоди із результатами тестування і проходженням огляду у медичному закладі. Крім того, в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів наявна відмітка ОСОБА_1 про згоду з результатами такого огляду.

У зв`язку із викладеним доводи представника ОСОБА_1 Харчук Олександра Петровича про недійсність отриманого результату огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів не заслуговують на увагу суду.

Суд також враховує, що, відповідно до частин 1, 2 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, який регулюється статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (надалі - Інструкція), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (надалі - Порядок), визначають підставами проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння наявність таких ознак.

За змістом п. 2 розділу 1 Інструкції, п. 2 Порядку, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до п. 3 Інструції, ознаками алкогольного сп`яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

Вказані нормативні акти не передбачають необхідності встановлення у водія всіх перелічених ознак алкогольного сп`яніння як передумову для проведення огляду на стан сп`яніння; тлумачення словосполучення "згідно з ознаками такого стану" свідчить про те, що потрібно виявити декілька, не менше двох ознак стану алкогольного сп`яніння.

Суд зважає, що, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та відеозаписом поліцейського відеореєстратора, ОСОБА_1 були роз`яснені передбачені ст. 268 КУпАП права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, проте він не скористався правом заявляти клопотання щодо ознайомлення з документами поліцейського, що проводив огляд на стан сп`яніння, та з документами щодо сертифікації і реєстрації приладу Алкотестер на місця складення протоколу, та не надав відповідних доказів суду при розгляді справи.

Вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення на правопорушника суд враховує: характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до грубих порушень Правил дорожнього руху України, як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, особу правопорушника, ступінь його вини, з метою виховання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, попередження здійснення ним нових правопорушень, суд дійшов висновку, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає одночасне застосування накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Вимогами п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 гривень.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 266, 283, 284, 294 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», Правилами дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,0 гривень (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 гривень (п`ятсот тридцять шість грн. 80 коп.).

Постанова суду (судді) у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Головуючий Гуревський В.К.