Справа № 445/820/23
провадження № 3/445/415/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2023року суддя Золочівського районного суду Львівської області Бакаїм М. В. , розглянувши матеріали відносно :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 , 05.04.2023 року о 16 год. 55 хв., в с. Печенія, керував транспортним засобом марки "ВАЗ-21099" , д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера 6810 "Драгер", що підтверджується тестом 05.04.2023 р. з результатом огляду 1,72‰

На виклики в суд 11.05.2023 р., 06.06.2023 р. правопорушник жодного разу до суду не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце, дату та час розгляду справи, клопотань про відкладення не подавав.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ст.17 Закону України«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищенаведене, вважаю за можливе справу розглянути у відсутності правопорушника, тому, що участь у судовому засіданні з розгляду питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1ст. 130 КУпАП є правом, а не обов`язком особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення накладається на особу у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в

стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Положеннями частини першої статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог пункту 2.9 ПДР та ч.1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вина ОСОБА_1 повністю та об`єктивно стверджується дослідженими судом належними, достовірними та достатніми доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ААД № 474027 від 05.04.2023 року, результатом алкотестеру,відеозаписом події,якими встановлено факт вчинення правопорушення у часі та місці вказаними у протоколі, а саме: керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння .

Підстав для закриття провадження у справі чи направлення справи на доопрацювання не вбачаю, тому що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості та які підтверджують вчинення правопорушником адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 слід визнати винним у порушенні п. 2.9 «а» ПДР України та відповідно у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ввавжаю, що на нього слід накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 статті 130 КУпАП.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 40-1, 283 КУпАП з правопорушника слід стягнути 536,80 грн.судового збору.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 40-1, 130, 279, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік .

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір", стягнути з правопорушника 536,80 грн. судового збору на користь держави.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня її оголошення.

Суддя:М. В. Бакаїм