Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/646/23
Провадження № 3/382/475/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року м. Яготин

Суддя Яготинського районного суду Київської області Нарольський М. М., за участю особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , перекладача Місюри А. О., захисника Мамирбаєва Є. В., розглянувши матеріали, які надійшли від Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

До Яготинського районного суду Київської області від Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) за фактом вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД № 454904 від 22.04.2023 року, ОСОБА_1 22.04.2023 року о 11 год. 40 хв. на автодорозі М-03 108 км водій керував транспортним засобом «Renault» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився за допомогою газоаналізатора Драгер Alcotest 6810, проба позитивна 0,41 ‰ проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник Мамирбаєв Є. В. просив закрити провадження у справі у зв`язку з тим, що при складені проколу про адміністративне правопорушення не було залучено перекладача, враховуючи те, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) є громадянином Італії і в повній мірі не володіє українською мовою, тож він не розумів ні порядку застосованої до нього процедури, ні наслідків її проходження (непроходження); також особі не було роз`яснено прав та обов`язків передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Окрім того, вказує, що поліцейські не забезпечили проведення огляду ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) в закладі охороні здоров`я з огляду на те, що особа була категорично не згодна з результатом огляду; в матералах справи взагалі відсутнє направлення до закладу охорони здоров`я, та зазначає, що відеозйомка не проведена від початку зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) безперервно до її завершення. Також зазначив, що ОСОБА_1 після складання протоколу самостійно звернувся до КНП «Бориспільська БЛІЛ» та здав кров з метою виявлення вмісту спиртів та визначення концентрації етилового спирту. Відповідно до висновку експертного дослідження № 167 при судово-токсикологічному дослідженні крові гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , етилового, метилового спиртів, а також пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено. Також просив визнати результати огляду за допомогою газоаналізатора Драгер Alcotest 6810 недійсними, оскільки даний прилад не пройшов повірку. У судому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи захисника.

Про надходження на розгляд суду вказаної справи було повідомлено прокурора Яготинського відділу Бориспільської окружної прокуратури Київської області. Прокурор не скористався правом на участь у розгляді справи. Участь прокурора у вказаній категорії справ не є обов`язковою відповідно до ст. 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Відсутність прокурора при розгляді справи не перешкоджає її розгляду по суті та не є підставою для закриття провадження в справі через відсутність події і складу адміністративного правопорушення відповідно до ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП). Крім того, відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення відсутність прокурора при розгляді справи не є підставою для відмови судом щодо встановлення обставин та наявності/відсутності складу адміністративного правопорушення в діях/бездіяльності особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Заслухавши доводи захисника та особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з наступних підстав.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в ст. ст. 218-221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ, тобто органи Національної поліції.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ст. 9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 16 КУпАП передбачено, що іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України. Питання про відповідальність за адміністративні правопорушення, вчинені на території України іноземцями, які згідно з чинними законами та міжнародними договорами України користуються імунітетом від адміністративної юрисдикції України, вирішуються дипломатичним шляхом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець - це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав; іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні; іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на постійне проживання, якщо інше не встановлено законом; іноземці та особи без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, - іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території Україні протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку; іноземці та особи без громадянства, які тимчасово проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на тимчасове проживання, якщо інше не встановлено законом; особа без громадянства - особа, яку жодна держава відповідно до свого законодавства не вважає своїм громадянином.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

Відповідно до ст. 247 КУпАП перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 12 розділу ІІ «Документування адміністративних правопорушень» Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС від 06.11.2015 року №1376, у разі якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача.

Так, з досліджених матеріалів справи про вчинення адміністративного правопорушення встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) є громадянином іноземної держави, а саме Італійської Республіки. Поліцейськими під час оформлення матеріалів даної адміністративної справи також було зазначено, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) є громадянином Італії.

Однак, як вбачається із доданого до матеріалів відеозапису, працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) послуги перекладача та захисника, при цьому намагалися спілкувалися з останнім англійською мовою, проте останній зазначав, що не розуміє їх.

Суд звертає увагу на те, що вчинення особою правопорушення має підтверджуватись доказами, а процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема, й за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка розпочинається із складання уповноваженою особою протоколу про адміністративне правопорушення (якому має передувати роз`яснення прав особі) і закінчується ухваленням судом судового рішення за результатами розгляду відповідного адміністративного матеріалу щодо особи, - повинна бути дотриманою на кожному етапі та відповідати чинному законодавству України.

Отже, судом не здобуто доказів щодо володіння ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) українською мовою, в тому числі, у об`ємі, достатньому для розуміння процедури притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак на місці вчинення адміністративного правопорушення він потребував перекладача.

Згідно із п. 7 розділу Х Інструкції оформлення матеріалів про порушення правил дорожнього руху іноземцями та особами без громадянства, які не мають дипломатичного імунітету, здійснюється відповідно до чинного законодавства. Під час оформлення матеріалів про вчинене іноземцем або особою без громадянства правопорушення йому рекомендується вирішити всі питання щодо провадження в адміністративній справі за місцем вчинення цього порушення. Поліцейські використовують всі передбачені законодавством можливості щодо розгляду та виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення в найкоротші строки.

Таким чином, зазначені положення Інструкції дають підстави для висновку про те, що при складанні протоколів про адміністративне правопорушення щодо іноземців, патрульні поліцейські зобов`язані керуватись положеннями КУпАП, а також вищевказаної Інструкції.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, право кожного обвинуваченого на переклад мовою, якою володіє особа, розглядається як невід`ємна складова права на захист (параграф 3 ст. 6 Конвенції).

Інформація про звинувачення має надаватися особі мовою, яку він розуміє, якщо особа не володіє мовою, що використовується і не розуміє її, документ, що містить звинувачення повинен бути перекладений мовою, зрозумілою обвинуваченому (рішення ЄСПЛ Хермі проти Італії, Велика палата Європейського суду (2006) параграф 68).

Отже, в разі складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, щодо громадянина іноземної держави, який не володіє українською мовою, обов`язковим є залучення перекладача, оскільки інакше буде порушено його фундаментальне право знати та розуміти, в чому його обвинувачують та які права він має.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) є іноземцем, однак в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація про залучення перекладача під час складення протоколу, що свідчить про порушення вимог п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд звертає увагу на те, що процедура проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, а наслідки відмови від такої процедури - ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Натомість, досліджений судом у судовому засіданні відеозапис із нагрудної камери поліцейського свідчить про те, що працівниками поліції всупереч Інструкції не було залучено перекладача і останні намагалися продовжувати роз`яснювати ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), який недостатньо розуміє українську мову, проходження огляду на стан сп`яніння українською мовою, після чого склали протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, не погоджуючись із результатом огляду, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) 22.04.2023 року самостійно звернувся до КНП «Бориспільська БЛІЛ» та здав кров з метою виявлення вмісту спиртів та визначення концентрації етилового спирту. Відповідно до висновку експертного дослідження № 167 від 26.04.2023 року при судово-токсикологічному дослідженні крові гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , етилового, метилового спиртів, а також пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено.

Також, суд звертає увагу на ту обставину, що матеріали справи містять відеозаписи із нагрудної камери працівників поліції, однак при оцінці наданого поліцейськими відеозапису суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026 (зареєстрованої в МЮ України 11 січня 2019 року № 28/32999, в подальшому Інструкція від 18 грудня 2018 року) включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). Однак, долучений до матеріалів справи відеозапис, з якого вбачається, відеозйомка не проведена від початку зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) безперервно до її завершення, що не відповідає положенням чинного законодавства.

Крім того, частиною 3 статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Так, з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння вбачається, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) виказав незгоду з результатами огляду, тому працівник поліції зобов`язаний був запропонувати йому пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Однак, доказів такої пропозиції, як і направлення для проходження огляду на стан сп`яніння, матеріали протоколу про адміністративне правопорушення не містять.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Враховуючи викладене, суд вважає недопустимим тест газоаналізатора Драгер, оскільки в даному випадку недотримання встановленої процедури під час проведення огляду, відповідно до ст. 266 КУпАП, фактично унеможливлює встановлення (підтвердження) стану алкогольного сп`яніння особи; вищезазначений тест результату огляду не може бути покладений в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), як і не може слугувати підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд констатує, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази, які б засвідчили обставини щодо події і складу правопорушення, а також вину ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у інкримінованому адміністративному правопорушенні. Порушення поліцейськими зазначеної процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення унеможливоює у цьому випадку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім цього, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

При цьому суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування "поза розумним сумнівом", сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах "Кобець проти України" (п. 43) та "Авшар проти Туреччини" (п. 282), "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року, " ОСОБА_3 , Мессеге і Ябардо про Іспанії" від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що винність ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не доводиться сукупністю наявних у справі доказів, які не є переконливими, достатньо вагомими і узгодженими між собою, а відтак викликають у суду обґрунтований сумнів.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми законодавства, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 130, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 294 КУпАП і може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя М. М. Нарольський