Єдиний унікальний номер: 378/889/23
Провадження № 3/378/333/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2023 року смт. Ставище

Суддя Ставищенського районного суду Київської області Марущак Н. М., за участю захисника Поліщука Р. А., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 5 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше за ч. 1 ст. 130 КУпАП до адміністративної відповідальності не притягувався, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 02.11.2023 о 15 годині 18 хвилин в с. Розкішна по вул. Віталія Галянта керував автомобілем DAEWOO NEXIA, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленному законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Захисник ОСОБА_1 Поліщук Р. А. в судовому засіданні подав до суду письмові заперечення з клопотанням про закриття провадження у даній справі стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що адміністративний матеріал та докази, які міститься в матеріалах судової справи не містить правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки ним не допускалося порушень Правил дорожнього руху п. 2.5 ПДР України. ОСОБА_1 свою вину не визнає, 02.11.2023 року в час, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, не керував транспортним засобом, протокол про адміністративне правопорушення є недійсним, оскільки був складений з порушенням порядку для його складання. В матеріалах справи відсутні відомості про порушення ним правил дорожнього руху, технічної несправності транспортного засобу, перебування транспортного засобу в розшуку, причетності його, як водія до ДТП та інше. Відповідно, підстави для його зупинки та пропозиції проходження огляду на стан сп`яніння у поліцейських були відсутні. З відеозапису вбачається, що після зупинки автомобіля ОСОБА_1 з 16 год. 22 хв., поліцейські почали говорити, що з автомобіля пахне алкоголем, однак, ОСОБА_2 не було озвучено ознак алкогольного сп`яніння, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення. З 16 год. хв. 21 -22 - 24 запису вбачається, що на пропозицію поліцейського пройти освідування на місці та в медичному закладі з метою огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 погодився, після чого працівники поліції почали вчиняти дії, направлені на спонукання ОСОБА_1 до відмови від проведення огляду. Так, на 16 год. 27 хв. запису поліцейський самовільно зазначив, що ОСОБА_3 відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що ствердної відмови від ОСОБА_1 не отримав. В присутності ОСОБА_2 направлення на огляд до медичного закладу для виявлення стану алкогольного сп`яніння не складалось та він до медичного закладу не доставлявся. Приєднані до матеріалів справи відеозаписи відзняті на невідомий пристрій. Акт огляду транспортного засобу і копія протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 02.11.2023 року не вручалися, копія тимчасового талону на керування транспортним засобом не видавався, від керування транспортним останній не відсторонювався.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника ОСОБА_1 Поліщука Р. А., суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Пункт 2.5. ПДР України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

У відповідності з положеннями ч. ч. 3, 6 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Направлення особи для огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Така ж процедура передбачена п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103, п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (надалі Інструкції).

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 02.11.2023 року серії ААД № 103817 (а. с. 1), який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП; при цьому протокол був підписаний особою, яка його склала (а. с. 1), в ньому зазначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підпису та отримання копії протоколу відмовився,

- рапортом старшого інспектора СРПП ВП № 5 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області Миронюка Р. від 02.11.2023, відповідно до якого під час його чергування з поліцейським ОСОБА_4 на службовому автомобілі о 15 год. 18 хв. в с. Розкішна по вул. Віталія Галянта, 2 був зупинений автомобіль DAEWOO NEXIA, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який як пізніше виявилось керував вказаним автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рога, нестійка хода, тремтіння пальців рук. В послідуючому на місці події складено адміністративний матеріал, всі дії фіксувались па дві нагрудні бодікамери. Як пізніше виявилось, у зв`язку з переходом на зимовий час, годинники на нагрудних бодікамерах були не переведені на 1 годину назад, а тому час, зазначений в протоколі відрізняється па 1 годину від часу з нагрудних бодікамер (а. с. 7),

- даними відеозапису з бодікамер (на оптичному диску а. с. 2), на яких зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем, його зупинки працівниками поліції звуковим сигналом (16:19:19), факт перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля після зупинки, виявлення ознак сп`яніння та пропозиції пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» чи в закладі охорони здоров`я (16:22:50), на що ОСОБА_2 сказав «Проїдемо». Проте, після цього останній проігнорував декілька пропозицій поліцейського сісти в службовий автомобіль (о 16.23, 16.23.56, 16.24.18). На повторну пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці (о 16:24) ОСОБА_2 , який сидів за кермом автомобіля, погодився. Проте, коли поліцейський вийняв прилад «Драгер» та запропонував водію розпакувати трубку, ОСОБА_1 о 16:25:24 та о 16:25:50 висловив свою відмову від проходження такого огляду. Після цього поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан на стан алкогольного сп`яніння (о 16:26:10, 16:26:37). На чергову пропозицію пройти такий огляд в медичному закладі (о 16:26:44) ОСОБА_1 (о 16:27:28) відмовився. Після чого поліцейський о 16:28 запропонував ОСОБА_1 підійти до нього для складання протоколу, що той проігнорував. О. 16.46 останньому поліцейським було проголошено зміст протоколу, запропоновано отримати тимчасовий талон, який ОСОБА_1 відмовився отримувати та відмовився підписувати протокол та отримувати його копію.

Факт керування ОСОБА_1 автомобілем в час і місці, вказаних в протоколі, не оспорювався останнім під час складання щодо нього протоколу та після цього.

Обгрунтовуючи недопустимість вищевказаних доказів по справі, захисник посилається на те, що працівниками поліції не було зафіксовано та фактично не роз`яснено причини зупинки, не озвучено ознаки сп`яніння, не було складено відповідне направлення на огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Щодо вказаних доводів слід зазначити наступне.

Відповідно до Указу Президента України № 64 від 24.02.2022 року, з наступними змінами, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першоюстатті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

При цьому слід також зазначити, що причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею. Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння чи в іншому неадекватному стані, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5 ПДР України.

З відеозапису встановлено, що після зупинки о 16:19:30 автомобіля, яким керував ОСОБА_1 ,, працівник поліції попросив надати для перевірки документи. Під час спілкування, виявививши ознаки сп`яніння, зазначив, що від того відчувається запах алкоголю, після чого запропонував водію пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager» на місці зупинки чи в медичному закладі.

Оскільки поведінка ОСОБА_1 беззаперечно свідчила про відмову пройти огляд у будь-який спосіб, як за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки так і в медичному закладі, підстав для складання направлення водія на огляд у поліцейських не було.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, також позбавлені підстав, оскільки транспортний засіб, згідно акту огляду та затримання транспортного засобу був евакуйований на штраф майданчик.

Інші посилання захисника щодо того, що працівниками поліції не було вручено другий примірник протоколу, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, не впливає на правильність дій інспектора поліції по складанню протоколу відносно ОСОБА_1 за порушення п. 2.5 ПДР України та не спростовують відомостей про суть самого правопорушення, викладених в даному протоколі.

Як зазначено вище, з відеозапису встановлено, що поліцейським було озвучено ОСОБА_1 зміст протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, запропоновано отримати тимчасовий талон, та отримати другий примірник протоколу, від чого той відмовився, і така відмова була відображена поліцейським в протоколі.

Оскільки ОСОБА_1 ухилився від отримання другого примірника протоколу, останньому судом 29.11.2023 року через захисника Поліщука Р. А. було вручено другий примірник такого протоколу, у зв`язку з чим цього ж дня було відкладено розгляд справи, після чого 06.12.2023 відбулось судове засідання за участю захисника. Тобто, ОСОБА_1 до початку судового засідання реалізував своє право мати захисника та інші права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини в скоєнні порушення, передбаченого п. 2.5 ПДР України, є способом його захисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне.

Суд звертає увагу на те, що сутність вчиненого правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення викладена із належною повнотою. Після оголошення поліцейським змісту протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не зробив жодних зауважень до протоколу, проведених процесуальних дій чи поведінки поліцейських. Останній не був позбавлений можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення свою незгоду із викладеними у ньому відомостями. Однак, зауважень чи заперечень ніяких не зазначив.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних доказів, їх фальсифікації, захисником ОСОБА_1 Поліщуком Р. А. не надано, не здобуто таких і в процесі судового розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

З урахуванням викладеного вищенаведені докази є належними, допустимими та достовірними, здобуті з додержанням процесуальної процедури, об`єктивно узгоджуються між собою.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд приходить до висновку про доведеність порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України за обставин, викладених у протоколі.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, не встановлено.

При визначенні міри адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 судом враховується характер правопорушення, вчинення ним адміністративного правопорушення вперше.

Згідно положень ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд дійшов висновку, що в даному випадку застосування виду адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік буде достатньою та необхідною мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Відповідно ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 536.80 гривень.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 130 ч. 1, 283-285, 287 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок до спеціального фонду Державного бюджету України.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н. М. Марущак