ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8515/23
провадження № 3/753/3827/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2023 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Рудюк О.Ю., за участю ОСОБА_1 , іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в «ТОВ «Укрзернотрейдінг», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КпАП України,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 029760 від 8 травня 2023 року, ОСОБА_1 8 травня 2023 року о 17 год. 50 хв., керуючи ТЗ Zuzuki SX-4 д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Дніпровська набережна, перед початком руху та при виникненні перешкоди для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити не впевнився в безпечності внаслідок чого здійснив наїзд на ТЗ Bajaj НОМЕР_3 та ТЗ Bajaj НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 10.1, 12.3 ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що на дорозі виник конфлікт, його почали переслідувати ТЗ Bajaj НОМЕР_3 та ТЗ Bajaj НОМЕР_2 , перегородили дорогу, водії відкрили двері в його авто та почали бити ногами, рятуючи своє життя та велику суму коштів, яка була при ньому, він вирішив рятувати своє життя та наїхав на мотоцикли, намагаючись поїхати від них. На підтвердження своїх пояснень ОСОБА_1 надав витяг про внесення даних до ЄРДР відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 296 КК України.

Інший учасник ДТП ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив що на дорозі його підрізав ТЗ Zuzuki SX-4 д.н.з. НОМЕР_1 , він почав переслідувати його, перегородив дорогу даному авто, підійшов до водія, відчинив двері та почав бити водія ногами.

Суд, дослідивши адміністративний матеріал, вислухавши пояснення учасників, аналізуючи зібрані по справі докази, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За статтею 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КпАП України орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, статтею 18 КУпАП передбачено, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності (стаття 17 КУпАП).

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності, така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності, однак лише у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті для усунення небезпеки, яка загрожує .

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Враховуючи пояснення ОСОБА_1 в частині того, що він рятувався від незаконних дій інших учасників ДТП, які завдавали йому удари ногами, він переживав за своє життя та збереження коштів, пояснення ОСОБА_2 , в яких він підтвердив те, що перегородив дорогу ОСОБА_1 та завдавав йому удари, суд приходить до висновку, що обстановка, що відбувалася на місця ДТП та події після ДТП, були правомірно оцінені ОСОБА_1 як реальна загроза його життю та здоров`ю, а заподіяна ним шкода у вигляді пошкоджень транспортних засобів при даних обставинах є менш значною, ніж відвернена шкода.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , відповідальність зі які передбачена ст. 124 КУпАП, вчинені ним у стані крайньої необхідності.

Відповідно п. 4 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

З урахуванням викладеного, провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю, оскільки вказане правопорушення вчинено у стані крайньої необхідності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 18, 247, 283, 284 КпАП України, суд

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, закрити на підставі п. 4 ст. 247 КпАП України.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського Апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя О.Ю. Рудюк