Номер провадження: 33/813/688/23
Номер справи місцевого суду: 947/8780/23
Головуючий у першій інстанції Борщов І. О.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Журавльов О.Г., за участі: секретаря судового засідання - Бойко В.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 29.03.2023, якою:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 29.03.2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України, на підставі якої піддано його адміністративному стягненню у вигляді громадських робіт на строк тридцять годин.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №932411 ОСОБА_1 14.03.2023, близько о 18.40 год., за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту висловлювався на адресу своєї колишньої дружини гр. ОСОБА_2 , з якою проживає в одному будинку, нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

На дану постанову особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Доводи обґрунтовує тим, що вказані в постанові факти не відповідають дійсним обставинам. Вказує, що суд не надав оцінку його поясненням, а вирішив довіритися письмовим поясненням потерпілої та написаному в протоколі, не зазначив, які саме дії ОСОБА_1 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, визнав обтяжуючу обставину, не передбачену ст. 35 КУпАП. Зазначає, що суд зазначив місце вчинення адміністративного правопорушення: м. Одеса, вул. Варненська, 25-А, в той час як доказів нібито вчинення ним адміністративного правопорушення за цією адресою в матеріалах справи немає.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, прихожу до наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Диспозицією ст. 173-2 КУпАП встановлена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Всупереч доводів апеляційної скарги, вина ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, заявою та поясненнями постраждалої від домашнього насильства особи, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства та терміновим забороненим приписом тощо.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №932411 ОСОБА_1 14.03.2023, близько о 18.40 год., за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту висловлювався на адресу своєї колишньої дружини гр. ОСОБА_2 , з якою проживає в одному будинку, нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою.

Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений з додержанням вимог статей 256, 268 КУпАП та, всупереч доводів апеляційної скарги, містить виклад суті адміністративного правопорушення, опис встановлених фактичних обставин за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного судового рішення.

Доказів, які б спростовували встановлені обставини ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надано.

Разом з тим, санкція ч. 1 ст. 173-2КУпАП, передбачає накладення стягнення у виді штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Згідно ст. 23, 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність та враховується мета адміністративного стягнення, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На думку апеляційного суду вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд першої інстанції належним чином не врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та ставлення до вчиненого.

Отже, застосовуючи адміністративне стягнення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд першої інстанції не врахував вказані вище обставини та призначив йому стягнення у виді громадських робіт на строк тридцять годин, яке, на думку апеляційного суду в даному випадку, є занадто суворим і тому його застосування не відповідає балансу відповідності між адміністративним проступком та застосованою за це мірою відповідальності.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд вважає за необхідне змінити судове рішення в частині накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, застосувавши до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Адміністративне стягнення у виді штрафу в даному конкретному випадку є достатнім для належного виховання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та таким, що сприятиме запобіганню вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

Також апеляційний суд визнає слушними доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції визнав обтяжуючу обставину, яка не передбачена п. 5 ст. 35 КУпАП, а саме вчинення правопорушення в період дії воєнного стану на території України, тому вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини постанови суду першої інстанції посилання на п. 5 ст. 35 КУпАП.

Керуючись статтями 7, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

ПостановуКиївського районного суду м. Одеси від 29.03.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - скасувати в частині призначеного адміністративного стягнення.

Застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн.

Виключити з мотивувальної частини постанови суду першої інстанції посилання на п. 5 ст. 35 КУпАП.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов