Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/6518/23
Провадження № 3/332/3396/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2023 суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Яцун О.С., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (інші відомості відсутні),

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 407910 від 22.10.2023, 22.10.2023 о 14-40 годині в м. Запоріжжі по вул. Діагональній, буд. 9, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився за допомогою алкотестеру Драгер 6820, тест № 1801, результат 0,25%, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України. Своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, оскільки він перебуває на передовій в лавах ЗСУ, не погоджується з протоколом про адміністративне правопорушення, оскільки він не вживав спиртних напоїв перед керуванням автомобілем, в той же день, впродовж двох годин після зупинки працівниками поліції, пройшов огляд на стан сп`яніння у медичному закладі КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР 22.10.2023 об 17-10 год., про що свідчить відповідний висновок за № 9579, результат ознак сп`яніння не виявлено.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що винуватість ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не доведена поза розумним сумнівом наявними матеріалами справи.

Так, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення проводиться у відповідності до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 і вимог норм КУпАП.

Згідно рапорту інспектора поліції Кравченка В., долученого до протоколу, водій ОСОБА_1 погодився з результатами алкотестеру Драгер 6820, тест № 1801, проте, цей факт не відображений у самому протоколі про адміністративне правопорушення та не зафіксований у наданому відеофайлі з боді камер інспекторів поліції.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , «йому було запропоновано поїхати в лікарню та здати кров на аналіз, для підтвердження моїх слів, я дав згоду, хоча в мене були всього сутки на відпустку. В лікарні аналіз на кров від 22.10.2023 о 17-10 годині показав, що ознак сп`яніння в мене не виявлено. Я намагався отримати моє водійське посвідчення назад, але мені повідомили, що протокол складений і я можу представити ці документи до суду і суд в усьому розбереться».

На підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 долучив висновок № 9579 КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» від 22.10.2023, складений о 17-10 год., згідно змісту якого у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено.

Вказані обставини не відображені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 407910 та доданих матеріалів до нього, що ставить під сумнів належність оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі та об`єктивність відображення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення.

В матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого би вбачалось, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій. Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

У відповідності до роз`яснень, що містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суддя вважає, що у цій справі відсутні належні, достатні і допустимі докази, а також поза розумним сумнівом, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку щодо винуватості ОСОБА_1 .

Враховуючи, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому на думку суду, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись вимогами ст.ст. 245, 247, 273 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду в десятиденний строк з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження в разі, якщо скарга не була подана.

Суддя О.С. Яцун