Єдиний унікальний номер 341/1007/23
Номер провадження 3/341/315/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р. розглянув справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

встановив:

ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, яке полягало у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за наступних встановлених суддею обставин.

16 травня 2023 року о 16 годині 34 хвилин, на автодорозі Н-09 Мукачево-Львів, 345-й кілометр, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Шевроле Еванда, н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився.

Указаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розгляд справи призначено на 01.06.2023 з викликом особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, шляхом здійснення телефонограми, яку ОСОБА_1 прийняв. Також, за допомогою телефонограми викликався свідок ОСОБА_2 .

У судове засідання 01.06.2023 особи не прибули, жодних заяв чи клопотань до суду не подавали.

Судовий розгляд справи відкладено на 13.06.2023 з викликом особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, шляхом направлення поштової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу реєстрації особи, вказану у протоколі. Особа повістку не отримала, поштова кореспонденція повернулась до суду з відмуткою, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Крім того, про призначення судового засідання у справі на 13.06.2023 ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_2 були повідомлені шляхом здійснення телефонограм, які прийняли.

У призначене судове засідання 13.06.2023 ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_2 не з`явились. Клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи не надсилали.

Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП справу може бути розглянуто за відсутності особи лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП не входить до переліку справ, передбачених частиною 2 статті 268 КУпАП, розгляд яких необхідно проводити з обов`язковою присутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому, враховуючи неявку ОСОБА_1 без поважних причин у судове засідання, а також те, що є дані про своєчасне його сповіщення про місце і час розгляду справи і від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, суддя вважає за можливе справу розглядати без його участі.

Крім того, констатую, що у протоколі про адміністративне правопорушення № 190715 міститься підпис ОСОБА_1 , який свідчить про ознайомлення зі змістом цього документа, де чітко зазначено, що справа буде розглядатись у Галицькому суді. Про це повідомлено особі і під час складення протоколу, що підтверджено відеозаписами працівників поліції.

Відомості про час розгляду цієї справи оприлюднено на офіційному сайті Галицького районного суду Івано-Франківської області, який є загальнодоступним. Водночас ОСОБА_1 до моменту розгляду справи у суді по суті жодних дій, спрямованих на участь у цій справі, зокрема щодо надання особистих пояснень, не вчиняв, поводив себе пасивно, жодних клопотань чи заяв до суду не подавав.

Отже, поведінка ОСОБА_1 свідчить про зловживання процесуальним правом і намагання затягнути час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України» Суд наголосив, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя насамперед покладається на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Конвенції.

До суду не надіслано жодного доказу (підтвердження) того, що ОСОБА_1 не мав можливості 01.06.2023 та 13.06.2023 взяти участь у розгляді справи.

З огляду на викладене, суддя вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 .

Надаючи правову оцінку наявним у справі доказам, суддя виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з частиною 1 статті 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена, зокрема, за відмову особою, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Дослідивши матеріали справи і надавши їм правову оцінку, суддя встановив, що дії ОСОБА_1 містять склад правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме: відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з огляду на таке.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, тощо.

Дослідивши матеріали справи вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджена належними і допустимими доказами, а саме даними, які містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення від 16 травня 2023 року серії ААД № 190715, у якому зафіксовано дані особи, час, місце та спосіб вчинення правопорушення, підписи особи про ознайомлення зі змістом протоколу, отримання його копії, роз`яснення їй прав та обов`язків. Пояснення особи «свою вину не визнаю», виконані власноручно.

При цьому у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив відповідне адміністративне правопорушення, порушив пункти 2.5 та 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність на підставі частини другої статті 130 КУпАП.

- відеозаписах працівників патрульної поліції, на яких відображено зупинку ТЗ Шевроле, н. з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Особа підтверджує, що їде з міста Бурштина у місто Івано-Франківськ. Поруч в автомобілі знаходився свідок ОСОБА_2 . Після висловлення працівником поліції зауваження щодо запаху алкоголю, ОСОБА_1 стверджує, що алкоголь вживав ОСОБА_2 , а водій не вживав. Одразу висловив готовність пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Після пропозиції працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 чітко відмовляється від проходження такого огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі. Причину відмови пояснити відмовився, проте висловив зауваження щодо відсутності причин зупинки його транспортного засобу. Надалі ОСОБА_1 роз`яснюють наслідки його відмови пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння і складення відповідних протоколів, на що особа погоджується. Також, на відео відображено складання спільно з особою протоколу, розписування особи у протоколі. Тривалі відеозаписи містять дані, які свідчать про усвідомлення особою оформлення щодо неї матеріалів адміністративного правопорушення.

- копії постанови про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП за керування ТЗ без права керування ТЗ.

Письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , у яких зазначено, що ОСОБА_1 керував Тз та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, суддя не враховує, оскільки такі пояснення не є належним доказом у справі і повинні бути отриманні безпосередньо від свідка під час розгляду справи.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин другої, третьої статті 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді згідно зі статтею 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, у справі про адміністративне правопорушення на підставі оцінки усіх встановлених обставин у комплексі та взаємозв`язку доведено поза всяким розумним сумнівом наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Факти керування ТЗ та відмови ОСОБА_1 від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підтверджений належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема відеозаписами працівників поліції, що дає суду підстави для визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Разом з тим, суддя звертає увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначено, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення не є виключенням і також повинен здійснюватись із застосуванням вказаних засад.

Водночас ОСОБА_1 не надав жодного доказу того, що він не вчиняв інкримінованого йому правопорушення, та жодним чином не спростував його вчинення.

Що стосується викладеної працівниками поліції у протоколі про адміністративне правопорушення кваліфікації дій ОСОБА_1 як порушення пункту 2.9 «а» та вчинення особою порушення повторно протягом року, тобто адміністративного правопорушення саме за ч. 2 ст. 130 КУпАП, то суддя з такою кваліфікацією не погоджується, у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог п. 2. 9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на те, що ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння не проходив, відсутні належні докази перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, суддя вважає безпідставно кваліфікацію дій ОСОБА_1 як порушення саме пункту 2.9 «а» ПДР України. При цьому, як зазначено, доведено порушення особою саме приписів пункту 2.5 ПДР України.

Своєю чергою частиною другою статті 130 КУпАП, за якою працівник поліції кваліфікував дії ОСОБА_1 , передбачено, що повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Згідно з долученими поліцією до матеріалів справи даними (витяг щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності) ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі постанови судді від 25.05.2022 за керування ТЗ у стані алкогольного сп`яніння, яке мало місце 02.01.2022.

У справі, яка розглядається, суддя встановив, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду 16.05.2023, тобто вчинив відповідне правопорушення більш, ніж через рік, після вчинення попереднього. Тобто, діяння, передбачені частиною першою статті 130 КУпАП, ОСОБА_1 вчинив 02.01.2022 та 16.05.2023, що виключає кваліфікацію дій особи 16.05.2023 за частиною другою статті 130 КУпАП.

Відповідно до частини третьої статті 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Ураховуючи кримінально-караний характер КУпАП, про що неодноразово у своїх рішеннях вказував ЄСПЛ, суддя вважає за можливе вийти за межі висунутого поліцейськими у протоколі обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації адміністративного правопорушення, оскільки це покращує становище ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року 2684,0 грн.

Керуючись статтями 130, 266, 283, 284, 285 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до змісту статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її прийняття.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ