Номер провадження: 33/813/1964/23
Номер справи місцевого суду: 517/708/23
Головуючий у першій інстанції Меєчко О.М.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря - Лупши В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на постанову Фрунзівського районного суду Одеської області від 05 вересня 2023 року, у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Фрунзівського районного суду Одеської області від 05 вересня 2023 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Згідно із зазначеною постановою, 30 серпня 2023 року біля 20 год 10 хв., поблизу смт. Захарівка Роздільнянського району Одеської області, на відстані до 10000 метрів від лінії державного кордону, було виявлено ОСОБА_1 , який намагався перетнути державний кордон на вихід з України до Республіки Молдова (в районі пп/зн 0439) на напрямку с. Самійлівка (Україна) с. Красна Бесарабка (РМ) поза пунктом пропуску, в пішому порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України», за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду як незаконну, необґрунтовану, таку, що не відповідає обставинам справи і прийняту із значними порушеннями процесуальних норм скасувати, а провадження у справі - закрити.

Посилається на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності в його діях вини у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, а також докази належного його повідомлення про розгляд справи, який відбувся 05 вересня 2023 року, а не у дату, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, вказує, що він був затриманий без поважних причин на відстані 20 км від кордону, а тому, на його думку, фактичного перетину кордону не було здійснено та доведено. Пояснення у протоколі ним надано під моральним тиском та погрозами людей у військовій формі зі зброєю у поліцейському відділку, що протирічить по суті адміністративному затриманню прикордонною службою.

Вважає, що факт перетинання ним кордону прикордонна служба не зафіксувала, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення неможливо встановити наявність складу вказаного правопорушення, а тому відсутні правові підстави для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Також посилається на порушення ст. 263 КУпАП при його затриманні та невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також просив поновити строк на апеляційне оскарження, в обґрунтування поважності причин пропуску строку послався на положення ч. 1 ст. 293, ч. 5 ст. 251, ст. 295 КАС України та зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази належного його повідомлення про розгляд справи, який відбувся 05 вересня 2023 року, а не у дату, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення - 08 вересня 2023 року.

В судове засідання належним чином повідомлений про розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до положень ст. 268 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Вивчивши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. При цьому, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Згідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України»).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Сабадаш проти України поновлення судом пропущеного строку на оскарження рішення без належного обґрунтування порушує принцип юридичної визначеності.

Також, у справі Каракуця проти України у своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумний інтервал часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність.

Оскаржувана постанова Фрунзівського районного суду Одеської області ухвалена 05 вересня 2023 року, а тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП останнім днем оскарження постанови є 15 вересня 2023 року.

З апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся 21 вересня 2023 року засобами поштового зв`язку (Укрпошта), отже з пропуском встановленого статтею 294 КУпАП строку.

Так, розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 , який, як вбачається зі змісту поданої ним 30 серпня 2023 року заяви, був обізнаний про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, стосовно нього відбудеться 05 вересня 2023 року об 11:00 в приміщенні Фрунзівського районного суду Одеської області, просив справу розглянути без його участі (а.с. 13).

Про обізнаність ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи також свідчить його підпис у протоколі про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 289854 від 30 серпня 2023 року, у якому зазначена дата розгляду справи 05 вересня 2023 року, 11 година 00 хвилин, а також місце розгляду справи - Фрунзівський районний суд Одеської області (а.с.1, зворот).

Наведене спростовує доводи ОСОБА_1 про неповідомлення його про розгляд справи та невідповідність зазначених у протоколі відомостей про дату розгляду справи.

З Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що постанову Фрунзівського районного суду Одеської області, надіслано судом до реєстру: 05 вересня 2023 року, зареєстровано: 06 вересня 2023 року, оприлюднено:07 вересня 2023 року, тобто у межах строку на апеляційне оскарження.

Вказані обставини, апеляційний суд вважає, свідчать про наявність у ОСОБА_1 сукупності передумов, які вочевидь не створювали перешкод для реалізації права на захист, шляхом своєчасного подання апеляційної скарги.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 вживав заходів, спрямованих на отримання копії судового рішення в межах строку на апеляційне оскарження (до 15 вересня 2023 року), проте мав перешкоди в її отриманні, не додано таких доказів і до апеляційної скарги.

Наведена ОСОБА_1 у клопотанні причина пропуску ним строку на апеляційне оскарження, який згідност.294 КУпАП обчислюється з дня винесення постанови, а не з дня її отримання, як помилково вважає ОСОБА_1 , посилаючись на норми Кодексу адміністративного судочинства України і на строки, визначені КАСУ, які не підлягають застосуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не перебуває у площині поважних причин, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто такі, що не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до апеляційної інстанції з апеляційною скаргою у визначений законом строк, не встановлено таких і апеляційним судом, що у своїй сукупності засвідчує відсутність поважних причин пропуску строку на оскарження.

Водночас апеляційний суд зауважує, що вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Підсумовуючи наведе вище, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду від 05 вересня 2023 року не встановлено, а тому у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження потрібно відмовити та відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволені клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Фрунзівського районного суду Одеської області від 05 вересня 2023 року, у справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернути особі, яка її подала, разом з доданими до неї матеріалами.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова