Справа № 484/4591/22
Провадження № 3/484/18/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року м. Первомайськ

Суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Закревський В.І., розглянувши матеріали, які надійшли до суду 21.12.2022 року від Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проходить військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 , посада: водій господарчої відділення 5 підрозділу, посвідчення водія серія НОМЕР_2 , видане 28.10.2015 року органом №4842, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2022 року до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшли матеріали справи №484/4591/22 та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючим у справі суддю Закревського В.І.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №091154 від 12.12.2022 року вбачається, що 12.12.2022 року о 19:10 год. в м. Первомайську Миколаївської області по вул. Вознесенська, гр. ОСОБА_1 керував автомобілем Опель державний номер НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу "Драгер" 2290, тест №1648, результат 0,89 проміле, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху.

Посадовою особою, якою складено протокол про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, посвідчення водія не вилучалось, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видався.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснив, що майже 14 років не вживає алкогольні напої і того вечора не вживав їх також, що підтверджується тестом №6419 приладу "Драгер" від 13.12.2022 року, проведений в КНП "ПЦМБЛ" лікарем ОСОБА_2 , результат 0,00 проміле, який просив долучити до матеріалів справи разом із письмовими поясненнями надані у військовій частині. Під час оформлення протоколу свідки залучені не були, посвідчення водія не вилучалось, тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами не видався. На запитання для чого складається протокол, поліцейський відповів, що це проста формальність і вона ні нащо не впливає, та побажав йому шасливої дороги. Враховуючи зазначене, просив закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, безпосередньо дослідивши докази, суд дійшов наступного висновку.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення.

Як визначено положеннями статті 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2011 (далі Правила дорожнього руху).

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, згідно з п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вичерпне коло осіб, які підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння, визначене у ч. 1 ст. 266 КУпАП, до нього входять особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Аналізуючи зазначені положення Кодексу у взаємозв`язку між собою та з положеннями відомчих інструкцій, які регулюють питання проходження огляду на стан сп`яніння та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення в даних випадках (Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року; Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року), а також враховуючи судову практику викладену в Постанові Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 р. вбачається, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Отже, можна прийти до висновку, що суб`єктом вчинення протиправного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, можуть бути лише водії транспортних засобів, у яких, на підставі огляду, проведеного у встановленому законом порядку, було виявлено стан сп`яніння, в тому числі алкогольний.

Відсутність будь-якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Верховний Суд у справі № 38/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки, висновки щодо ступеня сп`яніння. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст. 254 КУпАП.

В протоколі, відповідно до п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, повинно бути зазначено дату, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 31, 40 Закону України "Про національну поліцію", поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Однак, з сукупності доказів зібраних у матеріали адміністративної справи неможливо зробити однозначний висновок про те, що ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля під час його руху.

Так, з СD - диску, долученого працівниками поліції до матеріалів справи, не відповідає вимогам ч. 5 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, за якими у процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. З аналізу вказаного відеозапису вбачається, що на відеореєстраторі чи нагрудній камері поліцейського не встановлено часу і дати його здійснення, тому він не може бути визнаний належним і допустимим доказом у справі.

Також в матеріалах справи відсутнє і направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з зазначенням виявлених поліцейськими ознак сп`яніння.

ні відеозапис, ні протокол не містять інформації про направлення ОСОБА_1 для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння чи його відмови від такого огляду.

Крім того, вся процедура оформлення адміністративних матеріалів склала 6 хвилин з моменту зупинки ОСОБА_1 . Отже, посадова особа поліції не мала перешкод для проведення огляду на стан сп`яніння відносно ОСОБА_1 , протягом 2 годин, як того вимагає відповідна Інструкція.

Натомість ОСОБА_1 самотужки здійснював заходи для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, що підтверджується тестом №6419 приладу "Драгер" від 13.12.2022 року, проведений в КНП "ПЦМБЛ" лікарем ОСОБА_2 , результат 0,00 проміле.

Крім, того в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено в якій саме області (Миколаївській, Луганській, Донецькій чи т.п.) скоєно правопорушення та не залучені свідки вказаної події.

Отже, суд повинен виходити з наявних фактичних обставин, що зібрані в даній справі.

Оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 керував автомобілем марки Опель державний номер НОМЕР_3 , виконуючи функцію водія, під часу руху такого засобу в районі вул. Вознесенської в м. Первомайську, то наявність сумніву про цей факт слід трактувати на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, так як протилежного не доведено матеріалами, зібраними патрульними поліції. Отже, вказана особа не може вважатися суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому слід вважати не доведеною винуватість останнього у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у вину, складеним відносно нього протоколом.

З точки зору критерія відповідності доведеності вини особи поза розумним сумнівом, суд вважає, що сукупність зібраних в матеріали даної справи про адміністративне правопорушення доказів є недостатньою та не взаємопов`язаною між собою для того щоб прийти до безсумнівного висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у його керуванні транспортним засобом в стані сп`яніння за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення відносно нього.

Враховуючи те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється посадовою особою в рамках пред`явленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин викладених у відповідному протоколі, а також виходячи з матеріалів наданих для розгляду, які були попередньо зібрані та належним чином процесуально закріплені уповноваженою на те посадовою особою, суд позбавлений можливості самостійно усунути недоліки, що виникли у зв`язку з відсутністю відповідних матеріалів адміністративної справи, оскільки до повноважень суду не входить збирання доказів, їх вилучення або долучення іншим чином з інших матеріалів справ про адміністративні правопорушення, при цьому перекладання на себе повноважень посадової особи уповноваженої на складання протоколу про адміністративне правопорушення, в противному випадку, призведе до порушення судом принципу рівності сторін процесу.

В світлі даної ситуації, слід вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину ОСОБА_1 патрульною поліцією адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст. 130, п.1 ч.1 ст. 247, ст. ст.251, 252, 279, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим або його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови складений 05.06.2023 року.

СУДДЯ: