Справа №639/6138/23
Провадження № 3/639/2272/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 року суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Васильєва Н.М. розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 09 жовтня 2023 року о 16:00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство відносно свого рідного брата гр. ОСОБА_2 , а саме: умисні дії психологічного характеру, які полягали у висловлюванні нецензурною лайкою на адресу останнього та погрозах фізичною розправою, що могло завдати шкоди його психічному здоров`ю. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнала. Пояснила, що протягом останніх 3-ох років вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїм рідним братом ОСОБА_2 та його співмешканкою. Протягом цього часу брат разом із співмешканкою не дають їй нормально жити, у них постійно виникають конфлікти на побутовому грунті, ініціатором яких є ОСОБА_2 09.10.2023 року за вищевказаною адресою ОСОБА_2 навмисно закрив її у власній кімнаті, вона з наявним переломом ноги не змогла самостійно відчинити двері, внаслідок чого була вимушена викликати співробітників патрульної поліції. Зазначила, що жодних погроз та дій психологічного характеру по відношенню до ОСОБА_2 вона не вчиняла. Вважає, що працівники поліції безпідставно склали відносно неї протокол про адміністративне правопорушення, оскільки в даній конфліктній ситуації вона є потерпілою особою.

На підставі вищевикладеного, просила закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник Бережний Г.В. підтримав пояснення ОСОБА_1 , також просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , який є чоловіком ОСОБА_1 , повідомив суду, що вдень 09.10.2023 року до нього подзвонила його дружина та повідомила, що її рідний брат ОСОБА_2 закрив її у власній кімнаті, внаслідок чого вона була позбавлена можливості сходити до туалету та випити води. Ближче до вечора, його дружина не витримала таких знущань з боку ОСОБА_2 та була вимушена викликати співробітників поліції, які відчинили їй двері у кімнаті. Суду підтвердив, що протягом тривалого часу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникають конфліктні ситуації, ініціатором яких є ОСОБА_2 . Йому відомо, що жодних погроз та дій психологічного характеру по відношенню до ОСОБА_2 , його дружина не вчиняла.

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив у зв`язку із чим розгляд справи був проведений на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, покази свідка, дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суддя приходить до наступних висновків.

Згідно з статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, сама по собі сварка не формує собою домашнє насильство та утворює склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли така сварка спрямована на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Судовим розглядом встановлено, що 09.10.2023 р. інспектором УПП в Харківській області Різником І.О. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №274464 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Додатками до протоколу зазначено: тимчасовий заборонний припис стосовно ОСОБА_1 серії АА №426781 від 09.10.2023 року; форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 ; письмова заява потерпілого ОСОБА_2 від 09.10.2023 року; відеозапис з нагрудних камер поліцейських від 09.10.2023 року.

З долучених до матеріалів справи відеозаписів вбачається, що 09.10.2023 року у вечірній час доби співробітники патрульної поліції прибули за викликом ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому на відеозаписах зафіксовано, що вхідні двері до квартири відкрив ОСОБА_2 , після чого останній швидко пішов до кімнати ОСОБА_1 та самостійно відчинив їй двері. Надалі, ОСОБА_1 надала співробітникам поліції свої пояснення з приводу виниклої конфліктної ситуації аналогічні тим, які були нею надані у судовому засіданні, після чого поліцейські відібрали пояснення у ОСОБА_2 . Останній не висував жодних звинувачень щодо висловлювання ОСОБА_1 нецензурною лайкою на його адресу та погрозах фізичною розправою. Лише після того, як ОСОБА_2 дізнався, що на нього будуть складати адміністративний протокол, останній написав заяву на ОСОБА_1 про вчинення останньою домашнього насильства по відношенню до нього. Вислухавши пояснення обох сторін, поліцейські склали протоколи за ч.1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Таким чином, обставини домашнього насильства, описані у протоколі серії АПР18 №274464 від 09.10.2023 року, спростовуються поясненнями ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_3 , а також відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

З матеріалів справи вбачається, що саме ОСОБА_1 звернулася із заявою в поліцію про прийняття мір до її брата ОСОБА_2 , оскільки 09.10.2023 року останній закрив її у власній кімнаті, внаслідок чого ОСОБА_1 була позбавлена можливості сходити до туалету та випити води. При цьому протокол про адміністративне правопорушення складений на ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що конфлікт, який стався між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного правопорушення.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 09.10.2023 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст. 173-2, п.1 ч.1 ст. 247, ст. ст. 268, 279, 283, 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.М. Васильєва