Справа № 548/990/23
П О С Т А Н О В А Провадження №3/548/283/23

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.06.2023 року м. Хорол

Суддя Хорольського районного суду Полтавської області Коновод О.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від СРПП ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого ( зі слів), відомості про ідентифікаційний номер відсутні, мешканця: АДРЕСА_1

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

01.05.2023 року о 13:35 год. по вул. Зелена, 5 с. Новачиха Лубенського району Полтавської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - Mercedes-Benz, д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп"яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6810», результат -1,47 %0 , чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху.

При розгляді справи в суді ОСОБА_1 присутній не був. Про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, а також через офіційний веб-сайт судової влади, тобто судом прийнято вичерпні заходи для його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності, не з`являється в судові засідання, визнано можливим розгляд справи у її відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Всебічно та об`єктивно дослідивши обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 397605 від 01 травня 2023 року, яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення та який відповідає вимогам статті 256 КУпАП, є належним та допустимим доказом;

- роздруківкою із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу «Драгер Alcotest 6810», відповідно до якої ОСОБА_1 на момент огляду 18 травня 2023 року о 13 год. 35 хв. перебував в стані алкогольного сп`яніння, цифровий показник тесту -1,47 %0;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Драгер Alcotest 6810», в якому зафіксовані ознаки алкогольного сп`яніння та цифровий показник тесту 1,47 %0;

- відеофайлами, з яких вбачається, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Драгер Alcotest 6810», цифровий показник тесту - 1,47 %0. Жодних заперечень щодо результату огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не висловив, з результатом огляду погодився.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною другою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Санкція частини першої статті 130 КУпАП передбачає накладення стягнення на водіїв у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, а на інших осіб лише накладення штрафу.

Відповідно до вимог ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 33 КУпАПпередбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність,

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (29 червня 2017 року), Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тому на нього необхідно накласти стягнення в межах санкції частини першої статті 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

З протоколу серії ААД № 397605 від 01.05.2023 вбачається, що документи у ОСОБА_1 не вилучалися, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 21 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», призначення покарання у виді позбавлення права особі, яка взагалі не мала права керувати транспортним засобом є неможливе.

Накладаючи адміністративне стягнення, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного правопорушення, із врахуванням особи правопорушника, вважаю за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення у дохід держави.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130,276-280,283-285,294 КУпАП, суддя, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Реквізити для сплати штрафу: Полтавська/21081300 код отримувача ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рр UA0016001).

У разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП сума штрафу, вказана вище, підлягає стягненню у подвійному розмірі - в сумі 34 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536.80 грн (отримувач: ГУК Полтав.обл/Полтавська/21081300 код отримувача ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рр: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 10 діб з дня її винесення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд Полтавської області.

Суддя: Коновод О. В.