ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Данко А.В., подану на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 листопада 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 листопада 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп. у дохід держави.

Згідно з постановою районного суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 01.09.2023 р. о 22 год. 37 хв. в м. Чернівці по вул. Корсунській, 36-А він керував автомобілем «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням адвокат Данко А.В., діючий в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду від 14.11.2023 р., а провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Посилається на те, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, в результаті чого ухвалене рішення не відповідає фактичним обставинам справи.

Апелянт вважає, що матеріалами справи та протоколом про адміністративне правопорушення не доведено факту керування його довірителем транспортним засобом.

Вказує і на те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки з його фабули неможливо встановити, на якій вулиці нібито керував ОСОБА_1 автомобілем, а суть правопорушення, яка зазначена в протоколі не містить викладу обставин, які б вказували на повторність вчинення дій, передбачених ЄУНСС: 727/9660/23

Провадження: №33/822/765/23 Головуючий у І інстанції: Танасійчук Н.М.

Категорія: ч. 2 ст. 130КУпАП Доповідач: Потоцький В.П.

ч.1 ст.130 КУпАП.

На думку апелянта, відомості, зазначені у протоколі, що його довіритель повторно протягом року вчинив порушення рішення від 03.08.2023 р., не відповідає дійсності, оскільки жодного процесуального рішення про позбавлення ОСОБА_1 03.08.2023 р. не приймалося.

У судове засідання ОСОБА_1 та його адвокат Данко А.В. до суду апеляційної інстанції не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду поданої апеляційної скарги, при цьому про причини своєї неявки суд не повідомили, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, а тому їх неявка у відповідності до ст.294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить такого.

Згідно зі ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

У відповідності до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Частина 2 вказаної статті передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь - якого з порушень, передбачених частиною першої цієї статті.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, зокрема, що він повторно протягом року вчинив порушення, передбачене ч.1 цієї статті, а саме відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законному порядку, доведено повністю наявними у справі доказами, яким суд дав вірну юридичну оцінку.

Зокрема, даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 387888 від 01.09.2023 р., встановлено факт керування водія ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння в зазначеному місці та в зазначений в протоколі час, а також вказано на відмову останнього від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Даний протокол був складений працівником поліції відповідно до вимог ст.254,256 КУпАП, а саме зазначено дату і місце його складання, посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка його склала, відомості про ОСОБА_1 , місце ( АДРЕСА_2 ) та час вчинення і суть адміністративного правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Крім того, громадянину ОСОБА_1 були роз`ясненні його права, передбачені ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що наявний підпис останнього в протоколі, згідно з якими він погодився із складеним протоколом.

Тому доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом є необґрунтованим та не відповідає матеріалам справи.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, при обставинах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджується наданими та дослідженими у ході апеляційного розгляду відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції (а.п.12).

Зокрема, з вказаних відеозаписів видно, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб марки «ВАЗ 2109» д.н.з. НОМЕР_1 за порушення водієм ПДР, де за кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_1 . Після спілкування з водієм у працівника поліції виникла підозра, що ОСОБА_1 перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу так і в закладі охорони здоров`я, на що останній спочатку погодився, а потім відмовився від проведення такого огляду в категоричній формі.

Апеляційний суд зауважує, що згідно з відеозаписом, ОСОБА_1 не заперечував, що саме він керував транспортним засобом, і не повідомляв працівникам поліції інші обставини.

Усі обставини, які мають значення для даної категорії справи, зафіксовані на відеозаписі, у зв`язку з чим апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правової оцінки цього доказу, який є достовірним, належним та допустимим.

Також факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в у встановленому законом порядку підтверджується актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія транспортного засобу до ЧОНД (а.п.2,3), з яких вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.

Більш того, як видно з пояснень ОСОБА_1 , наданих в суді першої інстанції, останній визнав факт відмови пройти ним огляд у встановленому законом порядку на стан сп`яніння.

Крім того, в матеріалах справи наявна постанова інспектора поліції про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.4 ст.126 КУпАП, за те, що він за обставин, викладених у протоколі, керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування т/з.

Вказана постанова набрала законної сили, ніким не оскаржувалася та підтверджує факт керування останнім транспортним засобом.

У сукупності зазначені докази підтверджують факт порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР, які тягнуть за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.2 ст.130 КУпАП.

Що стосується доводів у апеляційній скарзі про те, що суть правопорушення, яка зазначена в протоколі не містить викладу обставин, які б вказували на повторність вчинення, дій передбачених ч.1 ст.130 КУпАП та попереднього притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за цим Законом, то такі апеляційний суд не бере до уваги та вважає їх необґрунтованими, оскільки у фабулі протоколу (а.п. 1) чітко відображено відомості, які місять дані про повторність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, та його попереднє притягнення до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

Більш того на а.п.10-11 наявна постанова Путильського районного суду Чернівецької області від 25.07.2023 р., згідно з якою ОСОБА_1 визнаний винуватим та притягнутий до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили 03.08.2023 р.

Тобто вказані вище докази підтверджують, що ОСОБА_1 вчинив дане адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП, як особа, що повторно протягом року вчинила будь-яке з порушень, передбачених частиною першої цієї статті.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що в сукупності вищенаведені докази, на які посилався суд першої інстанції, є належними та допустимими по даній справі і які підтверджують факт порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за діяння, які мали місце 01.09.2023 р. у зазначеному місці та у зазначений в протоколі час, що тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.2 ст.130 КУпАП.

Рішення районного суду по суті є правильним, порушень матеріального або процесуального права, які би давали апеляційному суду право скасувати його, не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Данко А.В., діючого в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 14 листопада 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду В.П. Потоцький