Справа № 153/575/23
Провадження № 33/801/533/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Швець Р. В.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 червня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Самара Василя Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 02 травня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КпАП України,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Ямпільського районного суду Вінницької області від 02 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн на користь держави, а також стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, захисник - адвокат Самар В.О. від імені ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях встановленого і належним чином доведеного складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази про вчинення ОСОБА_1 умисних діянь психологічного характеру внаслідок яких могла бути чи була завдана психологічному здоров`ю потерпілим.

Вказує на те, що винуватість ОСОБА_1 суд встановив виключно на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки інші докази в матеріалах справи відсутні.

Звертає увагу на те, що саме потерпілі позбавляли ОСОБА_1 житла, що є кваліфікаційною ознакою для складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КпАП України.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження посилаючись на те, що постановою апеляційного суду від 22.05.2023 апеляційну скаргу повернуто адвокату Самару В.О. з підстав невідповідності її вимогам ч. 1 ст. 271 КпАП України, а тому адвокатом подано апеляційну скаргу у новій редакції та у відповідності вимогам чинного законодавства.

Згідно з статтею 289 КпАП України апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи обґрунтування апеляційної скарги в частині пропущення строку на апеляційне оскарження судового рішення та матеріалів справи, причини пропуску процесуального строку слід визнати поважними та поновити заявнику строк на апеляційне оскарження постанови Ямпільського районного суду Вінницької області від 02 травня 2023 року.

В судовому засіданні адвокат Самар В.О. вимоги апеляційної скарги підтримав і просив задовольнити на умовах, викладених у ній.

Особа, що якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 суду пояснив, що того дня колишня дружина і дочка прийшли до нього і повідомили, що він знятий з реєстрації за цим місцем проживання, а будинок є власністю його колишньої дружини. Він відмовився виселятися, так як вважає, що проживає в будинку на законних підставах, зробив його капітальний ремонт за час перебування в шлюбі, в зв`язку з чим колишня дружина і дочка викликали працівників поліції.

Потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_3 повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, до суду не з`явилися, заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи в їх відсутність не подали, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду без змін з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 245 КпАП України, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог статті 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КпАП України встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Суд першої інстанції поклав в основу висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 173 - 2 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення потерпілих та порушника.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №625028 від 13.04.2023 року ОСОБА_1 перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , 13.04.2023 о 13 годині 00 хвилин, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_3 , а саме: погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілих.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статті 173- 2 КпАП України.

За змістом ст. 254, 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом у якому фіксується сутність вчиненого правопорушення і лише який є підставою для подальшого провадження справи у суді. Для протоколу про адміністративне правопорушення передбачена як спеціальна його форма, так і вимоги, які регламентують його зміст, а саме: викладення об`єктивної сторони вчиненого адміністративної правопорушення із зазначенням усіх складових, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, в тому числі часу, місця і способу вчинення адміністративного правопорушення; зазначення обставин, які дають можливість характеризувати суб`єктивну сторону правопорушення, із зазначенням усіх її складових, необхідних для розгляду справи даних, зокрема щодо особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків; фіксуються вчиненні процесуальні дії, у тому числі і ті, які гарантують забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності. При розгляді справи службові особи, що здійснюють розгляд, повинні керуватися виключно даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наведене дає підстави стверджувати те, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у відповідної службової особи виникають після вчинення адміністративного правопорушення, а також наявності даних, які вказують про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення в цілому та його об`єктивної сторони зокрема.

Диспозиція частини 1 статті 173-2 КпАП України передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідальність за частини 1 статті 173-2 КпАП України настає виключно за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Таким чином, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у частини 1 статті 173-2 КпАП України необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частини 1 статті 173-2 КпАП України, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КпАП України, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї, про що обґрунтовано вказано в апеляційній скарзі.

В той же час, під конфліктом необхідно розуміти таких стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

В діях ОСОБА_1 є певні ознаки правопорушення, але його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частини 1 статті 172-3 КпАП України не підтверджено у передбаченому законом порядку поза розумним сумнівом.

Поряд із цим, рішення суду належним чином не обґрунтоване, визнаючи винним ОСОБА_1 суд обмежився лише висновком про те, що в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частини 1 статті 173-2 КпАП України, жодним чином не мотивувавши такий висновок.

Відсутність належної мотивації висновків суду призводить до того, що сторона позбавлена можливості обґрунтувати свою позицію під час оскарження постанови, а суд вищої інстанції - переглянути таку.

Судом не враховано практику Європейського Суду з прав людини про те, що процесуальні особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення прирівнюються до кримінального процесуального законодавства.

При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення та рапорт поліцейського не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, яке ставиться їй в вину, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282).

Суд звертає увагу на те, що нецензурна лайка, погрози та образи в межах конфлікту, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КпАП України, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Поза увагою суду першої інстанції залишилася та обставина, що ініціаторами конфлікту стали саме ОСОБА_3 і ОСОБА_3 , які пред`явили вимогу ОСОБА_1 про звільнення житла, яку він відмовився добровільно виконувати, а відтак між сторонами виник цивільно-правовий спір, що, зокрема підтверджується копією позовної заяви, з якою ОСОБА_3 звернулася до суду. В судовому засіданні фактично було встановлено наявність конфліктної ситуації між ОСОБА_1 та його колишньою дружиною і дочкою, а не вчинення особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, насильства в сім`ї.

Відтак оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КпАП України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, 294 КпАП України, Суд, -

постановив:

Поновити адвокату Самару Василю Олександровичу строк на апеляційне оскарження постанови Ямпільського районного суду Вінницької області від 02 травня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника адвоката Самара Василя Олександровича від імені ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 02 травня 2023 року щодо імені ОСОБА_1 скасувати, а справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КпАП України закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник