Справа 362/1866/23
Провадження 3/362/1104/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.06.2023 року місто Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові Київської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП

встановив:

24.03.2023 о 22:56 год. у м. Василькові Обухівського району Київської області по вул.. Декабристів, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , у порушення п. п. 2.4 ПРД України, не виконав вимоги працівників поліції про зупинку, яка була подана проблисковими маячками червоного та синього кольору та в подальшому був зупинений шляхом переслідування.

Представник ОСОБА_1 адвокат Ларченко І.М. (діє на підставі договору № 10/05 від 22.05.2023 та ордеру серія АІ № 1397715 від 22.05.2023) у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 вину у скоєному правопорушенні визнає у повному обсязі. Просила суд його суворо не карати і призначити стягнення у виді штрафу.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у її розгляді, приходить до висновку про таке.

Частиною першою статті 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил .

При цьому відповідно до п. 8.9б ПДР України передбачено, що вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

У судовому засіданні було досліджено відеозаписи події правопорушення, що відображена на електронному диску, долученому до матеріалів справи і переглянутому в судовому засіданні. Враховуючи застосування поліцейськими у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП технічних засобів відеозапису, даний запис можливий для відтворення, доданий до протоколу у встановленому законом порядку, а тому суд визнає його належним і допустимим доказом у даній справі.

Так, з даного відеозапису вбачається, що події відбуваються в темний час доби, на зустріч поліцейським рухається автомобіль ВАЗ 21063, працівники поліції розвертаються та починають рухатись за вказаним автомобілем, подаютьчи сигнали проблисковими маячками червоного та синього кольору. На це водій не реагує та продовжує рух. Через деякий час водій автомобіля ВАЗ 21063 зупиняє цей транспортний засіб на вимогу працівників після намагання працівників поліції його зупинити шляхом блокування.

Окрім визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП його представником, винуватість ОСОБА_1 також підтверджується матеріалами справи, зокрема відеозаписом події та фактичними відомостями, викладеними в протоколі серії ААД № 335564 від 04.05.2023, де у поясненнях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення зазначено: «Не помітив вину визнаю ОСОБА_1 » та проставлено короткий підпис.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 KУпAП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Керування транспортним засобом та набуття статусу учасника дорожнього руху є передумовою для виникнення у особи, яка керує транспортним засобом, низки обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави.

За таких обставин, користуючись правом та реалізуючи бажання керувати транспортним засобом, ОСОБА_1 одночасно прийняв на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів, в тому числі на вимогу працівників зупинитись.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши представника ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що у діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КпАП України, так як він, як водій керуючи транспортним засобом не виконала вимогу про зупинку.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини, ставлення до скоєного та приходить до переконання про можливість застосування до особи адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

У силу ст.40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 221, 283-284, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд

Керуючись статтями 9, 24, 27, 33, 40-1, 122-2, 221, 245, 251, 252, 256, 265-1, 268, 276, 277, 283-285, 289, 298, 299, 301, 304, 307 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто п`ятдесят три) гривні.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави 536,80 гривень судового збору.

Штраф підлягає сплаті не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко