Справа № 336/2919/23
Пр. № 3/336/1805/2023
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 травня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щаслива О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває зазначена справа.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, притягуємий до відповідальності о 12 годині 36 хвилин 20 березня 2023 року керував електровелосипедом «Faola Lido», номер шасі НОМЕР_1 біля будинку № 43-а по вул. Магістральній в м. Запоріжжі в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, згідно якого водію заборонено керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних препаратів.

Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою спеціального технічного приладу «ALCOTEST DRAGER 6820». Відповідно до тесту № 1470 у ОСОБА_1 виявлено 1,71 проміле алкоголю. Від керування відсторонений, про повторність попереджений.

Так дії ОСОБА_1 , за змістом протоколу, містять ознаки порушення п. 2.9а «Правил дорожнього руху України».

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, його представник адвокат Рощин В.С. надав суду клопотання про закриття справи з підстав недоведеності вини його підзахисного, посилаючись на те, що електровелосипед, яким керував ОСОБА_1 у розумінні п. 1.10 ПДР України не є транспортним засобом, тому до нього не можуть застосовуватись вимоги за порушення правил дорожнього руху як до водія транспортного засобу. У даному випадку має місце порушення Правил дорожнього руху, передбачених розділом VI, який регламентує відповідальність учасників дорожнього руху в якості велосипедистів. Крім того, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з грубими порушеннями чинного законодавства, оскільки містить виправлення часу вчинення адміністративного правопорушення, яке здійснено працівниками поліції вже після його підписання особою щодо якої його складено. Наведені обставини виключають склад інкримінуємого адміністративного правопорушення, просить закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення у його діях.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя доходить висновку про необхідність закриття провадження в справі у зв`язку з недоведеністю ознак правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях особи, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а в силу ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Об`єктивну сторону складу правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, утворюють дії з керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. В багатьох справах Європейський суд з прав людини тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.

Таким чином, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ при розгляді справ про адміністративні правопорушення національні органи влади мають дотримуватися гарантій прав особи, що передбачені законодавством.

Так, згідно п. 1.10. ПДР механічний транспортний засіб це транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна; цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Тоді як транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Отже, особливістю механічного транспортного засобу є приведення його в рух з допомогою двигуна, тоді як для транспортного засобу ця особливість не властива, це лише пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Тобто поняття «транспортний засіб» є більш широким ніж поняття «механічний транспортний засіб» та перше поняття охоплює друге. Відмінність механічного транспортного засобу від транспортного засобу полягає в обов`язковій наявності двигуна у першому або електродвигуна потужністю понад 3 кВт, і у необов`язковій його (їх) наявності у другому.

Виходячи з викладеного та з п. 1.10. ПДР, не всі транспортні засоби є механічними транспортними засобами, але всі механічні транспортні засоби є транспортними засобами, зокрема, велосипед, але не механічними.

Велосипед це транспортний засіб, крім інвалідних колясок, який приводиться в рух мускульною силою людини, яка знаходиться на ньому.

Крім того, слід звернути увагу також на таке.

Відповідно до п. 1.10. ПДР, мопед це двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Цим же пунктом ПДР визначене поняття мотоциклу це двоколісний механічний транспортний засіб з боковим причепом або без нього, що має двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше; до мотоциклів прирівнюються моторолери, мотоколяски, триколісні та інші механічні транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кг.

При цьому слід зазначити, що наведеним пунктом ПДР не визначено особливості конструкції цих транспортних засобів, а лише визначені обов`язкові їх ознаки, саме тому при визначенні поняття мопеду та мотоциклу слід виходити саме з основних ознак, що наведені в цій нормі.

Таким чином, і мопед, і мотоцикл, і прирівняні до мотоциклів моторолери, мотоколяски, триколісні та інші механічні транспортні засоби (транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна), дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кг, відносяться до транспортних засобів, і відрізняються лише робочим об`ємом та потужністю двигуна. Але об`єм та потужність двигуна при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, оскільки усі вони відносяться до транспортних засобів.

Встановлений на велосипеді електричний двигун потужністю 305 w, яким керував ОСОБА_1 не переводить його в категорію механічних транспортних засобів, оскільки має в вісім разів меншу потужність, визначену Правилами дорожнього руху.

Пунктом 1.10. ПДР визначено поняття учасника дорожнього руху як особи, яка бере безпосередню участь в процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також інші особи.

Поняття водія утворює сукупність факторів і саме ця особа повинна керувати транспортним засобом і мати посвідчення водія на право керування транспортним засобами.

Як вже було встановлено судом, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який не віднесено до категорії механічних транспортних засобів, а відтак є учасником дорожнього руху зі статусом велосипедиста, вимоги до якого викладені в розділі VI Правил дорожнього руху.

Порушення правил дорожнього руху велосипедистами внормовано ст. 127 КУпАП, в даному випадку ч. 3 ст. 127 КУпАП, якою передбачена відповідальність велосипедистів, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння.

Обставини, що підлягають доказуванню в справі про адміністративне правопорушення, встановлюються на підставі фактичних даних, коло яких визначено в статті 251 КУпАП і до яких відносяться показання засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Процедура їх застосування при виявленні або фіксуванні правопорушення внормована «Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом Міністра внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018 року, відповідно до п. 4 розділу П якої включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення.

Проте співробітниками поліції наданий відеозапис, який не містить доказів зупинки ОСОБА_1 під час керування ним велосипедом, а лише зафіксовано саму подію складання протоколу про адміністративне правопорушення та розмову співробітників поліції про відсутність доказів вини.

Статтею 254 КУпАП визначено порядок складання та вручення протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Також при ознайомленні з оригіналом протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААД №393464 від 20 березня 2023 року встановлено, що записи в частині часу скоєння адміністративного протоколу різняця, а саме: в оригіналі протоколу зазначено час вчинення 12 год. 36 хв., а в його копії, яку видано ОСОБА_1 після підписання ним цього протоколу зазначено час вчинення правопорушення 13 год. 36 хв.

Відповідно до п. 6 розд. ІІ Інструкції з оформлення адміністративних матеріалів в органах поліції, затвердженого наказом МВС від 06.11.2015 року № 1376 усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою.

Згідно п.7 розділу ІІ Інструкції з оформлення адміністративних матеріалів в органах поліції, затвердженого наказом МВС від 06.11.2015 року № 1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Виправлення, які допущені під час внесення записів до протоколу, до його підписання особою, стосовно якої його складено, повинні бути чітко виправлені посадовою особою та належним чином застережені (проставлена печатка та підпис посадової особи).

Якщо ж такі виправлення заносяться в протокол після підписання його особою, відносно якої його складено, то відповідні виправлення з застереженням вносяться і в копію протоколу, який був виданий особі, відносно якої він складався.

Зважаючи на вищевикладене, суддею встановлено, що працівниками поліції внесено виправлення в протокол про адміністративне правопорушення з грубими порушенням Інструкції з оформлення адміністративних матеріалів в органах поліції, затвердженого наказом МВС від 06.11.2015 року № 1376.

Наслідки отримання доказу з порушенням порядку, регламентованого кримінальним процесуальним законодавством, встановлені статтею 86 КПК України, відповідно до якої недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень.

Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законом.

Повно і всебічно встановивши обставини справи, суддя не вбачає підстав для притягнення особи до відповідальності за статтею законодавства про адміністративні правопорушення, за ознаками якої складений протокол, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Гарантія того, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, становить зміст принципу презумпції невинуватості.

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим (підсудним) злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у § 39 Рішення Страсбурзького суду "Капо проти Бельгії" від 13 січня 2005 року.

Як випливає із змісту ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Наслідки недоведеності в діях особи складу адміністративного правопорушення полягають в закритті провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, не вбачаючи сукупності фактичних даних, що підтверджують в силу ст. 251 КУпАП наявність ознак складу правопорушення, суддя вважає за необхідне постановити про закриття провадження в справі.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 251, 252, 254, 256, 280 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звільнити від відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях ознак складу правопорушення.

Провадження в справі закрити.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду через суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Щаслива