Справа № 163/1876/23 Провадження №33/802/699/23 Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С.
Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2023 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Білоуса І.Л., представника митного органу Кунєвої З.Ю., розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Бондар А.М. в інтересах ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), на постанову судді Любомльського районного суду від 05 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Великої Британії, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, паспорт НОМЕР_1 , виданий 18.11.2015 органом НМРО, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень.

Толнер ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) визнаний винним у тому, що він 14 жовтня 2021 року через пункт пропуску «Могилів-Подільський-Отач» митного поста «Дністер» Вінницької митниці ввіз на територію України автомобіль «Mersedes-Benz Coupe», кузов № НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 (країна реєстрації Велика Британія), в режимі тимчасового ввезення в Україну на строк до одного року, перевищив строк тимчасового ввезення цього транспортного засобу особистого користування більше ніж на 30 діб, що виявлено 31 липня 2023 року на митному посту "Ягодин" Волинської митниці, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.6 ст.481 МК України.

Не погодившись з рішенням суду, захисник Бондар А.М. в інтересах ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду, оскільки під час розгляду справи, суддя не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у зв`язку із нападом російської федерації на територію України, 13.03.2023 ОСОБА_1 зі своєю сім`ю виїхав за межі території України, весь час перебував у Великій Британії. Автомобіль «Mersedes-Benz Coupe», кузов № НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 (країна реєстрації Велика Британія) був технічно несправний, про що ствердив свідок ОСОБА_4 , опитаний в суді першої інстанції, однак його пояснення безпідставно відхилені судом. Судом необґрунтовано не застосовано положення ч. 1 ст. 460 МК України, з огляду на ведення воєнного стану на території України та лист Торгово-промислової палати від 28.02.2022, а також положень ст. 18 КУпАП. При цьому посилається на висновки постанов апеляційних суддів.

В додаткових поясненнях захисник Бондар А.М. в інтересах ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), крім вищезазначеного, просить застосувати положення ст. 22 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши представника митниці, яка проти задоволення апеляційної скарги заперечила, приходжу до наступного висновку.

Згідно вимог ст.294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч.1 ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст.280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) вказаних вимог закону дотримався.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Згідно з ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.103 МК України митний режим тимчасового ввезення - це режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до ч.1 ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Так, ч.6 ст.481 МК України передбачає відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

Аналіз вищевказаних норм митного законодавства України дає підстави для висновку, зокрема, що транспортні засоби особистого призначення, ввезені громадянами-резидентами, а також громадянами-нерезидентами в митному режимі тимчасове ввезення, використовуються виключно всередині країни тимчасово, тобто мають визначені проміжки часу, за порушення яких передбачені штрафи.

Протоколом про порушення митних правил, витягом з модуля "Диспетчер зони митного контролю та Пасажирського пункту пропуску", витягами з програмного комплексу АСМО "Інспектор", витягами з ЄАІС Держмитслужби, службовою запискою інспектора митниці підтверджується ввезення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на територію України автомобіль «Mersedes-Benz Coupe», кузов № НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 (країна реєстрації Велика Британія), в режимі тимчасового ввезення в Україну на строк до одного року, та перевищення строку тимчасового ввезення цього транспортного засобу особистого користування більше ніж на 30 діб, що не заперечується захисником в апеляційній скарзі.

Таким чином зазначені факти свідчать про порушення митних правил ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), відповідальність за яке встановлена у ч.6 ст. 481 МК України.

Як в суді першої, так і апеляційної скарзі захисник особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, вказувала, що причиною невиконання зобов`язання про зворотне вивезення транспортного засобу стала поломка автомобіля, однак жодними належними доказами це не підтвердила, як і такого факту, свідок ОСОБА_5 ствердив, що довідок про поломку і ремонт автомобіля не видавав.

Отже обставин, що об`єктивно та відповідно до закону перешкоджали б йому виконати зобов`язання реекспорту транспортного засобу, адвокат порушника не навела.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про необхідність закриття провадження у справі, у зв`язку із вчиненням ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) дій у стані крайньої необхідності, у зв`язку із введенням на території України з 24 лютого 2023 року воєнного стану, а також урахування довідки Торгово-промислова палата від 28 лютого 2022 року, апеляційний суд їх відхиляє як такі, що побудовані на власному трактуванні норм митного законодавства.

Стаття 18 КУпАП визначає, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Відповідно до ч.1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, … не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Однак, з огляду на тривалий проміжок часу, упродовж якого ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) свідомо не вчинив жодного заходу задля недопущення порушення взятого на себе зобов`язання, не дає підстав вважати, що він упродовж усього цього часу, а саме до 14 жовтня 2022 року та в подальшому до моменту виявлення правопорушення 31 липня 2023 року, діяв у стані крайньої необхідності, як і факт введення на території України воєнного стану через збройну агресію російської федерації, який хоча й згідно листом Торгово-промислової палати України відносить до обставин непереборної сили, однак без отримання вимог Порядку № 657, не дає підстав для застосування ч.1 ст.460 МК України.

Крім того, у відповідності до вимог ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Тобто застосування вимог ст.22 КУпАП до особи, на думку апеляційного суду, є правом, а не обов`язком.

Таким чином, апеляційний суд, не вбачає можливості звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, оскільки дане правопорушення не є малозначним.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст.280 КпАП України, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та обґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови судді не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України, ст.528 МК України,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу захисника Бондар А.М. в інтересах ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) , залишити без задоволення.

Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 05 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.481 МК України залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя