справа № 208/9602/23
№ провадження 3/208/2434/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 листопада 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі: головуючого - судді Ізотова В.М., за участю секретаря судового засідання Любчевської Д.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Фесюка Ю.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, проживаючого: АДРЕСА_1 , за ст.124 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №342438 від 05.10.2023 року, 22.08.2023 року о 15:30 годині водій ОСОБА_1 у м. Кременчузі по вул..Республіканська на перехресті з пр.-м Аношкіна, не дотримався встановленої швидкості руху та скоїв виїзд на перехрестя на заборонений (жовтий) сигнал світлофору, внаслідок чого відбулось ДТП з автомобілем «Мазда 3». При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями, на думку суб`єкта складання протоколу, порушив вимоги п.12.4 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

У судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду повідомлявся належним чином.

В судовому засіданні адвокат Фесюк Ю.Ю. пояснив, що в протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 вказано, що останній порушив вимоги п.12.4 Правил дорожнього руху, за що ст.124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Про порушення ОСОБА_1 будь-яких інших пунктів Правил дорожнього руху, ніж п.12.4 ПДР в протоколі не йдеться. Адвокат зазначив, що особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП тільки в тому випадку, коли недотримання встановленої швидкості руху спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто порушення швидкісного режиму повинно перебувати у причинно-наслідковому зв`язку з пошкодженням транспортних засобів. В разі, якщо порушення швидкісного режиму не спричинило пошкодження транспортних засобів, то особа, що порушила такий режим (за наявності певних обставин, а саме: перевищення допустимої швидкості більш як на двадцять кілометрів на годину) - повинна нести відповідальність за ст.122 КУпАП - перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину. В даному випадку особа, що склала протокол про адміністративну відповідальність по-перше: не надає достатніх доказів того, що допустима швидкість руху ОСОБА_1 була перевищена більш ніж на 20 км/год (рух зі швидкістю 70 км/год при допустимій швидкості 50 км/год не є перевищенням більш як на 20 км/год), а по-друге: надає суду докази того, що перевищення швидкості ОСОБА_1 не перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з зіткненням транспортних засобів, тобто з їх пошкодженням, що прямо вбачається з долученого до матеріалів висновку комплексної судової фототехнічної та автотехнічної експертизи від 18.09.2023 року, в п.4 висновку якої вказано, що дії водія мотоцикла ОСОБА_2 при заданому механізмі пригоди, не відповідали вимогам п.п.12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху, проте встановлена невідповідність його дій вимогам п.п.12.4, 12.9 (б) ПДР, з технічної точки зору не знаходиться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою. До того ж, адвокат зазначив, що відносно іншого учасника ДТП, водія автомобіля Мазда, обвинувальний акт передано до суду. Тому адвокат просив справу відносно ОСОБА_1 закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення адвоката, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного.

Відповідно до Закону України Про дорожній рух , Правил дорожнього руху України водії транспортних засобів повинні створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди іншим громадянам.

Підставою для складання відносно ОСОБА_1 працівником поліції протоколу стало порушення ним вимог п.12.4 Правил дорожнього руху України, згідно якого, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно ч.1 ст.251 КУпАП , доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновком експерта тощо, а згідно ч. 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП .

Так, з доданого до матеріалів справи висновку комплексної судової фототехнічної та автотехнічної експертизи від 18.09.2023 р., п.4, вбачається, що «дії водія мотоцикла ОСОБА_2 при заданому механізмі пригоди, не відповідали вимогам п.п.12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху, проте встановлена невідповідність його дій вимогам п.п.12.4, 12.9 (б) ПДР, з технічної точки зору не знаходиться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою».

Розгляд судом справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи, відносно якої складено протокол в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

З огляду на це, суд, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, не може вийти за межі суті правопорушення вказаного в протоколі.

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справах Малофеєва проти Росії, Карєлін проти Росії у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає усіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа належним чином не може підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін (оскільки фактично суд перебирає на себе не властиву йому функцію обвинувачення), у такому разі справа має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Щодо формулювання суті адміністративного правопорушення, то Європейський суд з прав людини вказує, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .

Презумпція невинуватості є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 року та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997р. передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року, Маліге проти Франції від 23 вересня 1998 року, Озтюрк проти Германії ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Оскільки суд позбавлений можливості вийти за межі обвинувачення, а протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про порушення ОСОБА_1 будь-яких інших пунктів, ніж п.12.4 ПДР та не викладено суть такого порушення, це виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Згідно приписів ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що притягнення особи до адміністративної відповідальності здійснюється судом на підставі протоколу про адміністративне правопорушення та в межах протоколу, то, оскільки в ньому зазначається про порушення ОСОБА_1 вимог п.12.4 Правил дорожнього руху, порушення якого не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП відсутні, що є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 124, 251, 252, 283-285 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська.

Суддя Ізотов В.М.