Провадження № 3/686/9710/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Хараджа Н.В., з участю секретаря судового засідання Тарковської А.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 406421 від 19.06.2023 р. «ОСОБА_1 19.06.2023 року о 00 год. 16 хв. по вул. Західно-Окружній 1А, в м. Хмельницькому, в порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, керував автомобілем ВАЗ 2104, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку з використанням технічного приладу «Drager Alcotest» 7510 ARLM 0272, результат огляду 1,81 проміле».

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав та зазначив, що обставини, які зазначені в протоколі та рапортах працівників поліції, не відповідають обставинам, які мали місце і які зафіксовані на відеозаписі. Наполягав на тому, що він не погодився із результатами огляду за допомогою приладу «Драгер» до складання протоколу, висловив своє чітке бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, проте його доставлено туди не було. І було складно протокол, який не відповідає дійсності, начебто він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, з результатом якого погодився, тобто вчинив правопорушення за п. 2.9 ПДР. Подав клопотання про закриття провадженні по справі на підставі п.1.ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, в якому зазначив, що окрім вказаного, матеріали справи містять розбіжності часових даних на пристроях відео реєстрації, що використовувалися працівниками поліції, в протоколі відсутнє посилання на відеозапис «GLOBEX» та підписи свідків, які також відсутні й в акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, й відсутність другого примірника цього акту, самі ж пояснення свідків є ідентичними.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч. 1). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2).

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Суд розглядає справу лише в межах складу адміністративного правопорушення, який зазначений в протоколі, й самостійно не може встановлювати склад адміністративного правопорушення та обставини його вчинення.

Як вбачається із наданих в ході судового розгляду пояснень ОСОБА_1 , останній із результатами його огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки не погодився, а бажав проїхати до медичного закладу.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду здійснюється відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 р. № 11003.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я) (п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року)

Як вбачається із матеріалів справи, поліцейським під час фіксації процедури огляду використовувались спеціальні технічні засоби відеозапису згідно вимог ст.266 КУпАП.

Із відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 на вимогу поліцейського пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер». Разом з тим, чіткої згоди ОСОБА_1 із встановленими результатами огляду на відео не зафіксовано, натомість до вручення протоколу він чітко висловися щодо незгоди із результатами тесту й наполягав на доставленні його до медичного закладу, бажаючи пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте доставлений в медичний заклад не був.

Разом із тим, відносно ОСОБА_1 був складений протокол за порушення п.2.9а ПДР України за те, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тоді як із результатом огляду, проведеного поліцейським на місці, він не погодився, а інших результатів огляду, які би підтверджували стан сп`яніння, немає, оскільки огляд у медичному закладі ОСОБА_1 не проходив.

Таким чином, на переконання суду, факт проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу, з подальшою незгодою з його результатом та відмовою від проходження огляду в медичному закладі, утворює склад правопорушення у вигляді відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Отже відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі після опротестування ним результатів огляду, проведеного за допомогою газоаналізатору, має бути підставою для складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, за порушення п.2.5 ПДР, а не п. 2.9 а, як це кваліфіковано у вказаному протоколі про адміністративного правопорушення.

Вказані недоліки протоколу по адміністративне правопорушення двічі вказувалися судом у постановах про направлення матеріалів справи на доопрацювання від 13.09.2023 року та 19.10.2023 року, проте органами поліції усунуті так й не були.

Зазначене є істотним порушенням встановленої законом (ч.3 ст.266 КУпАП) процедури огляду водія на стан сп`яніння, що має наслідком її недійсність (ч.5 ст.266 КУпАП).

Крім того суд бере до уваги зауваження сторони захисту про те, що матеріали справи містять розбіжності часових даних на пристроях відео реєстрації, що використовувалися працівниками поліції, відсутність в протоколі посилання на відеозапис «GLOBEX» та підписів свідків та їх ідентичність, які також відсутні їх й в акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, й відсутність другого примірника цього акту.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що, оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia»,рішення від 30.05.2013 року, заява№ 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia»заява №926/08, рішення від20.09.2016 року), суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Малофєєва проти Росії»(«Malofeyevav.Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Згідно правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Згідно ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

Вивчивши матеріали справи, вважаю за необхідне закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Керуючись ч. 2 ст. 62 Конституції України, ст.ст. 247 п. 1, 283, 284, 294 КУпАП,

постановила:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду Н.В. Хараджа