Справа№462/1885/23
пр.№ 3/464/1166/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2023 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Тімченко Олена Валеріївна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,

за ст.122-4 КУАП,

у с т а н о в и л а:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 025356, складеним 06 березня 2023 року інспектором УПП у Львівській області ДПП, ОСОБА_1 03 березня 2023 року о 11.05 год по вул.Стрийська, 107 в м.Львові, керуючи транспортним засобом марки «Івеко» номерний знак НОМЕР_2 та будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце події, не повідомивши органи чи підрозділи поліції. Своїми ОСОБА_1 порушив п.2.10а,д Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст.122-4 КУАП.

При розгляді справи у суді ОСОБА_1 у присутності захисника адвоката Кульматицької Г.Я. провину заперечив з підстав відсутності в його діях складу правопорушення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУАП повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Як передбачено п.15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року за № 1376, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

При цьому обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУАП (ст.251 КУАП).

За ст.122-4 КУАП передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

У ході розгляду даної справи установлено, що 03 березня 2023 року о 11.05 год по вул.Стрийська, 107 в м.Львові між транспортним засобом марки «Івеко» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та припаркованим тролейбусом марки «Електрон» номерний знак НОМЕР_3 (водій ОСОБА_2 ) відбулась дорожньо-транспортна пригода.

Суб`єктивна сторона складу даного адміністративного правопорушення визначається ставленням особи до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

ОСОБА_1 пояснив, що жодного умислу на залишення місця скоєного ДТП не мав, адже здійснював керування вантажним великогабаритним автомобілем та об`єктивно не міг відчути незначний удар, у результаті якого пошкоджено дзеркало заднього виду припаркованого тролейбуса.

Водій тролейбуса ОСОБА_2 не був очевидцем події, відомості про інших свідків події у матеріалах справи відсутні. Матеріали фото- чи відеофіксації до справи не долучено.

З огляду на таке матеріали справи не містять відомостей, які б беззастережно спростовували такі пояснення ОСОБА_1 .

Зазначені у їх сукупності та взаємозв`язку обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_1 умислу на залишення місця події, а тому відсутня суб`єктивна сторона, що є однією із складових адміністративного правопорушення, передбаченогост.122-4 КУАП.

Інших доказів, передбачених ст.251 КУАП, які б містили інформацію щодо обставин справи та винності ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення не надано. Сам протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не може бути беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, а є одностороннім актом службової особи працівника поліції.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Вищевикладене свідчить про те, що патрульною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно із ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суддя дійшов висновку про відсутність порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, а відтак в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУАП. Справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУАП за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУАП,

п о с т а н о в и л а:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.122-4 КУАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО