Справа № 451/653/23
Провадження № 3/451/385/23
ПОСТАНОВА

іменем України

06 червня 2023 року місто Радехів

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Патинок О.П. розглянувши матеріали, які надійшли з Радехівського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бишів Радехівського району Львівської області, громадянина України, розлученого, із середньою освітою, непрацюючого, інваліда ІІ групи, згідно довідки МСЕК серії 12 ААВ 3623921, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.183-1 КУпАП, якому роз`яснені пава передбачені ст.. 268 КУпАП,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , не виконує рішення суду, не сплачує аліментів на утримання дітей, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, з дня пред`явлення виконавчого документа до виконання, а саме з 11.05.2005 по 21.02.2020. За даний період за боржником рахується заборгованість по аліментах в сумі 122179,15 грн., таким чином ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 183-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні 06.06.2023 свою вину у вчиненому визнав, погодився із наявною сумою заборгованості по аліментах, пояснив, що несплата аліментів пов`язана із втратою працездатності, оскільки він є інвалідом ІІ групи, про що подав докази.

З`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суддя встановив наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 279 КУпАП ці обставини встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Розглянувши справу на підставі досліджених доказів орган (посадова особа) відповідно до ст.283 КУпАП виносить постанову.

Законом України від 07 грудня 2017 року № 2234-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», який набрав чинності 06 лютого 2018 року, було доповнено Кодекс України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) статтею 1831.

Положення статті встановлюють адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Вина правопорушника у скоєному правопорушенні стверджується належними та допустимими у відповідності до ст.251 КУпАП доказами, що наявні в матеріалах справи та досліджені суддею, це зокрема: протоколом АСВП 758400 від 19.05.2023, виконавчим листом від 09.12.2004, постановою про відкриття виконавчого провадження, розрахунком заборгованості по аліментах ВП №758400 від 19.05.2023 та іншими матеріалами справи, які долучені до протоколу та свідчать про вчинення виконавчих дій у вказаному провадженні.

Дії правопорушника слід кваліфікувати за ч.1 ст. 183-1 КУпАП, оскільки він не сплачував аліментів на утримання дітей, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, а саме 122179,15 грн. станом на 19.05.2023, що стверджується зібраними у справі доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Так, санкцією ч.1 ст.183-1 КУпАП встановлено накладення безальтернативного стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин і не передбачено можливості застосування іншого виду стягнення.

При цьому ч.3 ст.31-1 КУпАП передбачено, що суспільно корисні роботи не призначаються особам з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, жінкам, старше 55 років та чоловікам, старше 60 років.

З долученої до матеріалів справи довідки до акта огляду медико - соціальною експертною комісією серії 12ААВ №623921 (дата чергового переогляду 17.01.2024), видно, що ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності, причина інвалідності «загальне захворювання».

Отже, враховуючи наявність у ОСОБА_1 ІІ групи інвалідності йому не може бути призначено стягнення у виді суспільно корисних робіт за вчинене ним правопорушення, передбачене ч.1 ст.183-1 КУпАП.

З огляду на викладене, необхідно зауважити, що чинний КУпАП який є законом, що поєднує норми матеріального та процесуального права, охоплює всі сфери суспільно-економічного життя, в той же час містить в собі ряд колізійних норм.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як "кримінальні" у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі "Надточій проти України" від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На національному рівні КСУ в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі N 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що "одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями" (абз. 3 п. п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 N 5 рп/2005 той же Суд вказав, що "із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі" (абз. 2 п. п. 5.4 п. 5).

Крім того, КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа N 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що "не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям "правопорушення", а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним". У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

За наведеного, суд приходить до переконання, що зазначена справа про адміністративне правопорушення щодо накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді суспільно-корисних робіт, може бути прирівняна до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на цю категорію справ можливо застосувати аналогію закону, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема КК, яка регламентує подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), а для суддів усіх інстанцій важливим елементом законного і справедливого правосуддя, оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

Такою нормою у КК є ст. 74, яка міститься у розділі XII "Звільнення від покарання та його відбування" і регламентує порядок та підстави звільнення особи від відбування покарання.

Згідно роз`яснень, даних у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року з відповідними змінами та доповненнями, суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли не можуть бути застосовані покарання, визначені санкцією закону.

В таких випадках суд, за наявності до того підстав повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.

Отже, ОСОБА_1 слід визнати винуватим у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП та звільнити його від відбування призначеного стягнення на підставі ч. 3 ст. 31-1 КУпАП, ст. 74 КК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 31-1, 183-1, 283 КУпАП, ст..74 КК України-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді 120 (сто двадцяти) годин суспільно корисних робіт.

Звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного судом стягнення у виді суспільно корисних робіт строком на 120 (сто двадцять) годин, на підставі ч. 3 ст. 31-1 КУпАП, ст. 74 КК України.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Радехівський районний суд Львівської області, прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

СуддяО. Патинок