ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/1328/23
Номер провадження 3/292/1194/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2023 року смт.Пулини

Суддя Червоноармійського районного суду Житомирської області Гуц О.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Відділення поліції № 4 Житомирського районного управління ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючого по

АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою

спеціальною освітою, одруженого, працюючого пекарем в "Мерсі ЛТД",

військовозобов`язаного, пільг та інвалідності не має,

ідентифікаційний номер - НОМЕР_1

-за ч.1 ст.130 КУпАП, -

За участю ОСОБА_1

У С Т А Н О В И В :

25 жовтня 2023 року о 18 год. 29 хв., по вул. Шевченка, 186 в смт Пулини Житомирського району, водій ОСОБА_1 керував т/з ВАЗ -2101, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп"яніння, а саме- запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки т/з, та від проходження медичного огляду в найближчому медичному закладі відмовився, що зафіксовано на портативну відеокамеру, чим порушив п.2.5 ПДР

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні своєї винуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та вказав, що працівники поліції зупинили його без передбачених законом підстав, так як він не порушував правил дорожнього руху, огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння було проведено із порушенням процедури, встановленої законом. Враховуючи вказане, просив закрити провадження у справі на підставі ст.247 КУпАП, про що подав суду письмове клопотання, у якому зазначив, що йому не вручено протокол, складений працівниками поліції про вчинення ним адмінправопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, у даному протоколі відсутні посилання працівників поліції на технічний засіб, за допомогою якого проводився відеозапис; твердження працівника поліції про наявність у нього ознак алкогольного сп"яніння не підтверджується будь-якими доказами, а також працівниками поліції порушено порядок направлення особи для огляду на визначення стану алкогольного сп"яніння, а саме - не вручено письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров"я, його транспортний засіб не вилучено тимчасово, вище вказаний протокол містить виправлення щодо дати події та дати його складання. Крім того порушено його право на захист- поліцейськими відмовлено у праві скористатися правовою допомогою на місці зупинки транспортного засобу та до того ж зупинку транспортного засобу, яким він керував здійснено з порушенням вимог ст. 35 Закону України "Про національну поліцію". Так поліцейським зазначалося, що, керуючи транспортним засобом, при здійсненні маневру повороту, він не увікнув показчик повороту. Однак наведене спростовується відеозаписом, долученим поліцейськими до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, надані докази, приходжу до наступного висновку.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, законною підставою для накладення на конкретну особу адміністративного стягнення є достатні дані про вчинення цією особою правопорушення, за яке і накладається дане стягнення.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу статті 255 КУпАП, уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема, за статтею 130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог статей 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

Відповідно до ч ч. 2 та 3 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За правилами ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно із ст. 283 КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 229260 від 25.10.2023 вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме- запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки т/з, та від проходження медичного огляду в найближчому медичному закладі відмовився, що зафіксовано на портативну відеокамеру, чим порушив п.2.5 ПДР.

Згідно із п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), тобто доказова база має бути спрямована на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Для виявлення правопорушення транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, тобто, до зупинки транспортний засіб має знаходитися в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли транспортний засіб рухається. Саме по собі знаходження особи у транспортному засобі навіть і за кермом у стані сп`яніння не має наслідком складу правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, так як така особа не керує транспортним засобом.

Чинне законодавство, зокрема, Правила дорожнього руху, не містять визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення наведено в пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 20.02.2019 року по справі №404/4467/16-а (провадження №К/9901/21130/18) зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Із роз`яснень, які містяться в абзаці другому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» вбачається, що визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті визначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Відсутність в справі доказів факту керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані наркотичного сп`яніння - виключає можливість притягнення її до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не містить необхідної для цього складової - доведення факту керування транспортним засобом.

Із аналізу поданих до суду доказів, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено, що він відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп"яніння, з посиланням на те, що працівники поліції безпідставно його зупинили.

У судовому засіданні безпосередньо досліджено технічний відеозапис, наданий суду працівниками поліції, відповідно до перегляду якого судом встановлено, що працівниками поліції здійснено зупинку водія т/з ВАЗ-2101, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 за порушення п.9.2.5 ПДР, а саме за те, що він під час зупинки т/з не увімкнув світловий показчик повороту, про що складено відповідну постанову та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП. Дана постанова була предметом дослідження у судовому засіданні.

Постанова про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП від 25.10.2023 , ним не оскаржувалась.

Отже виходячи з вище наведеного, слід зазначити, що дії працівників поліції щодо зупинки водія ОСОБА_1 , який керував т/з, були законними.

Твердження ОСОБА_1 про те, що його було зупинено працівниками поліції за те, що він не увімкнув показчик повороту, здійснюючи поворот на право, не грунтовні та спростовуються зібраними доказами, дослідженими судом.

Доводи ОСОБА_1 про те, що працівником поліції під час оформлення адмінматеріалів порушено його права, а саме : йому не вручено протокол про вчинення ним адмінправопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, постанову про вчинення адмінправопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров"я, а також те, що працівниками поліції було порушено його право на захист, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки як вбачається із відеозапису, ОСОБА_1 , відмовився від отримання вказаних документів та підпису у протоколі та дані документи долучені до протоколу про адмінправопорушення, а також працівниками поліції при складанні вказаного протоколу ОСОБА_1 було роз"яснено його права та обов"язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Щодо того, що вище вказаний протокол містить виправлення відносно дати події та дати його складання, слід зазначити, що ці виправлення є порушенням Інструкції з оформлення адміністративних матеріалів в органах поліції, затвердженого наказом МВС від 06.11.2015 за № 15476, однак суттєво не впливають на законність прийняття рішення та як вказані дати узгоджуються з датою відображеною у відеофіксації події.

Разом з тим суд відхиляє доводи ОСОБА_1 щодо порушень при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, з посиланням на те, що у ньому відсутні відомості про технічний засіб, яким проводився відеозапис, оскільки стаття 256 КУпАП не містить вимогу щодо внесення до протоколу інформації про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався) .

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та доводиться зібраними у справі доказами, а саме : розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, актом огляду на стан алкогольного сп"яніння з використанням технічних засобів, свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/7039 чинне до 11.11.2023, розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп"яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу від 25.10.2023, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.10.2023, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №561809 від 25.10.2023, довідкою інспектора сектору адміністративної практики Житомирського РУП, про те, що ОСОБА_1 згідно даних ІПНП отримував у ТСЦ посвідчення водія, а також відеозаписом на компакт-диску.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладені обставини, особу правопорушника, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, суддя вважає, що ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами .

Саме таке стягнення суддя вважає, буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення особою нових правопорушень та пропорційним вчиненому адміністративному правопорушенню.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, суд стягує з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності судовий збір.

Керуючись ст.283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106. Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783. Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП). Рахунок отримувача: UА0026001. Код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в сумі 536 (п"ятсот тридцять шість) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Роз`яснити особі до якої застосовано адміністративне стягнення, що відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Червоноармійський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О. В. Гуц