ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2675/23 Справа № 192/2178/23 Суддя у 1-й інстанції - Щербина Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм СТОВ АГРО-МАЙСТЕР, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2023 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.

У постанові суду зазначено, що 23 жовтня 2023 року о 10 годині 30 хвилин на автодорозі Калинівка-Вовніги на території Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «ФОТОН», номерний знак НОМЕР_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння здійснювався на місці зупинки за допомогою приладу газоаналізатор «Drager Alcotest 6810», результат якого склав 0,49 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2023 року та просить закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування зазначає, що 23.10.2023 він не керував автомобілем, а вже два дні як чекав на запчастину для його ремонту. Під час очікування запчастини він чергував біля автомобіля та в цей час під`їхали працівники поліції, перевірили документи та запропонували продути алкотестер, на що він погодився. Після отриманого результату 0,49 проміле він не погодився з ним, оскільки не вживав алкоголь, про що сказав працівникам поліції. Однак вони не послухали його та не пропонували проїхати у лікарню. Разом з тим, вищевказані пояснення не були взяті до уваги судом першої інстанції та їм не було надано належної оцінки, при цьому також не враховано, що свідки працівниками поліції не залучалися, що є підставою для скасування судового/рішення та цілком узгоджується з практикою Київського апеляційного суду по справі №756/1749/20, Дніпровського апеляційного суду по справі №203/4740/20.

Крім того вказує, що не дивлячись на його незгоду з результатами тесту на стан алкогольного сп`яніння, йому не було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу до медичного закладу з метою виявлення стану сп`яніння, та свідчить про порушення поліцейськими порядку огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом його вини.

Водночас стверджує, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції було порушено його право на захист, так як не роз`яснено права та не повідомлено про конкретну причину зупинки транспортного засобу з детальним описом підстав зупинки, визначеної ст.35 ЗУ Про Національну поліцію.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив, але його неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 299544 від 23 жовтня 2023 року; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; результати тестування на стан алкогольного сп`яніння та диск із відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейського №00433.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 299544 від 23.10.2023, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 23.10.2023 року о 10:30 год. на а/д Калинівка-Вовніги, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Фотон, н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, згідно з показником алкотеста Драгер, проба позитивна 0.49‰, тест 207, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено На окремому аркуші. Крім того зафіксовано, що тимчасово вилучено п/в АЕВ026533 від 16.05.2007 РЕВ-2 м. Дніпро, та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом ТЗ 057811. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, повідомлено місце та час розгляду справи, про що свідчить його особистий підпис, а також ним отримано копію протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів при проведенні відеофіксації на бодікамеру № 00433, у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, за допомогою алкотестера Драгер у ОСОБА_1 було встановлено позитивну пробу 0.49 ‰. В акті зазначено, що з результатами проведення огляду ОСОБА_1 згоден, про що свідчить його особистий підпис (а.с.4).

Відповідно до результатів тестування на алкоголь від 23.10.023 року (а.с.2) у ОСОБА_1 встановлено алкогольне сп`яніння 0.49 ‰. З результами тестування ОСОБА_1 було ознайомлено, про що свідчить його особистий підпис, будь-яких заперечень або незгоди з результатами від нього не надходило (а.с. 2).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 23.10.2023 року, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.3), вбачається, що 23.10.2023, близько 10:30 год він їхав на автомобілі Foton, д.з. НОМЕР_2 , по автодорозі с.Калинівка-Вовніги та був зупинений працівниками поліції, ними було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера драгер, на що він погодився та результат тесту був позитивний. За повторність даного правопорушення попереджений.

Зі змісту розписки ОСОБА_2 від 23.10.2023 року (а.с.5), вбачається, що він перебуваючи на посаді інженера забрав під своє керування автомобіль ФОТОН, н.з. НОМЕР_1 , для доставки останнього за місцем стоянки.

Згідно рапорту поліцейського СРПП Іващенка Д.В. від 23.10.2023 року (а.с.6), при несенні служби 23.10.2023 за порушення користування світла фар поза населеним пунктом, був зупинений автомобіль ФОТОН, н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . При перевірці документів від водія було почуто різкий запах алкоголю з порожнини рота. Водій пройшов огляд на стан сп`яніння, результат позитивний, на останнього складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Авто передано іншому водієві для доставки за місцем стоянки.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції було відтворено відеозаписи з нагрудної боді-камери працівників патрульної поліції, які містяться у 3 файлах на одному DVD-R диску, долученому до матеріалів справи (а.с.7).

Так, з відеофайлу 0000433_000000_3341_0001 тривалістю 00:00:00 00:00:48, вбачається, що 23.10.2023 о 10:33 год на узбіччі проїжджої частини стоїть автомобіль FOTON AUMAN, на водійському сидінні якого знаходився ОСОБА_1 , який надав поліцейському документи, а потім вийшов з автомобілю. Після перевірки документів, на запитання поліцейського чи вживав алкогольні напої, ОСОБА_1 відповів, що Ні. Та ми тільки почали возити, чого б я должен був, а потім на прохання поліцейського прибрав сигарету та дихнув, на що поліцейський відповів Все, пойняв, пішли продувати в трубочку в алкотестер Драгер. При цьому, ОСОБА_1 почав говорити поліцейському, що Може не будем.

З відеофайлу 0000433_000000_3715_0002 тривалістю 00:00:00 00:01:19, вбачається, що працівник поліції перебуваючи біля капоту службового автомобілю надав ОСОБА_1 для відкриття запакований в герметичну упаковку мундштук, при цьому ОСОБА_1 прохав поліцейських, щоб вони не забирали у нього права. Далі, поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що тест буде під номером 750, роз`яснив йому як потрібно дихати в Драгер та надав прилад для продування. Результат був позитивний 0,49 ‰. Після чого, поліцейським було повідомлено ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП та проситися про те, що йому не потрібна трубочка він буде уже в суді. При цьому, ОСОБА_1 жодних заперечень щодо незгоди з результатами проведеного огляду та необхідності направлення його до закладу охорони здоров`я не висловлював.

З відеофайлу 0000433_000000_1720_0006 тривалістю 00:00:00 00:00:05, вбачається, як невідомий чоловік, пише щось на капоті службового автомобілю працівників патрульної поліції.

Отже зазначені на цих відеофайлах фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів інформації спростовують твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував вищевказаним транспортним засобом, не погоджувався з результатами проведеного огляду та наполягав на його доставленні до закладу охорони здоров`я.

При цьому, апеляційний суд вважає, що хоча вказаний відеозапис і не містить руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , на що звертає увагу апелянт, але в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення та підтверджує факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 не оспорює сам факт його перебування у стані алкогольного сп`яніння, а лише оспорює наявність доказів на підтвердження факту його керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та дотримання працівниками поліції вимог Інструкції під час проведення огляду.

Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як зазначено у п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння на національному рівні закріплений у КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 №1395, зареєстрована в Мінюсті України 10.11.2015 №1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрована в Мінюсті України 11.11.2015 за № 1413/27858) і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМУ 17.12.2008 № 1103, з наступними змінами).

З огляду на вищевикладене суд апеляційної інстанції вважає, що працівниками патрульної поліції було дотримано усіх приписів Інструкції щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу.

Отже, аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2023 року, чим було порушено вимоги п.2.9 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У свою чергу ОСОБА_1 в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції відкидає, як аргументи невинуватості, доводи апелянта про недотримання працівниками поліції вимог ч.ч.2,3 ст.266 КУпАП через відсутність направлення для проходження медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я та не залучення двох свідків під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, з огляду на наступне.

Згідно частини 2 ст.266 КУпАП (Із змінами і доповненнями, внесеними в останнє згідно із Законом України від 16.02.2021 р. N 1231-IX) огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

За приписами частини 3 ст.266 КУпАП (Із змінами і доповненнями, внесеними в останнє згідно із Законом України від 16.02.2021 р. N 1231-IX) у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно з пунктами 6,7 розділу I Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Отже, системний аналіз наведених законодавчих норм дає можливість зробити висновок, що законодавцем визначено два альтернативних способи проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, - або поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, або лікарем закладу охорони здоров`я.

При цьому норма закону, яка зобов`язує патрульного поліцейського направити водія на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, на переконання апеляційного суду, має місце виключно у разі:

- відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу;

- його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.

Оскільки надані суду матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, що зафіксовано на технічні засоби відеозапису, які долучені до матеріалів справи, при цьому не висловлював своєї незгоди з результатами огляду проведеного поліцейським, тому у працівників патрульної поліції не було жодних підстав для залучення двох свідків та оформлення направлення на медичний огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

При цьому, посилання апелянта з цього приводу на певні рішення інших судів є некоректним, оскільки існуюча в Україні система права, зокрема, про адміністративні правопорушення, не передбачає його джерелом, судовий прецедент. Згідно ч.1 ст.36 Закону України Про судоустрій і статус суддів Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Отже рішення місцевих чи апеляційних судів, зокрема й ті, на які посилається апелянт, не створюють правових позицій, які б формували єдність судової практики в Україні.

У той же час, доводи апеляційної скарги щодо відсутності законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , визначених ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», також не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки вони не є предметом апеляційного розгляду.

Щодо доводів ОСОБА_1 про порушення працівниками патрульної поліції вимог ст.268 КУпАП, у зв`язку із не роз`ясненням йому прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд зазначає, що його права, передбачені ст.268 КУпАП, були відновлені шляхом подання апеляційної скарги та надання йому можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді. Натомість ОСОБА_1 не скористався наданими йому процесуальними правами та до апеляційного суду не з`явився, що свідчить про його небажання відстоювати свою версію подій у суді апеляційної інстанції.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2023 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО