ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2023 року

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Поліщук І.О., розглянувши матеріали, які надійшли з СЮП ВП ОРУП №1 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , від 20.01.1999 року Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

10.09.2023 року о 12:00 за адресою: АДРЕСА_1 , вітчим ОСОБА_1 вчинив у відношенні неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, внаслідок чого була завдана фізична та психологічна шкода ОСОБА_2 .

За вказаним фактом ДОП СП ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області складений протокол про адміністративне правопорушення серія ВАД № 002228 від 28.09.2023 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив суду, що проживає разом з дружиною, її сином ОСОБА_2 2007 р.н. та їх спільним сином ОСОБА_3 , 2016 р.н. В той день між пасинком та ним відбувся конфлікт через телефон, який ОСОБА_2 забрав у молодшого сина. На вимоги повернути телефон, ОСОБА_2 не слухав, тому і лаявся на нього.

Суд, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, вважає, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ст. 173-2 ч.1 КУпАП, оцінивши надані докази за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновків про наявність вини у вчиненому правопорушенні за наведених вище обставин, які підтверджуються і сукупністю досліджених доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 „Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, де зазначено, що згідно зі ст. 245 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України, передбачає адміністративну відповідальність за вчинення порушення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Пунктом 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Вина правопорушника підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме:

- протоколом серії ВАД № 002228 від 28.09.2023 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 28.09.2023 року, в яких заначено, що між ним та неповнолітнім ОСОБА_2 стався конфлікт через телефон, який йому дали у технікумі бо він навчається. Почав кричати на неповнолітнього ОСОБА_2 бо він раніше знайшов телефон його молодшого сина ОСОБА_5 . Він кричав на нього після того, як ОСОБА_2 почав витягувати sim картку з телефону. Він декілька разів намагався вгамувати непоколінного сина ОСОБА_2 , але він не слухався та дав йому рукою;

- електронним рапортом працівників поліції, в якому зазначено, що 10.09.2023 о 22:14 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 10.09.2023 о 19:11 за адерсою: АДРЕСА_2 , домашнє насильство. Побив вітчим. Дитяча обласна лікарня, поїдуть до другої дитячої лікарні. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діагноз: ЗЧМТ, СГМ, гематома скроневої ділянки справа, забій верхньощелепного суглобу зліва, забій лівого гомілковоступного суглобу. Заявник 73 бригади ОСОБА_7 ;

- рапортом старшого інспектора СЮП ВП ОРУП №1 ГУНП в Одеській області майора поліції Вишневського В. від 10.09.2023 в якому зазначено, що до ВП №1 ОРУП №1 надійшло повідомлення оператора 102, про те, що неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мешкає: АДРЕСА_2 побив вітчим в результаті чого останнього було доставлено до ООДКЛ з попереднім діагнозом: ЗЧМТ, СГМ, забій верхнього щелепного суглобу зліва. Дане повідомлення було зареєстровано до ЄО №17439 від 10.09.2023 року ВП №1 ОРУП №1. Раніше за часом 10.09.2023 надійшло повідомлення оператора 102 про виявлену дитину за адресою: м. Одеса, Старобазарний сквер, яке було зареєстроване до ЄО №22 439 ВП №2 ОРУП №1, якою виявився неповнолітній ОСОБА_2 . Неповнолітнього ОСОБА_2 було вилучено актами служби у справах дітей Приморського району ОМР та поміщено до міської дитячої лікарні №2 за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, буд. 81, на місці працювали інспектори СЮП ВП ОРУП №1. Неповнолітнього ОСОБА_2 раніше у 2019 році було вилучено ССД Малиновського району, та на початку літа 2023 повернуто у сім`ю. Неповнолітній ОСОБА_2 має психічні вад здоров`я у зв`язку з чим був раніше вилучений, неодноразово уходив з дому;

- довідкою КНП «ООДКЛ» ОМР № 18787 (амб.) від 10.09.2023, відповідно до якої, встановлений діагноз забій тканини голови, забій голеностопного суглоб;

- рапортом інспектора СЮП ВП ОРУП №1 ГУНП в Одеській області Сушкевича С., від 20.09.2023 в якому зазначено, що працюючи а даними матеріалами в усній формі був опитаний лікар 73 бригади швидкої медичної допомоги громадянин ОСОБА_8 , 1996 р.н. який пояснив, що 10.09.2023 року перебуваючи на роботі попередньо опитавши, отримав інформацію від неповнолітнього ОСОБА_2 про те, що він зазначені в повідомлені тілесні ушкодження отримав вдома, за адресою: АДРЕСА_2 ;

- актом проведення оцінки рівня безпеки дитини, відповідно до якого встановлено зі слів дитини, що батьки ображають, зловживають алкогольними напоями;

- довідкою з бази «Армор», в якій зазначено, що ОСОБА_1 притягувався за адміністративні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 172-3, ч. 1 ст. 178 КУпАП.

Аналізуючи наведені докази та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суддею беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки докази його вини є переконливими, достатніми, відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в матеріалах, що були повно та всебічно досліджені.

Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що в діях громадянина України ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КпАП України, за кваліфікуючою ознакою вчинення насильства в сім`ї.

При винесенні постанови в справі суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, суддею враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, які б пом`якшували чи обтяжували відповідальність за адміністративне правопорушення суддею не встановлено.

Суд виходить не з принципу формального підходу до вирішення справи, а саме з необхідності забезпечення судом уникнення порушень прав і свобод інших громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а тому, притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності є виправданим, оскільки його вина є встановленою згідно з критерієм її доведеності "поза розумним сумнівом", та цього вимагають справжні інтереси суспільства, на охорону яких і направлені завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, суддя вважає доцільним призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн та за своїм видом та мірою відповідає завданню й меті накладення адміністративного стягнення та є необхідним і достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Частиною другою статті 4 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, справляється судовий збір у 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536,8 грн.

Керуючись ст.ст. 9-11, 173-2 ч.1, 221, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення , -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КпАП України.

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 170 гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Поліщук І.О.