КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/824/5081/2023 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.

за участю:

захисника Шимка А.О.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Шимка Андрія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 9 вересня 2023 року приблизно о 21.10 год. у м. Києві на а/д М06 Київ-Чоп, 19 км., керував автомобілем «Пежо», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_2 відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Шимко А.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилаючись на положення КУпАП, ст. 62 Конституції України, практику Європейського суду з прав людини, захисник вважає, що постанова місцевого суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неповнотою судового розгляду.

Як зазначає апелянт, працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_3 у порушення вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки жодна з умов ст. 35 цього Закону працівниками поліції задіяна не була, що, на переконання апелянта, свідчить про те, що поліцейські, користуючись своїми владними повноваженнями, вчинили дії, яких вони вчиняти не мали права.

Крім того, апелянт просить звернути увагу, що з наявного у справі відеозапису спілкування ОСОБА_1 з інспекторами поліції чітко простежується, що останній перебуває у тверезому стані, проходить усі перевірки поліцейського і погоджується пройти огляд у медичному закладі, хоча працівники поліції не мали для цього жодних причин. На переконання апелянта, у даному випадку мала місце провокація з боку інспекторів поліції, оскільки саме після сумісної поїздки ОСОБА_1 з інспекторами поліції у патрульному автомобілі, ОСОБА_1 вже відмовився від проходження такого огляду. Так, працівники поліції, які не маючи медичної чи фармацевтичної освіти, спеціальних знань,почали пояснювати ОСОБА_1 як наркотичні препарати поводять себе у організмі людини та як довго вони можуть там зберігатися, тим самим непрозоро натякаючи на те, що у лікаря-нарколога, до якого вони прямували, результат з великою вірогідністю буде позитивним. Таким чином, як вказує апелянт, з наведеного вбачається зв`язок між інформацією, наданою інспектором поліції у процесі доставляння ОСОБА_1 до медичного закладу, та бажанням ОСОБА_1 відмовитися від огляду у подальшому. Вказане, на переконання сторони захисту, свідчить про те, що з боку працівників поліції мав місце вплив на ОСОБА_2 та непряме схиляння його до вчинення адміністративного правопорушення, оскільки у дійсності, останній не відмовлявся від проходження медичного огляду, і лише на основі припущень працівника поліції про можливі залишки наркотичних речовин в організмі ОСОБА_1 відносно нього і був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, з наявних відеозаписів чапається, що інспектор поліції ввів ОСОБА_1 в оману, оскільки дав йому зрозуміти, що відповідальність за відмову можна буде уникнути, надавши пояснення у суді. При цьому інспектор поліції не роз`яснив ні обсяг відповідальності за таку відмову, ні те, що перебування ОСОБА_1 у тверезому стані не надає йому права відмовлятися від проходження такого огляду. Таким чином. як зазначає апелянт, зі сторони працівників поліції були допущені грубі порушення законодавства, провокації та введення ОСОБА_1 в оману, що, у сукупності, змусило останнього вчинити дії, які він, до таких незаконних дій поліцейських, не мав наміру вчиняти, з огляду на що така відмова ОСОБА_1 не може вважатися порушенням у розумінні положень ст. 280 КУпАП.

Також, апелянт зазначає, що з метою встановлення усіх обставин даної справи та досягнення справедливості, до місцевого суду були надані докази відсутності у ОСОБА_1 ознак сп`яніння і не перебування останнього у такому стані, а саме висновок з медичного закладу «Соціотерапія», зробленого з самого ранку наступного дня після складання протоколу, згідно з яким стан сп`яніння у ОСОБА_1 виявлено не було. Крім того, у керованому ОСОБА_1 автомобілі перебували свідки, які знаходились поруч з ОСОБА_1 увесь день аж до зупинки і які підтверджують відсутність у ОСОБА_1 будь-яких ознак сп`яніння, які начебто були виявлені працівниками поліції. Сторона захисту заявляла клопотання про допит означених свідків, однак, незважаючи на те, що довідка про відсутність стану сп`яніння та показання свідків є критично важливими для підтвердження всіх зазначених стороною захисту порушень з боку працівників поліції та підтвердження невинуватості ОСОБА_1 , суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги висновок з медичного закладу «Соціотерапія» та безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про виклик свідків, що, у свою чергу, призвело до спрощеного підходу до розгляду даної справи та, у порушення вимог ст. 62 Конституції України, визнав докази, надані працівниками поліції, такими, що начебто повністю підтверджують вину ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні.

Звертає апелянт увагу і на тому, що оскаржуване рішення місцевого суду не містить жодних ознак дослідження судом першої інстанції доказів та надання їм оцінки, і в оскаржуваному рішенні фактично перераховані докази, надані поліцейськими без надання їм належної правової оцінки.

Вищевикладені обставини, на переконання захисника, свідчать про провокацію з боку працівників патрульної поліції до вчинення адміністративного правопорушення громадян, порушення приписів Закону України «Про Національну поліцію», положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також недопустимість доказів, якими обґрунтовано винуватість ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Шимка А.О. на підтримку доводів апеляційних вимог, інспектора взводу № 1 роти № 1 БПП у с. Чайки УПП у Київській області старшого лейтенанта поліції Бондаренка О.В., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відтворивши відеозапис досліджуваних подій, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, як указано в ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За змістом положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуютьувагу та швидкість реакції.

Отже, проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (із змінами).

На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я наказом МВС України та МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція).

Згідно з п. 2 Інструкції про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Вказаною Інструкцією визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Розділу 1 Інструкції).

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

почервоніння обличчя або неприродна блідість (п. 4 Розділу 1 Інструкції)

Відповідно до п. 12 розділу II Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з п. 9 розділу ІІ вказаної Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, встановивши, що є підстави вважати, що особа, яка керує таким засобом, перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або з ознаками такого стану, передбаченими п. 3, п. 4 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський зобов`язаний висунути такій особі вимогу про проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, і особа, якій висунуто вимогу, підлягає такому огляду.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Підсумовуючи наведене, для притягнення особи, яка керує транспортним засобом, до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння необхідно встановити, що особа керувала транспортним засобом, при цьому мала ознаки наркотичного сп`яніння, передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, встановлення яких є підставою для проведення відповідного огляду на стан сп`яніння, та відмовилась від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Апеляційним переглядом установлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 виконав вимоги ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП та правильно застосував норми матеріального права.

З провадження у справі та змісту постанови вбачається, що суддя місцевого суду під час розгляду справи вислухав пояснення ОСОБА_1 , дослідив письмові докази у справі та відеозапис, оцінивши усі докази у справі, як кожен окремо, так і в їх сукупності, які є належними, допустимими та достовірними, здобуті вони з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи та об`єктивно узгоджуються між собою, та дійшов висновку про вчинення ОСОБА_1 за встановлених обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, у суді першої інстанції, ОСОБА_1 , не визнаючи свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення, пояснив, що дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, коли вже їхав з працівниками поліції для проходження огляду на стан сп`яніння, останні вмовили його не проходити огляду.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , підтримуючи доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника, зазначив, що за досліджуваних обставин провадження, при приїзду до лікарні його по телефону набрав його знайомий, якому він розповів ситуацію, яка склалася. Був заляканий тим, куди саме його привезли. Побоювався того, що працівники поліції після проведеного огляду у лікаря-нарколога не відвезуть його на місце зупинки транспортного засобу. Після телефонної розмови з товаришем для себе вирішив не проходити огляд на стан сп`яніння. На той момент ще не знав, що не всі лікарні м. Києва проводять огляд на стан наркотичного сп`яніння. Зранку на наступний день він поїхав до цієї лікарні і впевнився, що вона має пристойний вигляд. Телефонував він і до «Соціотерапії» (на вул. Деміївська, 5), щоб дізнатися найближчий заклад охорони здоров`я, де можна було б пройти медичний огляд на стан сп`яніння, на що йому повідомили, що у м. Києві лише у двох лікарнях проводяться такі огляди: по вул. П.Запорожця, 20 і по вул. Відпочинку, 18.

Він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки був заляканий працівниками поліції та їх розмовою у службовому автомобілі по дорозі до лікарні. Крім того, не розумів, які саме ознаки наркотичного сп`яніння були виявлені працівниками поліції при зупинці його транспортного засобу. Коли прийшов додому, заспокоївся, поспілкувався з рідними, які сказали йому, що такий огляд треба було проходити.

Не заперечував того, що спочатку погодився на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, проте потім відмовився, вважаючи, що по приїзду до лікарні за результатом огляду тест однозначно покаже перебування його у стані наркотичного сп`яніння. Працівники поліції роз`яснювали йому наслідки такої відмови.

Захисник Шимко А.О. підтримав апеляційну скаргу та просив звернути увагу суду апеляційної інстанції, що, перш за все, з боку працівників поліції мала місце провокація, оскільки спочатку ОСОБА_1 погодився пройти огляд у лікаря-нарколога, і лише після сумісної поїздки з працівниками поліції до медичного закладу та певних розмов у службовому автомобілі, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у лікаря-нарколога. Працівники поліції, не маючи відповідно на те освіти, роз`яснювали ОСОБА_1 , як наркотичні препарати поводять себе в організмі людини, та як довго вони можуть там зберігатися, тим самим натякаючи ОСОБА_1 , що у лікаря-нарколога, до якого вони прямують, результат з великою вірогідністю буде позитивний. Саме інформація, озвучена у службовому автомобілі працівником поліції, який надав свої міркування щодо досліджуваних подій, і була підставою для подальшої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду у медичному закладі. З боку працівників поліції мало місце вплив на ОСОБА_1 та на прийняте ним у подальшому такого рішення, що, у свою чергу, виразилось у непрямому схилянні його до вчинення адміністративного правопорушення, оскільки у дійсності він не відмовлявся від проходження медичного огляду, а відмовився від такого огляду після спілкування з працівником поліції, який казав про можливі залишки наркотичних речовин в організмі ОСОБА_1 . В обов`язки працівників поліції входить лише доставити водія до медичного закладу, не надаючи оцінку його діям та обставинам, що, у свою чергу, не передбачено і ст. 19 Конституції України. Працівники поліції повинні були діяти відповідно Інструкції, а не в позапроцесуальний спосіб, задаючи ОСОБА_1 провокаційні питання. Крім того, ОСОБА_1 не були роз`яснені положення ст. 63 Конституції України, що також опосередковано свідчить про провокацію з боку працівників поліції, які мали роз`яснити останньому його права не свідчити проти себе. У ту ніч та ранком він (Шимко) мав телефонну розмову з ОСОБА_1 , радив йому їхати до лікарні «Соціотерапія», але ОСОБА_1 сказав, що вже пізно і комендантська година. Також захисник не заперечував, що при відмові водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння наявний склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП. Проте у даному випадку мала місце провокація з боку працівників поліції, що, у свою чергу, виключає у діях ОСОБА_1 склад означеного адміністративного правопорушення.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги щодо обставин досліджуваних подій, повного та всебічного розгляду вказаного провадження, в суді апеляційної інстанції опитаний інспектор взводу № 1 роти № 1 БПП у с. Чайки УПП у Київській області - старший лейтенант поліції Бондаренко О.В., який пояснив, що 9 вересня 2023 року на 19 км. автодороги М-06 на підставі ч. 4 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» був зупинений транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 . Причину зупинки може водію і не озвучували, проте підстави для такої зупинки викладені у рапорті, долученому до матеріалів справи. Як повідомив водій, він їхав зі своїми товаришами//колегами додому. У ході спілкування з водієм у нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти огляд у лікаря-нарколога, на що останній погодився. Був зупинений інший транспортний засіб, куди пересадили пасажирів з автомобіля ОСОБА_1 , які мали добратися до м. Києва. Отримавши згоду ОСОБА_1 на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння вирушили у дорогу. По дорозі ОСОБА_1 комусь телефонував та переписувався. По приїзду до лікарні «Соціотерапія» ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, пояснивши це тим, що начебто не довіряє і самостійно пройде такий огляд. Працівник поліції зазначив, що в ході поїздки ОСОБА_1 постійно щось запитував, у тому числі: чи покаже, чи не покаже. А тому він задавав ОСОБА_1 зустрічні запитання, з якого часу він вживає заборонені речовини. ОСОБА_1 відповів, що з 17 років, а зараз йому 27, на що працівник поліції і відповів, а як думає сам ОСОБА_1 , чи за 10 років буде накопичування в організмі ці речовин чи ні. Пояснення у службовому автомобілі у ОСОБА_1 він не відбирав, як не виказував якісь самостійних суджень щодо його дій чи вчинків. Щодо роз`яснень положень ОСОБА_1 ст. 63 Конституції України, то впевнено сказати не може, оскільки не пам`ятає. Зазначив поліцейський, що роз`яснював ОСОБА_1 процедуру проходження огляду на стан сп`яніння, і якщо він вживає заборонені речовини, то вони мають властивості залишатися в організмі людини. Цей факт загальновідомий і нічого нового він ОСОБА_1 не озвучував. Як пояснив працівник поліції, вони з напарником навпаки умовляли ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння і ні в якому разі не спонукали до відмови від проходження такого огляду. Він ( Бондаренко О.В. ) казав, що якщо людина «чиста», то немає чого боятися і треба обов`язково їхати та здавати тест на визначення стану сп`яніння. Коли майже приїхали до лікарні «Соціотерапія», як пам`ятає, ОСОБА_1 хтось зателефонував, і по приїзду ОСОБА_1 повідомив, що не буде проходити медичний огляд. Неподалік знаходився автомобіль, у якому знаходились пересічні громадяни після ДТП, які були запрошені ними як свідки засвідчити відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 повідомив, що не довіряє тому медзакладу, до якого його привезли працівники поліції, і аналізи здасть самостійно. ОСОБА_1 з кимось консультувався по телефону і під час оформлення адмінматеріалів. Стосовно того, що наркотичні речовини у організмі людини накопичуються і тримаються протягом місяця з моменту останнього їх вживання, то, як пояснив працівник поліції, це було озвучено не з метою відмови водія від огляду, а, навпаки, щоб особа здала аналіз та пройшла огляд. Місяць, як пояснив інспектор, це поняття суб`єктивне і залежить від багатьох людських факторів. У випадку з ОСОБА_1 з боку інспекторів поліції ніякої провокації не було, ніхто на нього впливав, як і не впливав на прийняте остаточне ним рішення, а, навпаки, наполягали на проходженні ним огляду на стан наркотичного сп`яніння, тим самим, щоб впевнитись у дійсному його стані.

Всупереч таким твердженням, винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху доводиться даними, зафіксованими у:

-рапорті інспектора взводу № 1 роти № 1 БПП в с. Чайки УПП у Київській області ДПП капітана поліції Бінівського А. від 9 вересня 2023 року, відповідно до змісту якого під час несення служби у складі екіпажу «Комета 310» ( Бінівський А.В. , Бондаренко О.В. ) 9 вересня 2023 року о 21.10 год. за адресою: Київська область, а/д М-06 Київ-Чоп, 19 км. відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» був зупинений транспортний засіб «Peugeot 307» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , під час спілкування з яким у нього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння: звужені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, на що останній погодився. Прибувши на місце огляду до КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» (м. Київ, вул. Відпочинку, 18), ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку. Відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 443392 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, ОСОБА_6 відсторонено від керування транспортним засобом шляхом передачі ОСОБА_7 під розписку (ас. 6);

- відеозапису нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, з якого слідує, що працівник поліції зупинив транспортний засіб під керуванням ОСОБА_8 , у салоні якого знаходились пасажири. ОСОБА_1 повідомив, що їдуть з роботи, надав документи. Поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що в автомобілі перегорає одна лампочка, порадив звернути на це увагу, оскільки це загрожує накладенням штрафу. ОСОБА_1 відповів, що на наступний день усуне недоліки та з`їздить на СТО. Також сказав, що працює у с. Білогородка, звідки й їхали додому, надав посвідчення водія. На запитання працівника поліції, коли ОСОБА_1 останній раз вживав наркотичні речовини, останній відповів, що не вживає. Далі поліцейський запитав у ОСОБА_1 , чи готовий він пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, оскільки у нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння, та здійснив перевірку очей на світло. Поліцейський знову запитав, коли ОСОБА_1 останній раз вживав наркотичні речовини, на що отримав відповідь, що не вживав, максимум вчора вжив одну банку «Джин-тоніка». У ОСОБА_1 запитали, чому він такий блідий і чи завжди у нього блідість обличчя. Далі працівники поліції з`ясовували анкетні дані ОСОБА_1 , його місце роботи. Поліцейський знову запитав у ОСОБА_1 , чи готовий він їхати на медичне освідування до лікаря-нарколога, на що ОСОБА_1 відповів, що йому завтра на роботу треба їхати. Поліцейський повідомив, що це займе 40 хв., і далі ОСОБА_1 поїде по своїм справам. Потім ОСОБА_1 запропоновано витягнути руки уперед та розставити пальці рук для перевірки. На те, що руки мають певний тремор, ОСОБА_1 повідомив, що у нього тахікардія, оскільки працює по 12 год. на день і п`є багато кави, що у цей день він випив 3 чашки кави. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про виявлені у нього ознаки наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, блідість обличчя, зіниці не реагують на світло (дуже слабесенько), почервоніння очей. ОСОБА_1 повідомив, що очі можуть бути червоні, оскільки він працює кухарем, і робота пов`язана з роботою біля печі. На запитання працівника поліції, коли ОСОБА_1 вживав наркотичні речовини, чи курив «план», ОСОБА_1 відповів, що місяць назад курив «траву», «феном» не захоплюється, амфетамін зневажає. На запитання, як часто ОСОБА_1 вживає, відповів, що це може бути якесь свято, день народження, коли збирається компанія, то може і вжити, зазначивши, що у такому випадку за кермо не сідає. Працівник поліції запитав у ОСОБА_1 , чи відомо йому, що деякі наркотичні речовини мають властивість накопичуватись в організмі людини, з огляду на що і задавались йому питання, наскільки часто він вживає наркотичні речовини. ОСОБА_1 відповів, що знає про це, а тому регулярно їх і не вживає. На запитання, чи має ОСОБА_1 при собі заборонені речовини, обіг яких заборонений, ОСОБА_1 відповів, що не має, після чого працівники поліції у відповідності до приписів ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію» провели поверхневий огляд особистих речей ОСОБА_1 , про що і було повідомлено останньому. Також працівники поліції повідомили, що відповідно до ст. 40 цього Закону ведеться безперервна відеофіксація. ОСОБА_1 показав вміст барсетки, кишень. На запитання, як часто ОСОБА_1 вживає авмфетамін («фен»), останній відповів, що один раз вживав, у молодості. Надалі, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що у нього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння та запитав, чи готовий він проїхати для проходження огляду до медичного закладу. ОСОБА_1 відповів, що наркотичні речовини не вживав, а тому і не має потреби їхати до лікаря-нарколога. Інший працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 приписи п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідно до яких, при виявлені поліцейським ознак наркотичного сп`яніння водій зобов`язаний на їх вимогу пройти огляд у лікаря-нарколога. Поліцейський зауважив, що, оскільки вони не є лікарями, з впевненістю сказати, вживав ОСОБА_1 наркотичні речовини чи ні, вони не можуть, оскільки це є прерогативою саме лікаря-нарколога. Повідомили, що відмова від проходження такого огляду відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху є правопорушенням, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. На запитання працівника поліції, чому ОСОБА_1 не бажає пройти такий огляд, останній повідомив, що не має часу, треба ще їхати на Південну Борщагівку, а також йому треба відпочити, оскільки мало часу спить. Працівник поліції повідомив, що це займе 40 хв., наразі зараз 21.24 год. і о 22.00 год. ОСОБА_1 буде вже вільний. ОСОБА_1 відповів, що має ще людей, які перебувають у салоні його автомобіля, відвезти додому, деякі живуть на Троєщині. Поліцейські наполягали, щоб ОСОБА_1 разом з ними проїхав до лікаря-нарколога, оскільки водій зобов`язаний це зробити, як-то передбачено п 2.5 Правил дорожнього руху. За порушення цього пункту означених Правил також передбачена адміністративна відповідальність, і вже у суді ОСОБА_1 буде розповідати, чому не поїхав з поліцейськими до лікаря-нарколога. На запитання працівника поліції, чи їде ОСОБА_1 до лікаря-нарколога, чи ні, останній попросив часу для консультації//спілкування з колегами, які перебували в його автомобілі. Поліцейські надали час ОСОБА_1 , і він, як слідує з відеозапису, пішов до свого автомобіля. У відсутність ОСОБА_1 поліцейські розмовляли між собою, і один з них повідомив, що, якби ОСОБА_1 не вживав заборонені речовини, то і не боявся би їхати до лікаря, а характерний запах (кислоти), який відчувався від ОСОБА_1 свідчить про вживання ним «фену» (амфетаміну).

Як далі слідує з наступного відеофайлу, який є миттєвим продовженням попереднього, до працівників поліції підійшов один з пасажирів автомобіля ОСОБА_1 , повідомив, що нехай ОСОБА_1 їде з працівниками поліції на освідування, проте, попросив допомогти добратися до метро «Житомирська». Працівник поліції повідомив, що допоможе у вирішенні цього питання, зупинить автомобіль, який відвезе пасажирів до найближчої станції метро. ОСОБА_1 просив поліцейських ще раз перевірити зіниці його очей і на припущення поліцейського, що ОСОБА_1 «курив» тиждень назад, останній відповів, що більше, може два тижні назад, а «фен» (амфетамін) вживав більше року назад. Працівник поліції, посвітивши ліхтариком знову перевірив зіниці очей ОСОБА_1 та їх реакцію на світло, після чого повідомив, що ОСОБА_1 , судячи з відсутністю реакції на світло його очей, вживав заборонені речовини. ОСОБА_1 відповів, що не вживав та запитав, як це йому доказати. Працівник поліції відповів, що єдиний спосіб доказати зворотнє, то це проїхати до лікаря-нарколога. ОСОБА_1 зауважив, що він проти «фена», а на запитання працівника поліції, чому він «балується травичкою», відповів, що «трава» в багатьох країнах світу легалізована, «курить» він рідко, максимум один раз на місяць. Потім, як вбачається з відеозапису, працівники поліції зупинили інший автомобіль, попросили водія підвезти трьох пасажирів, які знаходились в салоні автомобіля ОСОБА_1 , до м. Києва, до найближчої станції метро, на що водій погодився. ОСОБА_1 сказали заглушити мотор та закрити автомобіль. Далі, як слідує з цього відеозапису, ОСОБА_1 сів у службовий автомобіль працівників поліції для того, щоб їхати до медичного закладу, і одразу розпочав розмову з поліцейським, задаючи питання, як накопичується в організмі речовини після куріння «трави». Поліцейський відповів, що це залежить від організму та частоти вживання заборонених речовин, зазначив, що він не знає, який організм у ОСОБА_1 , як часто і у яких обсягах він вживає. На запитання ОСОБА_1 , чи тест буде готовий одразу, отримав відповідь, що результати будуть готові не одразу, через три дні, у лікарні скажуть, коли буде готовий тест, щоб потім ОСОБА_1 приїхав до лікарні та забрав результати. Потім у розмові поліцейський запитав, чи не обманює його ОСОБА_1 у частині того, що місяць назад вживав заборонені речовини, останній сказав, що може не місяць назад, може трохи менше, при тому, що не на регулярній основі, а за компанію. На запитання працівника поліції, скільки років ОСОБА_1 вживає наркотичні речовини, останній відповів, що перший раз - у школі, зараз йому 26, і поліцейський підсумував, що 10 років ОСОБА_1 раз у місяць вживає заборонені засоби, що і було підтверджено ОСОБА_1 , який зазначив «якось так». Поліцейський сказав: «Як ви думаєте, за 10 років у Вашому організмі канабіс залишився. Ви мене попитали, я відповів». Далі поліцейський повідомив, що з сечі, яка здається для аналізу, заборонені речовини довго виводяться, може і місяць, на що ОСОБА_1 запитав, чи можна якось по іншому вирішити це питання. Поліцейський повідомив, що зобов`язаний відвезти ОСОБА_1 до лікаря-нарколога, оскільки у нього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 сказав, що «це ж трава, нічого серйозного» та запитав, чи можна обійтись без лікаря-нарколога. Запитання працівника поліції, що той має на увазі, залишив без уваги.

З наступного відеофайлу, який є продовженням попереднього, вбачається, що ОСОБА_1 повідомляє, що не вживає часто, але розуміє, що є ефект накопичування забороненої речовини в організмі. Що саме робити, як сказав поліцейський, то таке рішення має прийняти сам ОСОБА_1 , а його (поліцейського) задача полягає у тому, щоб ОСОБА_1 відвезти до лікаря-нарколога. ОСОБА_1 запитав, а які у нього є рішення, на що отримав відповідь, що треба пройти освідування у лікаря-нарколога. ОСОБА_1 запитав, чи може він відмовитись від проходження огляду та у подальшому самостійно пройти такий огляд//тест у свого лікаря-нарколога. Поліцейський, відповідаючи на питання ОСОБА_1 , вкотре зазначив, що згідно з Правилами дорожнього руху поліцейські зобов`язані доставити ОСОБА_1 до лікаря-нарколога, а якщо є бажання самостійно, то це вважається відмовою водія від проходження медичного огляду, і у такому випадку складається протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху. На запитання ОСОБА_1 , чи потім буде суд, працівник поліції відповів, що так, і в суді ОСОБА_1 буде пояснювати, по якій причині він відмовився від проходження медичного огляду, що наполягає на тому, щоб ОСОБА_1 пройшов огляд у лікаря-нарколога, а він, у свою чергу, зобов`язаний його доставити до медичного закладу, оскільки виконує обов`язки поліцейського. Потім, як вбачається з відеозапису, працівники поліції разом з ОСОБА_1 на службовому автомобілі приїхали до медичного закладу, і на запитання працівника поліції, чи готовий ОСОБА_1 , останній відповів, що ні. Працівник поліції повідомив, що у такому разі або залучаються два свідки і ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду у їх присутності, або вони їдуть до лікарні, і ОСОБА_1 проходить медичний огляд. Також ОСОБА_1 вкотре був поінформований, що у нього є вибір, проте при відмові від проходження огляду на стан сп`яніння в обов`язковому порядку складається адмінматеріал. Інший працівник поліції повідомив, що вибору у ОСОБА_1 немає, оскільки поліцейський зобов`язаний привезти ОСОБА_1 до лікаря-нарколога, а у разі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння буде складений адмінпротокол. ОСОБА_1 на це запитав працівників поліції, яка була причина зупинки його автомобіля, на що отримав відповідь, що транспортний засіб був зупинений на підставі п. 4 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а також у ході перевірки була виявлена технічна несправність транспортного засобу. Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_1 запитав у працівників поліції, за якою адресою вони знаходяться, на що отримав відповідь - вул. Відпочинку, 18. У цей час ОСОБА_1 , як вбачається з відеозапису, розмовляє по телефону. На запитання працівника поліції, чи готовий ОСОБА_1 та запросив його прослідувати до лікарні, останній відповів, що бажає відмовитись від проходження медичного огляду. Працівник поліції повідомив, що це не є на користь ОСОБА_1 , оскільки він таким чином порушує вимоги п. 2.5 ПДР. ОСОБА_1 сказав, що розуміє, проте він не дуже довіряє цим «вашим» лікарням, і завтра самостійно пройде огляд. Працівник поліції повідомив, що це - державна лікарня, а тестування, яке ОСОБА_1 бажає пройти самостійно, суд може не прийняти до уваги. ОСОБА_1 зазначив, що йому не дуже подобається місце, куди його привезли працівники поліції. Працівники поліції запропонували піти і подивитись, що насправді приїхали до державної лікарні. ОСОБА_1 на це категорично відмовився та повідомив, що відмовляється від проходження медичного огляду та попросив відвезти його назад до місця зупинки його автомобіля. Працівники поліції попередили ОСОБА_1 , щоб потім знову назад сюди (маючи на увазі лікарню) не їхали. Працівник поліції запитав у ОСОБА_1 , чи точно той відмовляється від проходження огляду у лікаря-нарколога, на що отримав категоричну відповідь ОСОБА_1 , що він не хоче проходити огляд на стан сп`яніння. На місці працівниками поліції залучені дві особи в якості свідків, у присутності яких ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі за адресою: м. Київ, вул. Відпочинку, 18, відповів, що у нього немає на це часу. Працівник поліції поінформував ОСОБА_1 , що у разі відмови від проходження такого огляду стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність. ОСОБА_1 відповів, що розуміє це. Працівник поліції ще раз запропоновував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, на що ОСОБА_1 відповів, що завтра пройде такий огляд у «своїй» клініці. І в третій раз працівник поліції звернувся до ОСОБА_1 з тією ж вимогою, на що ОСОБА_1 сказав «ні», він вже відмовився. Свідки засвідчили таку відмову ОСОБА_1 . Як далі слідує з відеозапису, ОСОБА_1 власноручно у направленні зазначив, що від огляду відмовився, чим засвідчив підписом. Далі з відеозапису слідує, що працівники поліції займаються оформленням матеріалів про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, положення ст. 268 КУпАП, вголос зачитаний складений щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказаний протокол ОСОБА_1 підписав без будь-яких зауважень та застережень. Оскільки особа ОСОБА_1 була встановлена за допомогою додатку «Дія», то водійське посвідчення у нього не вилучалось. Другий екземпляр протоколу вручений ОСОБА_1 . Після оформлення означених матеріалів, ОСОБА_1 на службовому автомобілі працівників поліції був доставлений на місце зупинки транспортного засобу. На місці зупинки автомобіля ОСОБА_1 його знайомий ОСОБА_7 , відповідно до розписки, взяв на себе зобов`язання доставити транспортний засіб за місцем проживання ОСОБА_1

- направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 9 вересня 2023 року, відповідно до змісту якого у результаті огляду ОСОБА_1 , проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: звужені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. У даному направленні ОСОБА_1 власноручно зазначив, що 9 вересня 2023 року о 22.06 год. від огляду відмовляється, з направленням ознайомлений, що було засвідчено двома свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (ас. 2);

- поясненнях свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , відповідно до змісту яких в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку пройти огляд для визначення стану сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, що і засвідчили підписами у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 443392 (ас. 3);

- розписці від 9 вересня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_7 бере на себе зобов`язання доставити транспортний засіб «Пежо 307» номерний знак НОМЕР_1 , який отримав від ОСОБА_1 за місцем його проживання: АДРЕСА_1 , при цьому не передавати керування транспортним засобом іншим особам (ас. 4).

Внаслідок відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння уповноваженою на те особою складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 443392 від 9 вересня 2023 року, зміст якого у повній мірі відповідає встановленим обставинам вчинення ОСОБА_1 правопорушення та вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки, окрім іншого, протокол містить виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи з характеру вчинених дій; в ньому вказані ознаки наркотичного сп`яніння, які були виявлені поліцейським у ОСОБА_1 (звужені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя) та дії водія щодо ухилення від огляду на стан сп`яніння; є вказівка на порушення вимог п. 2.5 ПДР та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 1).

Доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника в частині того, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений всупереч вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», є безпідставними, оскільки спростовуються як матеріалами справами, поясненнями працівника поліції Бондаренка О.В. , так і відеозаписом досліджуваних подій, відповідно до якого вбачається, що, по-перше, працівники поліції поінформували ОСОБА_1 про зупинення транспортного засобу на підставі ч. 4 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а по-друге, працівник поліції звертав увагу останнього, що в автомобілі не працює одна з лампочок, що є порушенням ПДР.

Є непереконливими й доводи сторони захисту в частині того, що у працівників поліції не було підстав для направлення ОСОБА_1 до медичного закладу, з огляду на те, що останній був тверезий і працівниками поліції не були встановлені ознаки наркотичного сп`яніння, оскільки відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, визначення ознак сп`яніння віднесено до виключної компетенції працівників поліції уповноваженого підрозділу Національної поліції України.

Доводи захисника про те, що у ОСОБА_1 на час складання протоколу про адміністративне правопорушення не було ознак наркотичного сп`яніння та останній не перебував у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується довідкою КНП «KMHKJI «Соціотерапія» складеною 10 вересня 2023 року о 7.50 год. та заповненою 12 вересня 2023 року на підставі даних, що містять в акті медичного огляду особи, яка керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 005034, на увагу не заслуговують, оскільки такий огляд був проведений у порушення приписів ч. 4 ст. 266 КУпАП, відповідно до яких огляд у закладі охорони здоров`я та складання висновку за результатами огляду проводиться у присутності поліцейського.

Крім того слід зазначити, що відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення і він притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Та обставина, що суддя місцевого суду безпосередньо не опитав під час розгляду справи свідків, не може свідчити про неповноту судового розгляду та спрощений його розгляд, оскільки відеозапис, долучений до протоколу, дає можливість з достатньою повнотою перевірити дотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП і підзаконних нормативних актів та дійти висновку про відсутність порушень під час провадження в справі.

Не відповідають дійсності та спростовуються тим же відеозаписом посилання сторони захисту на те, що у даному випадку мала місце провокація з боку інспекторів поліції та непряме схиляння ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, оскільки з пояснень, наданих працівником поліції Бондаренком О.В. у суді апеляційної інстанції, що також підтверджується відеозаписом подій, працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, роз`яснюючи наслідки відмови від проходження такого огляду. З бесіди, що відбулась між працівниками поліції та ОСОБА_1 у службовому автомобілі по ходу руху до медичного закладу за ініціативою ОСОБА_1 також вбачається, що працівники поліції більшою частини відповідали на запитання ОСОБА_1 , а не навпаки, як зазначає сторона захисту, а щодо залишку в організмі заборонених речовин, як про те запитував ОСОБА_1 , то повідомляли загальновідомі факти.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, які б доводили позицію захисника Шимка А.О. про безпідставне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновки судді місцевого суду в постанові від 11 жовтня 2023 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, всупереч доводів апеляційної скарги, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, а тому немає законних підстав для скасування судового рішення і закриття провадження у справі згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як про це просить апелянт.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що судове рішення постановлено з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, а тому апеляційна скарга захисника Шимка А.О. не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Шимка Андрія Олександровича - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А.Васильєва