Справа № 215/1130/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року Суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Лиходєдов А.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КпАП України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №038491 від 26.02.2023 р., водій ОСОБА_1 25.02.2023 р., о 23-41 год., по вул. О. Солом`яного в Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, керував автомобілем «HONDA CRV» н/з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестом зробленим на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер», результат 0,52%, чим своїми діями порушив вимоги п.2.9а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав через канцелярію суду пояснення, в яких просив розгляд справи проводити без його участі. Крім того зазначив, що він дійсно погоджувався з показниками газоаналізатора, але він їх сприймав як цифровий показ приладу, не більше так, як спиртні напої не вживав. Про те, що він може довести свою невинуватість шляхом освідування в медзакладі, йому ніхто із поліцейських не роз`яснив.

Адвокат Мельник Л.Г., у судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання про закриття адміністративного провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування клопотання, зазначила, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи, в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Віє є лише формою викладу звинувачення в скоєнні адміністративного правопорушення, яке на розсуд службової особи, що його склала, було вчинено громадянином. Крім цього, без зазначення конкретної марки «Драгера», взагалі визначити чи є цей прилад спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом та чи передбачене його використання працівниками поліції відповідно до вимог Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1413/27858 та положень ч. 2 ст. 266 КУпАП неможливо. Більш того, аналізуючи надані докази вбачається, що поліцейський до висновку про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння прийшов ще до отримання результатів тесту газоаналізатора. Цей час працівник поліції відобразив у складеному протоколі про адміністративне правопорушення, зазначивши час виявлення правопорушення 23-41 год., при тому, що тест на алкоголь був отриманий тільки 26.02.2023 р. о 00-01 год.. Направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння не видавалось, що свідчить про те, що працівники поліції у встановленому законом порядку не направляли його у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Підтвердженням вказаних обставин є надані до суду, як докази, відео з реєстраторів поліцейських, де також не зафіксовано і роз`яснення ОСОБА_1 процесуальних прав, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, що позбавило його можливості отримати належну правову допомогу, передбачену ст. 69 Конституції України та потягло порушення його права на захист.

Тобто, працівником поліції був порушений порядок проходження огляду на визначення стану сп`яніння, передбачений Інструкцією. Таким чином, результат алкотесту, зробленого на місці зупинки транспортного засобу, не є належним та допустимим доказом у справі.

Матеріали адміністративної справи не містять жодних доказів його відсторонення від керування автомобілем та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів, та його дії не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.

Дослідивши матеріали справи, пояснення ОСОБА_1 та клопотання його захисника, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.3 Закону України «Про національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України №1452/735 від 09.11.2015, відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законів України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я щодо виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затверджено «Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» /далі Інструкція/.

За приписами частини 2, 3 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.

Згідно п.7 Розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, системний аналіз наведених законодавчих норм дає можливість зробити висновок, що законодавцем визначено два альтернативних способи проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, - або поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, або лікарем закладу охорони здоров`я.

При цьому норма закону, яка зобов`язує патрульного поліцейського направити водія на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, на переконання судді, має місце виключно у разі: відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу; його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.

На долученому до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписі, після проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, поліцейський не роз`яснює право на медичний огляд у закладі охорони здоров`я, а згода з результатами огляду, проведеного поліцейським свідчить лише про те, що він згоден з тим, що технічний засіб дійсно мав цей показник, а не про визнання винуватості взагалі.

Окрім іншого, згідно до п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. По цій справі поліцейським таке направлення не видавалося і не оформлювалося.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 р., «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р. неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій. Тобто, уі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України.

У справі «Ушакова проти України» ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Таким чином, результат алкотесту, зроблений на місці зупинки транспортного засобу суддя не може вважати належним та допустимим доказом у справі, так, як ОСОБА_1 після зробленого тесту, не було роз`яснено його право після цього пройти огляд в закладі охорони здоров`я.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП, визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак протокол є лише формою викладу звинувачення в скоєнні адміністративного правопорушення, яке на думку службової особи, яка його склала, було вчинено громадянином. При цьому, в протоколі дійсно не було зазначено конкретну модель газоаналізатора «Драгер», що позбавляє можливості перевірки факту, чи він дійсно дозволений до використання.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності достатніх належних доказів вини ОСОБА_1 , приходжу до висновку щодо недоведеності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.ст.245, 247 п.1, 280 КУпАП України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня ухвалення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який ухвалив постанову.

СУДДЯ: