Справа № 192/1697/23
Провадження № 3/192/678/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 листопада 2023 року

Суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Ковальчук Н.В.,

за участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Яковенко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду у смт Солоному Солонянського району Дніпропетровської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановила:

Від відділення поліції № 9 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області до суду надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 297077, складеним 28.08.2023, 28 серпня 2023 року об 13 год 45 хв на 440 км а/д Бориспіль Дніпро Запоріжжя водій ОСОБА_1 керував автомобілем Пежо 301, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). На вимогу працівника поліції пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору Драгер Алкотестер 6810 на місці адміністративного правопорушення або у медичному закладі категорично відмовився під запис на бодікамеру № 0000441, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від підпису протоколу водій відмовився, про що у протоколі зроблено позначку.

Разом з протоколом до суду надані направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з відмітками про відмову, диск з відеозаписом, яким зафіксовано встановлення особи ОСОБА_1 та його відмову пройти медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору Драгер алкотестер на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, відмову підписувати матеріали справи та знайомитись.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, за змістом його пояснень він у ніч з 27 на 28 серпня 2023 року він приїхав із м. Києва до м. Запоріжжя. 28 серпня йому зателефонувала знайома та сказала, що потрібно відвезти генератор військовим. Оскільки він почувався втомленим, то попросив свого товариша ОСОБА_2 сісти за кермо автомобіля та поїхати з ними. В автомобілі були він, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який керував автомобілем. Вони зупинились біля поліцейських, щоб запитати дорогу. З автомобіля вийшли він та ОСОБА_2 . Поліцейські запитали, чий автомобіль, він, ОСОБА_1 , сказав, що автомобіль належить йому. Поліцейські оглянули автомобіль та запросили його пройти разом з ними для перевірки документів. Потім йому сказали, що він у стані алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на місці і в медичному закладі, він відмовився, оскільки був пасажиром.

Захисник посилалась на те, що в діях її підзахисного відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він був пасажиром, а пасажир не зобов`язаний проходити перевірку, вказувала, що зверталась до поліції з адвокатським запитом та просила надати копію відеофайлу зупинки транспортного засобу, однак їй було надано такий самий запис, як і суду.

Свідок ОСОБА_2 повідомив суду, що 28 серпня 2023 року ОСОБА_1 попросив його поїхати разом з ним у якості водія, весь час за кермом був він, ОСОБА_2 , у в автомобілі також була жінка ОСОБА_4 . Вони зупинились біля поліцейських запитати дорогу. ОСОБА_1 пішов з поліцейським, а він залишився біля машини. Через 30 40 хв ОСОБА_1 повернувся та вони поїхали далі.

Свідок ОСОБА_3 повідомила, що у кінці серпня 2023 року вони із ОСОБА_5 та його другом Геннадієм відвозили генератор військовим, по дорозі зупинились біля поліцейських запитати дорогу, поліцейські перевірили машину, ОСОБА_6 пішов разом з поліцейськими, повернувся приблизно через 40 хвилин. За кермом автомобіля весь час був Геннадій.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника, допитавши свідків, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов таких висновків.

Суд зазначає, що відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Наданими суду разом з протоколом доказами (направленням, актом огляду та відеозаписом) не доведено факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився його підписувати.

За змістом акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів особа від огляду за допомогою ганалізатору алкотестер Драгер відмовилась; прізвище, ім`я та по батькові особи в акті не вказано.

За змістом направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, водій від огляду відмовився.

Відеозаписом зафіксовано встановлення особи ОСОБА_1 та його відмову пройти медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору Драгер алкотестер на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, відмову підписувати матеріали справи та знайомитись.

Однак доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом суду не надано, окрім як зазначення про це лише у протоколі про адміністративне правопорушення.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_3 повідомили, що за кермом автомобіля був ОСОБА_7 .

За приписами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави (рішення від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції»).

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а зазначає, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України» та ін.).

Враховуючи викладене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, суд доходить висновку, що достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суду не надано, а отже не доведено вчинення ним зазначеного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження у справі належить закрити.

Керуючись ст. 247 КУпАП,

постановила:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Солонянський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя Н.В. Ковальчук