Дата документу Справа № 335/8831/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/8831/22 Головуючий в 1 інст. Воробйов А.В.
Провадження №33/807/385/23 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , адвоката Ляховецького Т.І., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжявід 1 березня 2023 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, суддя місцевого суду встановив, що 19.11.2022 р. о 22 годині 38 хвилин, у м. Запоріжжя, Вознесенівський район, вул. Незалежної України, 68, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Honda Jazz, д.н.з НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Аlcotest Drager 6810, тест 2554, результат - 2,34 ‰. З результатами погодилася та була направлена до лікаря-нарколога в медичний заклад м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 31, де згідно висновку лікаря-нарколога №8140, складеного 19.11.2022 р. о 23 год. 30 хв., ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння, водій від керування відсторонена шляхом зупинки без порушень ПДР України, про повторність попереджена.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначила, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, не сприяв повному та об`єктивному розгляду справи, тому постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Так, зазначає, що із відеозапису, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що час огляду водія на стан сп`яніння та час роздруківки з алкотестеру мають розбіжності. Також відеозаписом не зафіксовано доказу того, що мундштук алкотестеру був запакований та раніше не використовувався, як і не зафіксований показник проходження огляду на стан сп`яніння, який складає 2,34‰. Вважає акт проведення огляду на стан сп`яніння та результати алкотестеру неналежними та недопустимими доказами.

Вказує, що огляд у медичному закладі також проводився із значними порушеннями. ОСОБА_1 не погодилась із зазначеним результатом огляду на стан сп`яніння, але у проведенні огляду іншим шляхом ОСОБА_1 було відмовлено. При цьому, матеріали справи не містять жодних підтверджень наявності ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 та факту керування нею транспортним засобом.

Просить скасувати постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 1 березня 2023 року, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку ОСОБА_1 , адвоката Ляховецького Т.І., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознакадміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, що відображено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 393904 від 19.11.2022 р. підтверджується: направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.11.2022 р. з зазначенням ознак алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів (а.с.3); роздруківкою протоколу з приладу «Драгер» від 19.11.2022 р. з результатом 2,34‰ (а.с.4); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5); висновком лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №8140 від 19.11.2022 р. з відміткою про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння (а.с.6); диском з відеозаписом події.

Дослідивши вказані вище докази, суд встановив, що у ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, про що було вказано у акті огляду, а також у відповідному направленні.

З дотриманням встановленого законом порядку, поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу проведено огляд на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6810 за згодою ОСОБА_1 , за результатами якого встановлено перебування останньої в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту - 2,34‰.

У зв`язку з незгодою ОСОБА_1 з результатами огляду на місці зупинки, відповідно до Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», проведено огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, де оглядом лікаря встановлено перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, про що складено відповідний висновок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджуючись з результатами огляду на стан сп`яніння, проведеного на місці зупинки та у медичному закладі, вказує на неналежність та недопустимість доказів, а саме акту огляду, результат алкотестеру та висновок лікаря. Зазначає про невідповідність фактичного часу огляду з часом, вказаним у роздруківці тесту, висловлює сумнів щодо цілісності упаковки мундштука, наданого їй поліцейськими на місці зупинки та лікарем для продуття, а також зазначає на відсутності фіксації показника проведеного огляду.

При цьому, досліджені апеляційним судом докази, наявні в матеріалах справи, спростовують доводи апелянта.

Так, з відомостей акту огляду на стан сп`яніння, в якому зафіксовані ознаки сп`яніння, що були виявлені поліцейськими у особи, роздруківки протоколу проведеного на місці тесту з зазначенням результату 2,34‰ та висновку лікаря вбачається, що ОСОБА_1 з їх змістом ознайомлена під особистий підпис, не погодилася виключно з результатами цих оглядів, при цьому не надала жодних зауважень щодо розбіжностей в часі та пошкоджень мундштука або його упаковки.

У зв`язку із незгодою ОСОБА_1 із результатами проведеного на місці тесту, останній було запропоновано огляд у медичному закладі, на що остання погодилася. Під час огляду водія ОСОБА_1 лікарем-наркологом, поряд із візуальним обстеженням, було зафіксовано результат проведеного за допомогою технічного приладу тесту у вигляді 2,13‰.

Відповідаючи на доводи апелянта щодо відмови їй у проведенні огляду на стан сп`яніння іншим способом, суд виходить з наступного.

Згідно п. п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 р. за №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу І цієї Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

З п.п. 3, 4 розділу ІІІ Інструкції слідує, що огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством з метою встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

За приписами вказаної Інструкції, лабораторні дослідження проводяться для визначення наркотичного засобу або психотропної речовини з метою виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Тому, на переконання апеляційного суду, працівниками поліції та лікарем медичного закладу було дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст.266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а зафіксовані на відео події наявні у достатньому об`ємі задля встановлення обставин, які мають значення у рамках даної справи.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 провину не визнала в інкримінованому правопорушенні, пояснила, що не вживає алкоголь, а тому сіла за кермо автомобіля. При цьому припускала про можливість вжиття нею в лікувальних цілях настоянки «Пустирник».

З дослідженого апеляційним судом відеозапису, наявного в матеріалах справи, вбачається, як ОСОБА_1 спілкується біля свого автомобіля з працівниками поліції. У зв`язку з тим, що поліцейський почув від неї запах алкоголю, погодилася пройти огляд на місці зупинки за допомогою спецприладу, результатом продуття встановлено 2,34‰.

Через незгоду з результатом тесту, проходить огляд у медичному закладі, висновком лікаря встановлено перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Як під час продуття алкотесту на місці зупинки, так і під час огляду у лікаря, ОСОБА_1 не погоджувалася з результатами проведеного огляду, стверджувала, що вживала столову ложку пустирника. При цьому не оспорювала факт керування транспортним засобом.

Суд зауважує, що сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду з приводу доведеності провини ОСОБА_1 і їх відповідність критерію достатності для такого висновку.

За змістом апеляційної скарги, ОСОБА_1 оспорює факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, мотивуючи це відсутністю фіксації відеозаписом події такого керування.

Однак, вважаю доводи апелянта в цій частині непереконливими, оскільки на відео зафіксовано перебування ОСОБА_1 на кермом, повідомлення їй працівниками патрульної поліції причин зупинки транспортного засобу з огляду на наявні сліди ДТП. При цьому під час спілкування водія із працівниками поліції, проходження оглядів та оформлення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 заперечень з приводу керування нею транспортним засобом не висловлювала, в протоколі про це не зазначала.

Сукупність зафіксованих на відео обставин не викликає жодного сумніву з приводу керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не заперечувала факту керування автомобілем.

Отже, викладені у апеляції доводи щодо не керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд, проаналізувавши зібрані по справі докази, вважає недоведеними, а зафіксована процедура огляду на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відповідала положенням ст. 266 КУпАП.

Суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, а сукупність відображеної на відео інформації переконує у керуванні ОСОБА_1 автомобілем.

Суд зауважує, що сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду з приводу доведеності провини ОСОБА_1 і їх відповідність критерію достатності для такого висновку.

Тому, на думку апеляційного суду, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння у вказаний час та у зазначеному місці не викликає сумніву, а позиція останньої спрямована на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, належним чином вмотивовані, повністю відповідають фактичним обставинам справи, суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАп справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжявід 1 березня 2023 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник