Провадження № 3/761/6417/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Фролова І.В. розглянувши матеріали, які надійшли з Ради адвокатів Донецької області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , який займає посаду заступника директора - розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, місце знаходження - м. Київ, Січових Стрільців, буд. 17,

- за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва з Ради адвокатів Донецької області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Із наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення серії ДН № 0066 від 14 серпня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника директора - розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (), в порущення вимог п. 1 ч. 1 ст. 20 та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» листом № 9063/23 від 02.08.2023 відмовив у наданні відповіді та не надав інформацію сформованої у адвокатському запиті № 907-2 від 20.07.2023 адвоката Осика Сергія Валентиновича, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.5 ст. 212-3 КУпАП.

Гр. ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

На адресу суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Мартяна О.В. про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи.

З вказаного приводу суд зауважує, що судом вже було відкладено розгляд справи задля надання справи на ознайомлення представнику.

З урахуванням викладеного, суд залишає наведене клопотання про відкладення без розгляду.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення від 26.06.2023 серія ДН №0064 та додатки до нього, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», держава створює належні умови для діяльності адвокатури та забезпечує дотримання гарантій адвокатської діяльності.

За приписами ст. 24 цього Закону адвокат може звернутися з запитом про надання інформації.

Частиною 2 ст.24 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що установа, до якої надійшов адвокатський запит, зобов`язана не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію.

Одним із механізмів забезпечення адвокатської діяльності є передбачена ч. 5 ст. 213-3 КУпАП відповідальність за неправомірну відмову в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності на адвокатський запит.

Отже, із зазначеного вбачається, що у випадку надходження до відповідної установи адвокатського запиту, у разі, якщо ця установа є розпорядником запитуваної інформації та документів, покладений обов`язок надати таку інформацію ініціатору запиту.

Як вбачається з матеріалів провадження, адвокат Осика Сергій Валентинович , який має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1113 від 29.10.1998 року видане Донецькою обласною КДІСА, обліковується у Раді адвокатів Донецької області, надаючи правову допомогу ОСОБА_2 , діючи на підставі ордеру серії АН № 1132936 від 21.03.2023 року, у порядку ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» звернулась із адвокатським запитом № 923 від 03.04.2023 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зі змісту адвокатського запиту № 907-2 від 20.07.2023 вбачається, що адвокатом Осика С. В. надається правова допомога ОСОБА_2 , у зв`язку з чим запитувана інформація та фотокопії документів які знаходяться у розпорядженні Фонду гарантування вкладів фізичних осіб могли бути використані адвокатом межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000695, зареєстрованого 01.04.2021 Державним Бюро Розслідувань у ЄРДР за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України 01.04.2021, що до можливої протиправної діяльності посадових осіб Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Виходячи з наведених обставин адвокат звернувся адвокатським запитом № 907-2 від 20.07.2023 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з проханням надати інформацію у вигляді фотокопій документів:

1) положення служби внутрішнього аудиту, затвердженого Адміністративною радою Фонду за поданням виконавчої дирекції Фонду, в редакціях, які діяли з 2012 по 2023 рік;

2) звітів служби внутрішнього аудиту, затверджені Адміністративною радою Фонду, з 2012 по 2023 рік;

3) рішень Виконавчої дирекції Фонду про затвердження положення утворених колегіальних органів з питань консолідації та продажу активів банків з 2012 по 2023 рік;

4) рішень адміністративної ради Фонду про перевірку результатів фінансової та інвестиційної діяльності Фонду з 2012 по 2023 рік.

5) рішень, наказів чи інших розпорядчих документів по формуванню колегіальних органів Фонду та осіб (ПІБ), які входили до цих утворених колегіальних органів з питань консолідації та продажу активів банків з 2012 по 2023 рік;

До адвокатського запиту № 907-2 від 20.07.2023 адвокатом Осика С.В. були долучені копії його свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордеру.

02 серпня 2023 року на адресу адвоката Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надіслав письмове повідомлення № 9063/23 за підписом директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 , зі змісту якого вбачається що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб відмовив адвокату у наданні відповіді на інформацію сформованої у адвокатському запиті № 907-2 від 20.07.2023.

Відповідальність за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП настає за неправомірну відмову в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або члена відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», та тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти п`яти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За правилами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, в тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд зауважує, що адвокатський запит адвоката Осики С.В. № 907-2 від 20.07.2023 за змістом, формою та долученими до нього документами відповідає вимогам ч. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокату та адвокатську діяльність», а запитувана у них інформація необхідна адвокату для надання правової допомоги клієнту, а тому ОСОБА_1 не мав законних підстав для відмови у наданні відповіді на зазначений адвокатський запит.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Необхідно зазначити, що відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно з вказаною позицією ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Вина ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3КУпАП підтверджується наявними у справі доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДН № 0066 від 14.08.2023 року та іншими доданими до нього доказами в їх сукупності.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, що узгоджуються між собою, приходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Проте, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Враховуючи, що правопорушення у відповідності до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії ДН № 0066 від 14.08.2023 року було вчинено 02 серпня 2023 року, з часу вчинення правопорушення минув тримісячний строк накладення стягнення, а тому провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. ст. 27, 33, 38, 212-3, 247, 283-285, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП України закрити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя