Справа № 454/428/23 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 33/811/731/23 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Самулевич О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 21 лютого 2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80коп. судового збору.

За постановою суду, 31.01.2023р. близько 23.20год. в напрямку 804-го прикордонного знаку на відстані 1000м від лінії державного кордону на території Сокальської об`єднаної територіальної громади Червоноградського району Львівської області ОСОБА_1 вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону України в Республіку Польща поза пунктом пропуску та без відповідних дозвільних документів.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Сокальського районного суду Львівської області від 21 лютого 2023 року, скасувати її та закрити провадження у справі.

На підтвердження обставин щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження апелянт зазначає, що він не був присутній при розгляді справи в суді першої інстанції, а про наявність оскаржуваного рішення останній дізнався лише 17.04.2023.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що 31 січня 2023 року він супроводжував свою знайому ОСОБА_2 до державного кордону України, а саме до державного митного пропуску «Угринів», наміру перетинати кордон він не мав.

Вважає, що саме його перебування в прикордонній зоні без умислу перетинання державного кордону, не може утворювати склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Самулевич О.М., які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1КУпАП.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП настає у випадку перетинання або спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Диспозиція статті 204-1 КУпАП має бланкетний характер, у зв`язку з чим встановлення складу адміністративного правопорушення регулюється спеціальним нормативним актом, що регулює порядок перетинання державного кордону України, яким є Закон України «Про державний кордон України».

Так, ч.1,2 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Крім того, ч.3 ст. 9 вказаного Закону визначено що, пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 31 січня 2023 року серії ЗхРУ № 284191, 31.01.2023р. близько 23.20год. в напрямку 804-го прикордонного знаку на відстані 1000м від лінії державного кордону на території Сокальської об`єднаної територіальної громади Червоноградського району Львівської області ОСОБА_1 вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону України в Республіку Польща поза пунктом пропуску , без відповідних документів, що дають право на виїзд з України в умовах воєнного стану та без дозволу відповідних органів влади, чим порушив вимоги ст.9 Закону України «Про державний кордон України» тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Будь-які зауваження чи скарги ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначив, як і не оскаржував дій прикордонників до відповідних органів.

Більше того, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 відмовився від підпису протоколу про адміністративне правопорушення в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Крім того, вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП підтверджується належними та допустимими доказами у відповідності до ст.251 КУпАП, а саме:

- рапортом начальника відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Нісмичі`Толчинського М. від 31 січня 2023 року.

- протоколом затримання ОСОБА_1 від 31 січня 2023 року.

Вказані докази є належними та допустимими, є взаємоузгодженими між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, дослідивши всі зібрані у справі докази, дав їм належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_5 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.204-1 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком судді суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги статті ст. 9 Закону України «Про державний кордон» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 204-1 КУпАП, оскільки версія подій апелянта, що він наміру перетинати кордон не мав, а лише супроводжував до кордону свою знайому ОСОБА_2 - оцінюється судом критично.

Не вбачає апеляційний суд підставою для скасування оскаржуваної постанови розгляд справи суддею першої інстанції без участі ОСОБА_1 , адже порушене його право на безпосередню участь у судовому засіданні відновлене шляхом подачі ним апеляційної скарги та його участі в суді апеляційної інстанції.

Апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги. Судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Сокальського районного суду Львівської області від 21 лютого 2023 року.

Постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 21 лютого 2023 року щодо ОСОБА_1 , залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк