Справа № 462/2069/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 червня 2023 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м.Львова Колодяжний С.Ю., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , її захисника адвоката Чорнейко О.І., законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , розглянувши матеріали, які надійшли з ВП № 1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, пенсіонера, місце проживання якої зареєстроване та проживаючої на АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст.154 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 08.03.2023 року о 15.30 год. на вул.Загородній, 30 у м.Львові допустила порушення правил утримання собаки, а саме: самовигул собаки породи німецька вівчарка, який самостійно пересувався вулицею Загородною у м.Львові без супроводу та нагляду господаря, внаслідок чого вкусив в праве стегно малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіявши шкоди її здоров?ю, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №318345 від 24.04.2023 року за ч.3 ст.154 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП, не визнала, пояснивши, що дійсно їхня німецька вівчарка випадково вибігла з подвір`я і бігала без супроводу по вул.Загородній у м.Львові, однак малолітню дитину ОСОБА_2 не кусала. Вважає, що поданий суду відеозапис з камер відеоспостереження спростовує факт укусу собакою потерпілої та заподіяння шкоди її здоров`ю, а наявні у справі медичні документи є неналежно оформленими і сумнівними. Крім того, зазначила про те, що потерпілу їй не було показано після укусу собаки, що, на її думку, підтверджує те, що такий не кусав дитину.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Чорнейко О.І. зазначила про те, що власником собаки породи «німецька вівчарка», яка має кличку «Майк», є донька ОСОБА_1 ОСОБА_4 , яка проживає разом з особою, що притягається до адміністративної відповідальності. У зв язку з цим, вважала, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення. Окрім цього, зазначила про те, що з відеозапису з камер відеоспостереження вбачається те, що дитина після того, як на неї почав скакати собака, спокійно заходить в будинок, а тому це спростовує факт того, що собака завдав шкоди здоров`ю потерпілої.

Законний представник потерпілої ОСОБА_2 ОСОБА_3 пояснила, що є матір?ю малолітньої потерпілої, яку вкусив собака. Зазначила про те, що її малолітня донька ОСОБА_5 08.03.2023 року поверталася зі школи додому і вже була біля хвіртки, щоб зайти на подвір`я, коли на неї кинувся сусідський собака, який бігав вулицею без нагляду, та вкусив дитину у стегно. Чоловік, який був в цей час надворі, кинувся до доньки і запустив її на подвір`я. Побачивши, що ОСОБА_5 вкусив собака в ногу, вони поїхали у КНП «5-а міська клінічна лікарня м.Львова», однак там пояснили, що в даному випадку за медичною допомогою потрібно звернутися у дитячу лікарню на АДРЕСА_2 . Привізши доньку туди, у відділення ургентної хірургії дитині поставили діагноз кусана рана правого стегна. Донька була дуже стривожена, мала температуру та лікарі прийшли до висновку про необхідність госпіталізації та введення вакцинації, що було зроблено. В подальшому дитина отримала ще чотири дози вакцини.

Свідок ОСОБА_6 ургентний черговий хірург у відділенні ургентної хірургії Лікарні Святого Миколая на вул.П.Орлика, 4 у м.Львові повідомила про те, що деталей огляду потерпілої ОСОБА_2 пригадати не може, оскільки велика кількість пацієнтів щодня, однак пам`ятає візуально маму цієї дитини - ОСОБА_3 . Підтвердила те, що вона складала та підписувала виписку із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_2 , яка міститься у матеріалах справи, і що вказані у виписці дані відповідають дійсності. Зазначила про те, що за даними виписки загальний стан дитини при поступленні до неї на огляд був середньої важкості, діагноз було поставлено - кусана рана правового стегна та була проведена хірургічна обробка такої рани. Потерпілу було госпіталізовано та введено першу дозу антирабічної вакцини, а 09.03.2023 року виписано з лікарні.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , оскільки проживає на АДРЕСА_1 . Ствердила, що бачила через вікно свого помешкання, як донька ОСОБА_3 ОСОБА_5 йшла додому. Вже біля самої хвіртки при вході на подвір`я Мединських на дитину кинувся та вкусив сусідський собака, який часто гуляє на вулиці без супроводу господарів і не дає можливості безпечно пересуватись перехожим. Після того, як собака накинувся на дитину, її батько швидко пустив дочку на подвір`я, а сам натомість вибіг на вулицю. Було видно, що дитина перелякана та трималася весь час за ногу.

Заслухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Суб`єктивна сторона відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи є необхідним елементом суб`єктивної сторони. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Відсутність хоча б одного з них виключає склад правопорушення в цілому.

Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 3 ст.154 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях), що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.

Статтею 4 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» (далі Закон), сфера дії якого поширюється на відносини, що виникають у зв`язку з утриманням тварин та поводженням із ними фізичних та юридичних осіб, встановлені основні принципи захисту тварин від жорстокого поводження, а саме поводження з тваринами ґрунтується на таких принципах, як утримання і поводження з домашніми тваринами без мети заподіяння шкоди як оточуючим, так і самій тварині.

Відповідно до положень ст.9 цього Закону дозволяється утримувати домашніх тварин у вільному вигулі на ізольованій території, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на прив`язі або без неї. Особи, які утримують домашніх тварин, мають право з`являтися з ними поза місцями їх постійного утримання (супроводжувати їх). При цьому, особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити, зокрема, безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Статтею 12 Закону визначено особливості права власності та інших речових прав на тварин, зокрема передбачено, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Також, ст. 9 Закону передбачено, що правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування.

Згідно із Правилами утримання і поводження з домашніми тваринами у м.Львові, затвердженими ухвалою Львівської міської ради № 6225 від 23.01.2020 року (далі Правила), такі спрямовані в тому числі на забезпечення життя та здоров`я людей.

У п.3.1. Правил (п.3.1.3., п.3.1.5.) закріплено, що власник домашнього собаки зобов`язаний забезпечувати наявність повідка, що необхідний для здійснення вигулу домашньої тварини поза місцем постійного утримання, а пересування собак без повідків дозволяється лише на вигульних, тренувально-вигульних майданчиках та під час проведення виставок (на спеціальних рингах).

Крім того, даними Правилами забороняється вигулювати та виводити за межі помешкання чи садиби собак без ідентифікаційного жетону, повідка та засобів для прибирання екскрементів, а також відпускати собак на самовигул, тобто, самостійне пересування власницьких домашніх тварин у громадських місцях без нагляду господаря (п. 2.4.9., 3.2.1., 3.2.2.).

При цьому, відповідно до Правил, фізичним та юридичним особам дозволено утримувати належних їм собак на прибудинкових територіях, однак за умови наявності справної огорожі, що унеможливить несанкціонований вихід собаки за межі території (п. 3.3.1.).

Як достовірно встановлено під час судового розгляду, ОСОБА_1 є фактичним власником і господарем собаки породи «німецька вівчарка», оскільки, як сама підтвердила, вона утримує і опікується цією твариною.

Водночас суддя відхиляє і не приймає до уваги доводи захисника адвоката Чорнейко О.І., що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є власником собаки, який вказаний у протоколі, оскільки дані ветеринарного паспорта, де власником собаки значиться донька ОСОБА_1 ОСОБА_4 , спростовуються поясненнями самої ОСОБА_1 і такий документ не є належним підтвердженням права власності на тварину, так як право власності на тварину, відповідно до п.4.2 Правил, підтверджується реєстраційною карткою, отриманою під час реєстрації тварини у муніципальному реєстрі, наявним на тварині муніципальним номерним жетоном, наявним електронним транспондером з індивідуальним номером з відповідною інформацією про тварину та її власника в електронному муніципальному реєстрі тварин м. Львова.

Таким чином, ОСОБА_1 , як власниця собаки, що є джерелом підвищеної небезпеки, зобов`язана була недопустити його самовигулу, стежити за тим, щоб її собака не спричинив шкоду здоров`ю інших осіб.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї винуватості у вчиненому правопорушенні, її вина підтверджується матеріалами справи, які є належними доказами в розумінні ст.251 КУпАП, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серіїАПР18 №318345 від 24.04.2023 року, випискою із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_2 , даними про прохведення щеплень малолітній ОСОБА_2 , відеозаписами, долученими до матеріалів справи, поясненнями законного представника малолітньої потерпілої, свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , даними в суді, а також письмовими поясненнями ОСОБА_8 , яка є мешканкою будинку АДРЕСА_1 і почувши з вулиці крики, вийшла та побачила сусідську собаку, яка систематично гуляє вулицею сама, без нагляду, а також дитину, яка плакала, з батьком ОСОБА_9 , який повідомив про напад собаки.

Суд надає віри поясненням законного представника потерпілої ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_7 , даними в суді, які є послідовними, узгоджуються між собою, а також письмовими поясненнями ОСОБА_8 про обставини події, та підтверджують той факт, що малолітню потерпілу ОСОБА_2 вкусив сусідський собака.

Так, свідок ОСОБА_7 , яка проживає АДРЕСА_1 , бачила з вікна свого будинку як відбувалась сама подія та те, як сусідський собака кинувся на дитину та вкусив за ногу. Підтвердила, що дочку впустив на подвір?я батько, який був в той час надворі. Після цього, батько, побачивши стан дівчинки, з криками вибіг на вулицю. Крім того, зазначила, що дівчинка була дуже налякана, трималась весь час вверху за ногу. Такі пояснення свідка повністю узгоджуюються з наданими суду відеозаписами події з камери відеоспостереження.

Крім цього, як вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_2 , потерпіла 08.03.2023 року поступила до Лікарні Святого Миколая (КНП «1 Територіальне медичне об`єднання м.Львова») на вул.П.Орлика, 4 у м.Львові у відділення ургентної хірургії із загальним станом середньої важкості, де їй було поставлено діагноз кусана рана правого стегна. Як підтвердила свідок ОСОБА_6 , яка є лікарем-хірургом та проводила огляд потерпілої, складала та підписувала досліджувану виписку, що ОСОБА_2 , за даними виписки, дійсно поступала до неї на огляд із скаргою на наявність кусаної рани правового стегна, що після обстеження пацієнта підтвердилося, в подальшому було проведено хірургічну обробку рани в ургентному порядку 08.03.2023 року, госпіталізовано та введено першу дозу антирабічної вакцини.

В подальшому, 02, 15 та 22.03.2023 року і 05.04.2023 року малолітній потерпілій ОСОБА_2 проведено ще 4 щеплення у зв`язку із укусом собаки.

Водночас суд критично оцінює пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , надані в суді про те, що потерпілу не кусав собака, оскільки це, на її думку, підтверджується відеозаписами та тим, що їй не було показано дитину після укусу собаки.

Проте із досліджених судом відеозаписів з камери відеоспостереження, видно, що малолітня потерпіла йде вулицею, наближаючись до свого будинку. Коло хвіртки до входу на подвір`я на неї декілька разів скаче собака, після чого видно, що дівчина перелякана та хапається рукою за ногу. Батько дитини швидко запускає дитину на подвір`я, нахиляється до дитини, дивиться на її ногу та вибігає сам на вулицю з криками. Дівчинка іде до будинку, за декілька секунд вибігає стривожена мама з будинку, на чому записи припиняються.

Отже, факти укусу собакою ОСОБА_1 , який знаходився на вулиці без нагляду, малолітньої ОСОБА_2 у вказані в протоколі час та місці і заподіяння внаслідок цього шкоди здоров`ю потерпілої знайшли своє підтвердження сукупністю досліджених під час розгляду справи доказів.

Також дослідженими доказами підтверджується та обставина, що ОСОБА_1 і раніше систематично допускала самовигул собаки породи німецька вівчарка, яка 08.03.2023 року вкусила малолітню ОСОБА_2 , без супроводу та нагляду господаря і на зауваження сусідів щодо таких порушень і небезпеки, зокрема для дітей, не реагувала.

Суддя зауважує, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №318345 від 24.04.2023 року відсутні посилання на порушення ОСОБА_1 конкретних правил утримання собак, разом з тим, при формулюванні обвинувачення у такому протоколі викладена суть правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , із вказанням певних дій, які становлять об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, що відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Таким чином, суддя виходить з того, що висунуте і сформульоване у протоколі обвинувачення, було зрозуміле ОСОБА_1 , на протилежне під час судового розгляду ні вона, ні її захисник не вказавали, а також зважає на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення повинен відповідати завданням, визначеним ст.1 КУпАП, рішення суду повинне бути справедливим, а покарання, у випадку вчинення і доведення правопорушення, - невідворотним і таким, яке би запобігало вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Слід зазначити, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.154 КУпАП є одним із найнебезпечнішим правопорушень в галузі житлових прав громадян, житлово-комунального господарства та благоустрою, оскільки заподіює шкоду здоров`ю людей або їх майну, а наслідком правопорушення, яке є предметом розгляду, є заподіяння шкоди здоров`ю малолітньої дитини, 2012 року народження.

Враховуючи наведене, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 допустила порушення правил утримання домашніх тварин, не забезпечила утримання собаки на ізольованій території, допустила її самовільний вигулбез супроводу та нагляду господаря, що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю малолітньої потерпілої, а тому в її діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП.

З врахуванням даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого нею правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з конфіскацією тварини.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі ухвалення судом постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 грн.

Керуючись ст. 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрати їй адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., з конфіскацією тварини.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний