ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/1427/22Головуючий у 1-й інстанції Німко Н.П.
Провадження № 33/817/628/23 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Терлюка О.Я.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Терлюка О.Я., на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 01 серпня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Бережанського районного суду Тернопільської області від 01 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, ОСОБА_1 20 листопада 2022 року о 09 год. 50 хв. по вул. Червона в м. Бережани керував транспортним засобом ВАЗ 2105 (номерний знак НОМЕР_1 ) в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810, результат 2,58‰.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвокат Терлюк О.Я., вважає дану постанову необ`єктивною, незаконною і необґрунтованою, такою, що не відповідає обставинам справи, ухваленою з істотним порушенням норм процесуального права, та неправильного застосування норм матеріального права.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що в графі суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин протоколу зазначено, що водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, проте відсутня вказівка на те, що водію на місці зупинки було запропоновано у присутності двох свідків пройти огляд на визначення стану сп`яніння у медичному закладі.

Вказує, що у графі суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин не зазначено встановлених поліцейським у водія ознак алкогольного сп`яніння, які б слугували підставою для проведення огляду останнього на стан сп`яніння.

Крім цього, зазначає, що з наявного в матеріалах справи відеозапису, поліцейським не було названо ОСОБА_1 жодних ознак алкогольного сп`яніння, на підставі чого він був зобов`язаний пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Вважає, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, а тому є недійсним, оскільки медичне освідчення ОСОБА_1 проведено 20.11.2022 року о 11 год. 22 хв., тобто більше ніж через 1 год. 09 хв. з моменту встановлення підстав/складання протоколу, який складено 20.11.2022 року о 10 год. 13 хв.

Звертає увагу, що поліцейський самостійно зробив висновок про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 не погоджувався з тестом і не погоджувався з результатом тесту.

Апелянт вказує на те, що у акті огляду відсутні дата та час його складання, не вказано документ, який посвідчує особу порушника, не долучено доказів про вручення ОСОБА_1 примірника акту огляду на стан алкогольного сп`яніння. Матеріали справи не містять направлення особи на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Також судом при ухваленні оскаржуваного рішення судом не взято до уваги те, що матеріали справи не містять відомостей про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, а також те, що не долучено свідоцтва, що стосується технічного приладу відеокамери, відео не є безперервним, а тому не може відображати усю суть адміністративного правопорушення, є недопустимим та неналежним доказом.

Захисник стверджує, що з відеозаписів неможливо встановити момент зупинки транспортного засобу, його руху, та те, що саме ОСОБА_1 був за кермом даного транспортного засобу.

Просить скасувати постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 01 серпня 2023 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Одночасно, ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження з тих мотивів, що сторона захисту була відсутня в судовому засіданні в день винесення рішення місцевим судом, постанову Бережанського районного суду від 01 серпня 2023 року сторона захисту не отримувала, про прийняту постанову, її зміст дізнався 11.10.2023 з відкритих джерел, зокрема з офіційного сайту Судова влада України.

Заслухавши апелянта адвоката Терлюка О.Я., який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 01 серпня 2023 р. та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАп у зв`язку з відсутністю в його діях складу адмінправопорушення; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апелянту слід поновити строк на апеляційне оскарження, який пропущено з поважних причин і відмовити у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до вимог п. 2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №093140 від 20 листопада 2022 року, ОСОБА_1 20 листопада 2022 року о 09 год. 50 хв. по вул. Червона в м. Бережани керував транспортним засобом ВАЗ 2105 (номерний знак НОМЕР_1 ) в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан спітніння проводився за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810, результат 2,58‰.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівника патрульної поліції встановлено, що працівниками поліції було виявлено факт керування гр. ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2105, державний номерний знак НОМЕР_1 , який не впорався з керуванням та заїхав в кювет.

Також в матеріалах справи міститься письмові пояснення ОСОБА_2 , який вказав, що проживає за адресою АДРЕСА_1 ; 20.11.2022 року близько 09 год. 50 хв. він вийшов на вулицю, щоб закрити ворота та побачив як водій автомобіля марки ВАЗ 2105 (д.н.з. НОМЕР_1 ) не впорався з керуванням та з`їхав у кювет.

Дані обставини також потверджуються електронним рапортом працівника поліції від 20.11.2022.

Суд враховує, що рапорт поліцейських за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вказаний документ містить дані про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності з всіма наявними доказами.

Тому, стверджувати про незаконність зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , як про це зазначає апелянт в апеляційній скарзі, апеляційний суд підстав не вбачає.

Окрім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що підстава для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 в даному випадку жодним чинимо не впливає на факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Твердження апелянта про те, що він не керував траспортним засобом ВАЗ 2105 (д.н.з. НОМЕР_1 ), спростовуються переглянутими відеозаписами із нагрудних камер поліцейських. Так, як вбачається із відеозаписів, саме ОСОБА_1 був за кермом вказано автомобіля, коли до нього під`їхали працівники поліції.

При цьому, ОСОБА_1 протягом всього часу будь-яких пояснень про те, що транспортним засобом керувала інша особа, поліцейським не повідомляв; не вбачається таких обставин і з матеріалів справи.

Таким чином, заперечення стороною захисту факту керування транспортним засобом розцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності.

Також відеозаписом з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, що на запитання поліцейського чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої, останній повідомив працівників поліції, що вживав пиво, після чого запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на що водій транспортного засобу ОСОБА_1 погодився.

Крім цього, відеозаписом підтверджується наявність у ОСОБА_1 чітко виражених зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння, які згідно п. 3 Інструкції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, давали підставу працівними поліції вимагати проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме - порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці, нестійка хода.

Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського засвідчено, що за результатом проведеного огляду з використанням технічного приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест» 6810 виявлено вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 2,58 проміле, з чим останній погодився та не бажав проходити такий огляд в медичному закладі.

З результативно проведеного огляду ОСОБА_1 погодився, що підтверджується матеріалами провадження.

З огляду на вказані вище докази, які належним чином досліджені судом першої інстанції, вважаю, що дії працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , узгоджуються з приписами ст.266 КУпАП та відповідають вимогам Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735.

Доводи апеляційної скарги у частині того, що працівниками поліції не були залучені свідки під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не заслуговують на уваги, оскільки частиною 2 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку відеозаписи з спеціальних технічних засобів нагрудних бодікамер, додані до матеріалів справи (а. с. 9).

Той факт, що порушено безперервність відеозаписів долучених до матеріалів справи та не відповідність дати та часу на окремих фрагментах відеозапису, що на думку захисту є недопустимим доказом, не є підставою для скасування рішення суду, оскільки відеозаписом чітко зафіксовано виявлене працівниками поліції правопорушення. Наведені апелянтом міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічної точки зору могли поставити під сумнів достовірність проведеного відеозапису.

Твердження апелянта, що йому не було вручено направлення в медичний заклад для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння огляд, на що звертає увагу апелянт, є голослівними, оскільки видача водію направлення на проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння чинним законодавством не передбачена. Таке направлення оформлюється поліцейським виключно для лікаря закладу охорони здоров`я, а у разі відмови водія від проходження такого огляду, логічним є його відсутність.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з неповнотою судового розгляду, а також порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги в цілому повторюють доводи клопотання про закриття провадження у справі, які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Твердження апелянта про необхідність закриття провадження на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, про що він зазначає у поданій до суду заяві, вважаю безпідставними, оскільки винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та адміністративне стягнення на нього накладено судом в межах строків, визначених статтею 38 КУпАП.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Бережанського районного суду Тернопільської області від 01 серпня 2023 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити адвокату Терлюку О.Я. строк на апеляційне оскарження постанови Бережанського районного суду від 01 серпня 2023 року відносно ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Терлюка О.Я. залишити без задоволення, а постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 01 серпня 2023 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя