Справа № 548/1135/23
П О С Т А Н О В А Провадження №3/548/306/23

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2023 року м. Хорол

Суддя Хорольського районного суду Полтавської області Коновод О.В. , розглянувши матеріали, які надійшли з СРПП ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , працюючого інженером з охорони праці СВК " Багачанський" , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

На розгляд до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 397662 від 13.05.2023, в якому зазначено, що 23.05.2023 о 08.55 год. у с. Хильківка по вул. Партизанській, 18, Лубенського району Полтавської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ - 210994» днз НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою алкотестера «Драгер» № 0431 тест 2203, результат тесту 0,27 ‰. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі водій відмовився, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України і вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 вину у вчиненні адмінправопорушення, яке ставиться йому у вину, не визнав. Надав пояснення, вказавши, що категорично не погоджується з зазначеним вище інкримінованим правопорушенням, та вважає що провадження підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу події адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Матеріали справи не містять прямих, безспірних, безсумнівних та достатніх доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а при складанні зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення поліцейські допустили ряд істотних порушень закону в частині процесуальних дій, пов`язаних із проведенням огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення його результатів, що призвело до помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд вважає, що адміністративна справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно із ст.280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто, одними із ознак складу правопорушення є факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тому орган, який складає матеріали справи про адміністративне правопорушення повинен довести дані факти.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться у вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Згідно із ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255цього Кодексу.

Як наслідок, ст. 252 КпАП України, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, у т.ч. й за ст. 130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог ст.ст. 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні містится в самому протоколі.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За змістом статті 266 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться лише за наявності підстав вважати, що особа, яка керує транспортним засобом перебуває у стані сп`яніння.

Наведені положення закону розкрито та конкретизовано у підзаконних актах.

Відповідно до пункту першого розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожньої руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України в 07.11.2015 №1395 (далі - Інструкція №1395), водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншої сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пунктом 3 цього розділу Інструкції №1395 закріплено, що направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу ішвидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі - Порядок №1103).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препарати що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно з пунктами 2-3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, ще вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння здійснюється лише за наявності у нього ознак сп`яніння. Наявність такої передумови, як «за наявності ознак» збалансовує втручання органів державної влади у здійсненні людиною права на повагу до свого приватного життя. Тому недопустимим є свавільне, безпідставне спонукання особи проходити відповідний огляд.

Проте, у наявних складених адміністративних матеріалах неможливо встановити факт того, що поліцейські виявляли у ОСОБА_1 певні ознаки алкогольного сп`яніння, які зазначені в Інструкції. Зазначене підтверджується відеозаписом, долученим до справи. Про наявність будь-яких ознак алкогольного сп`яніння взагалі не згадано у протоколі про адміністративне правопорушення.

Із матеріалів справи, вбачається, що у ОСОБА_1 поведінка адекватна, відповідає обстановці, координація рухів не порушена, міміка звичайна, хода стійка, ознаки нервово психічних захворювань, ураження центральної нервової системи, фізичного виснаження відсутні, запах алкоголю з рота не відчувається.

Відповідно до пп. а) п. 2.9 Правил дорожнього руху, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами), водієві, крім іншого, забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до судової практики, викладеної в постановах Київського апеляційного суду від 07.02.2020 року у справі №759/21201/19 та Житомирського апеляційного суду від 18.03.2020 року у справі № 279/5083/19, технічний прилад марки «Drager Alcotest 6810» не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України.

Так, вимоги, які поширюються на медичні вироби та допоміжні засоби до них, а також встановлюють умови введення їх в обіг та / або експлуатацію і проведення процедури оцінки відповідності, встановленіпостановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2013 року N 753 "Про затвердження Технічного регламенту щодо медичних виробів".

Відповідно донаказу МОЗ України від 10.02.2017 року N 122, Держлікслужба здійснює ведення Реєстру осіб, відповідальних за ведення медичних виробів, активних медичних виробів, які імплантують та медичних виробів для діагностики in vitro в обіг. Орган з оцінки відповідності інформує, зокрема Держлікслужбу про всі видані, змінені, доповнені, тимчасово припинені, відкладені або відхилені сертифікати відповідності.

Відповідно до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення Газоаналізатор "Drager Alcotest 6810" не містить оцінки відповідності та державної реєстрації. Між тим, відповідно донаказу МОЗ України від 10.02.2010 року N 95, строк дії свідоцтва приладу "Drager Alcotest 6810" про державну реєстрацію N 7261/2007 від 10.02.2010 року, вичерпаний 10.02.2015 року.

«…Таким чином, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу марки "Drager Alcotest 6810", який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України.

Із урахуванням викладеного, оглядводія за допомогою технічного приладу марки "Drager Alcotest 6810", проведений із порушенням вимог Інструкції та положень ст. 266 КУпАП, у зв`язку із чим, результати проведеного огляду не можуть бути використані судом як доказ вини водія у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП…»

У зв`язку з тим, що огляд проводився з порушеннями порядку експлуатації відповідного спеціального технічного засобу Драгер 6810, вважаю акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 26.01.2023 року відносно ОСОБА_1 недопустимим доказом

Згідно п.п. 4, 7 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішні справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до змісту п.п. 3-4 розділу ІІ Інструкції передбачено, що поліцейськими для проведення огляду на стан сп`яніння використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Пунктом 5 Розділу II Інструкції визначено, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

За змістом інструкції з експлуатації газоаналізатору «Alcotest 6810», яка є публічно доступною на сайті офіційного представника концерну Drager Safety AG & Co в Україні (http://www.saturn-data.com/ukr/products/631/0/531/), умовою правильної роботи приладу є суворе дотримання вимог, що наведені у розділі «Інтервали технічного обслуговування», яким передбачено, що інтервал між операціями «Сервісне технічне обслуговування» і «Градуювання» має бути не менше ніж 1 раз на 6 місяців. Також вказано, що за технічними характеристиками границі допустимої похибки результату в діапазоні 0,00-0,84‰ (проміле) становлять ± 0,04‰ (проміле), та ± 5 % (від показання) в діапазоні > 0,84 ‰.

Останнє калібрування приладу Alkotest 6810 Drager, який використовувався для проведення огляну на стан сп`яніння ОСОБА_1 , проводилось 14.02.2023 року, що вказано на роздруківці результату тесту, тобто більш ніж за 3 місяці до проведення огляду ОСОБА_1 з його використанням.

Таким чином показники газоаналізатору «Alkotest 6810» можуть перевищувати гранично допустимі похибки, передбачені його інструкцією.

З огляду на вказане, вважаю, що результат огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , зафіксований газоаналізатором «Alkotest 6810», не може в достатній мірі та безсумнівно свідчити про перебування його в стані алкогольного сп`яніння під час керування автомобілем, оскільки його показник температури очевидно не відповідає фактичним умовам, тож і результат наявності алкоголю у видихуваному повітрі, при врахуванні гранично допустимої похибки, згідно технічної характеристики вищевказаного газоаналізатора, перебуває на межі допустимої норми 0,2‰.

Крім того, при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , був використаний вже попередньо розпакований одноразовий муштук, який до цього також міг використовуватися для проведення аналогічних оглядів, що потягло за собою похибку дії спеціального технічного присторою - Alkotest 6810 Drager.

При складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП поліцейський не звільняється від обов`язку дотримуватись відповідного алгоритму дій (процедури) при проведенні огляду та оформленні його результатів.

Відповідно п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Відповідно до п.3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 та п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 р., № 1452/735, (даліІнструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; - лікарем закладу охорони здоров`я.

Як вбачається з матеріалів, долучених до справи, працівники поліції запропонували пройти огляд у медичному закладі, точно не вказуючи у якому саме та не вручаючи відповідне направлення на огляд водія.

Оскільки ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд у найближчому медичному закладі, як це передбачено законодавством, шляхом пропозиції вручення відповідного направлення на огляд, тому вказана обставина є самостійною підставою для констатації порушення працівниками поліції порядку огляду особи на стан сп`яніння

Щодо неналежності та недопустимості в якості доказу протоколу про адміністративне правопорушення Серії ААД № 397662 слід відмітити, що останній не є беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінністатті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликати сумніви.

Крім того, має місце ряд порушень при складанні працівниками патрульної поліції зазначеного протоколу, зокрема ст.256 КУпАП, п.2.6. Порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, ч.11 розділу 2 Інструкції, ч.4 ст.256 КУпАП, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення у графі «гр-ну ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП» - відсутній його підпис, що вказує на те, що водію ОСОБА_1 уповноваженою особою не було роз`яснено його права, передбачені ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України, ст.268КУпАП, що є порушенням його права на захист. При цьому, працівниками поліції не було вручено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності другий примірник протоколу і акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, що також підтверджується відеозаписами. ОСОБА_1 працівниками поліції лише надали можливість сфотографувати протокол про адміністративне правопорушення.

Щодо письмових пояснень свідків, які долучені до матеріалів справи, необхідно врахувати, що вказні пояснення не мість будь-яких доказів, є ідентичними, записані працівниками поліції, не містять будь-яких відомостей про причину зупинку транспорту, ознак, які б вказували на стан сп`яніння водія, процедури проходження водія на стан сп`яніння та встановлення їх результатів. З таких пояснень свідків неможливо встановити чи були у співробітників поліції обґрунтовані підстави для проходження правопорушником відповідного огляду на стан сп`яніння, від якого останній відмовився. Натомість цього, свідок повинен добровільно та самостійно пояснити те, що відомо йому з приводу вчиненого правопорушення, тільки в такому разі пояснення можуть мати об`єктивний характер та використовуватися як достовірний доказ вчинення правопорушником протиправного діяння, що ставиться йому у провину, отже, надання свідкові для підписання написаних працівником поліції пояснень, становить для нього наперед встановлене значення, а отже визначає хід повідомлених ним обставин, що не відповідає критерію добровільності. Тому такі письмові пояснення є недопустимими доказами.

Крім цього, згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 , таких положень ПДР, які б відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього. До протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, не долучено постанов у справі про адміністративне правопорушення або інших протоколів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 правопорушення у зв`язку з чим останній був зупинений.

У постанові Чернівецького апеляційного суду від 13.10.2022 (справа № 718/1824/22), суд вказав, що із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, щоводій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП.

Такі висновки апеляційного суду, повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17.

Аналогічні висновки про незаконність огляду на стан алкогольного сп`яніння у разі відсутності під став для зупинки транспортного засобу зроблені Івано-Франківським апеляційним судом у постанові від 13.09.2022 року (справа № 344/8791/22).

Згідно з ч. 3ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, і є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення гарантоване ст. 7 КУпАП, за якоюніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19).

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, а саме у Рішенні «Коробов проти України», вказано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої "доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом" (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

З огляду на положення ч. 1 ст. 8 Конституції України щодо визначення і дії в Україні верховенства права, вважаю, що гарантії ч. 3 ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, також розповсюджуються на обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Вказана позиція обумовлена тим, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 08.06.1976року, в справі «Гурепка проти України» від 06.09.2005 року, в справі «Менаріні проти Італії» від 27.09.2011 року, вказав, що термін «кримінальне правопорушення», що міститься у ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції, має автономне значення і охоплює суворі за своїми наслідками види адміністративних стягнень, до яких належать адміністративний арешт та значні адміністративні штрафи.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Відповідно до правової позицій, викладеної в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року в справі № 536/1703/17, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вказане, враховуючи наявність об`єктивних сумнівів щодо керування ОСОБА_1 23.05.2023 року о 08 год. 55 хв. автомобілем у станіалкогольного сп`яніння, оскільки наявні у матеріалах справи докази безсумнівно не свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, а будь-які сумніви підлягають тлумаченню на його користь особи відносно якої розглядається справа про адміністративне правопорушення, вважаю, що провадження в даній справі підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 130 ч. 1, п. 1 ст. 247,283-285 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене посвідчення водія НОМЕР_3 , після набрання постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 10 діб з дня її винесення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд Полтавської області.

Суддя: Коновод О. В.