Справа № 289/421/23
Номер провадження 3/289/338/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2023 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Кириленка О.О., за участю секретаря судового засідання Науменко І.В., прокурора Ольхового В.Г., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Слівінського В.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого старшим слідчим відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №34-02/9 від 14.02.2023, 09 березня 2021 року ОСОБА_1 , обіймаючи посаду заступника начальника відділення поліції - начальника слідчого відділення поліції №3 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області (далі - ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області), всупереч вимогам п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон): не повідомив про реальний конфлікт інтересів, який виник у межах реалізації його службових повноважень у зв`язку з необхідністю розгляду заяви ОСОБА_2 від 21.01.2021, зареєстрованої в інформаційно-телекомунікаційній системі «Журнал єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події» ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області 09.03.2021 за № 995 та, діючи в умовах реального конфлікту інтересів, прийняв рішення про відмову внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_2 від 21.01.2021, в якій зазначалося про можливе вчиненням Радомишльським міським головою ОСОБА_3 , який являється батьком ОСОБА_1 , кримінального правопорушення, що становило його приватний інтерес.

В судовому засіданні прокурор обставини, викладені у протоколі про адміністративні правопорушення, підтримав, зазначивши про наявність в діях ОСОБА_1 ознак діянь, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

ОСОБА_4 вину в інкримінованих йому адміністративних правопорушеннях не визнав та пояснив, що в березні 2021 року в черговій частині відділення поліції №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області він ознайомився з матеріалами звернення ОСОБА_2 , зареєстровані в ЖЄО за №995 від 09.03.2021, котрі надійшли з СУ ГУ Національної поліції в Житомирській області, в яких керівництвом управління не було виявлено жодних ознак злочину і не вбачалось підстав для внесення інформації до ЄРДР, а тому за резолюцією начальника СУ ГУНП в Житомирській області було зобов`язано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 внести дану заяву до ЄО та забезпечити ведення об`єктивної перевірки. Крім того, зазначив, що вищевказані матеріали за №995 від 09.03.2021 він особисто не розглядав, не надавав будь-яких усних чи письмових вказівок про їх розгляд або невнесення відомостей до ЄРДР. До того ж, будь-які довідки та листи, які б стосувались матеріалів, зареєстрованих в ЖЄО за №995 від 09.03.2021, ним особисто не підписувались. Звернув увагу суду на те, що в матеріалах по заяві ОСОБА_2 жодним чином не вказується про можливе вчинення злочину міським головою ОСОБА_3 , який являється його рідним батьком, оскільки в оскаржуваному рішенні суду йдеться про скасування рішення Радомишльської міської ради, яка являється незалежним колегіальним органом, що складається з обраних депутатів ради, діяльність яких ніяким чином не залежить від повноважень міського голови. Також зазначив, що супровідним листом від 27.01.2023 Департаменту запобігання конфлікту інтересів НАЗК йому було надіслано проект вищевказаного протоколу про адміністративні правопорушення без будь-яких підписів та без зазначення дати його складання, однак станом на 27.01.2023 стосовно нього не було складено будь-якого протоколу, який би міг бути направлений до суду, а протокол, який перебуває на розгляді у суді датований 14.02.2023. ОСОБА_1 крім того зауважив, що 07.02.2023, коли він писав листа керівнику Департаменту запобігання конфлікту інтересів НАЗК, не мав будь-яких матеріалів зареєстрованих в ЖЄО №995 від 09 березня 2021 року за зверненням ОСОБА_2 , а тому вказаний лист містить висловлювання ним припущень стосовно того, що він розглядав матеріали. Після ознайомлення у суді з матеріалами справи в доповнення до своїх пояснень зазначив, що не розглядав матеріалів зареєстрованих в ЖЄО №995 від 09 березня 2021 року за зверненням ОСОБА_2 .

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Слівінський В.О. в судовому засіданні підтримав пояснення свого підзахисного та звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі, у зв`язку із відсутністю в діях останнього події вказаних адміністративних правопорушень. В обґрунтування клопотання окрім іншого зазначив, що матеріали, зареєстровані в ЖЄО №995 від 09 березня 2021 року за зверненням ОСОБА_2 , не мали будь-якого відношення до слідчих СВ ВП №3 Житомирського РУП, а також безпосередньо до самого ОСОБА_1 , на той час заступника начальника відділення поліції начальника слідчого відділення. До того ж, зазначив, що ОСОБА_1 вказані матеріали не розглядав, будь-яких усних чи письмових вказівок про розгляд даних матеріалів не надавав, в тому числі на невнесення відомостей до ЄРДР за зверненням ОСОБА_2 . Вказане підтверджується тим, що ОСОБА_1 особисто не підписувались будь-які довідки або листи, які б стосувались матеріалів за вищевказаним зверненням. Крім того, захисник звернув увагу на те, що лист адресований т.в.о. начальника відділення поліції №3 Житомирського РУП Олександру Кириченку, який підписаний заступником начальника поліції Тетерським А.В., має відношення до ЖЄО №996 від 09.03.2021, а не до ЖЄО №995 від 09.03.2021, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не приймав будь-яких рішень по матеріалах за зверненням ОСОБА_2 , зареєстрованих в ЖЄО №995 від 09.03.2021, а тому в його діях відсутня подія адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Захисник вважає, що протокол про адміністративне правопорушення №34-02/9 від 14.02.2023 стосовно ОСОБА_1 не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про вручення ОСОБА_1 копії цього протоколу. На думку захисника, суд має розцінювати це, як істотне порушення права на захист ОСОБА_1 , оскільки йому фактично не було пред`явлено адміністративне звинувачення та не вручено акт звинувачення, що передбачено ст. 254 КУпАП. Захисник вважає, що таке порушення є процесуальною перешкодою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності. Суд не має повноважень на вручення такої копії протоколу, оскільки не є стороною обвинувачення та це може бути виконано лише суб`єктом, який його склав.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив, що в даний час працює на посаді дільничного офіцера поліції Відділення поліції №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області. Свідок пояснив, що до вказаного відділення поліції надходила заява ОСОБА_2 з резолюцією начальника слідчого управління ГУНП в Житомирській області про внесення даної заяви до журналу ЄО. Доручень про внесення відомостей до ЄРДР за цим зверненням не було. Тобто була вказівка саме про внесення даної заяви до журналу ЄО і розгляду її в порядку Закону України «Про звернення громадян», що свідком і було зроблено та за наслідком її розгляду ним було складено доповідну і направлено письмову відповідь ОСОБА_2 . Свідок зазначив, що, на його думку, мабуть в листі за підписом ОСОБА_1 міститься посилання на матеріали №996, а не №995, тому цей лист не стосується матеріалів по заяві ОСОБА_2 . Звернення ОСОБА_2 він забрав в черговій частині відділення поліції №3, а не отримав його у ОСОБА_1 . При цьому від ОСОБА_1 він не отримував будь-яких вказівок та доручень щодо розгляду звернення ОСОБА_2 , він виконував лише вказівку начальника слідчого управління ГУНП в Житомирській області. На запитання прокурора свідок зазначив, що всі звернення, які надходять до відділення поліції №3, спочатку розглядаються начальником цього відділення, після чого передаються його заступникам, які в свою чергу їх передають для виконання до чергової частини. Лист, який адресовано начальнику відділення поліції №3 О. Кириченко про відсутність підстав внесення відомостей до ЄРДР підписано ОСОБА_1 , але він не впевнений, оскільки останній вже давно не працює у цьому відділенні поліції, тому свідок вже не дуже добре пам`ятає його підпис.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Частиною 1 статті 172-7 КУпАП України встановлено адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а частиною 2 цієї статті - за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно з приміткою до статті 172-7 КУпАП України суб`єктом правопорушень за цією статтею є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

В пункті 1, 2 Примітки до статті 172-7 КУпАП визначено, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції». У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень (ст. 1 Закону).

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 28 Закону особи, зазначені у п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону (у тому числі поліцейські), зобов`язані повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно, а також не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року звернуто увагу на те, що аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому. Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій. Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення. Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

Із суб`єктивної сторони правопорушення, передбачені ст. 172-7 КУпАП характеризуються умисною формою вини.

Статтею 10 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом начальника Головного управління Національної поліції в Житомирській області №4 о/с від 06.01.2021 ОСОБА_8 було призначено на посаду заступника начальника відділення поліції начальника слідчого відділення ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області (а.с. 106).

Відповідно до пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону ОСОБА_4 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону, зокрема вимоги ч. 1 ст. 28 Закону щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а також належить до переліку службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, визначених у примітці до ст. 56 Закону.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 3 КПК України начальник слідчого відділення є керівником органу досудового розслідування.

Копією автобіографії Тетерського А.В. від 03.01.2020, копією його свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 27.09.1989 та копією довідки Міського комунального виробничо-житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №3068 від 09.06.2006 підтверджується те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється рідним батьком ОСОБА_1 (а.с. 119-120, 121, 122).

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_3 обіймає посаду голови Радомишльської міської ради.

Згідно п. 4 Розділу III Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 № 100, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.03.2019 за №223/33194 (далі - Порядок) заяви або повідомлення про кримінальні правопорушення, що надійшли до чергової служби головних управлінь Національної поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділів (управлінь, відділів, відділень) поліції, уповноважена службова особа після їх реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події) невідкладно, але не пізніше 24 годин з моменту реєстрації передає до органу досудового розслідування для внесення, відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) та інформує про це керівника головного управління Національної поліції чи його територіального (відокремленого) підрозділу (управління, відділу, відділення) поліції або особу, яка виконує його обов`язки.

Пунктом 3 розділу III Порядку визначено, що заяви і повідомлення про інші події, що надійшли до чергової служби центрального органу управління поліцією, головних управлінь Національної поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділів (управлінь, відділів, відділень) поліції, у яких немає відомостей, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, уповноважена службова особа після реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції У країни» (журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події) невідкладно, але не пізніше 24 годин передає керівнику відповідного органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 1.11 розділу І посадової інструкції заступника начальника відділення поліції - начальника слідчого відділення ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Тетерського A.B., затвердженої 09.02.2021, визначено, що ОСОБА_4 окрім повноважень, передбачених КПК, зокрема, розглядає заяви та повідомлення про кримінальні правопорушення, що надходять до органу, а також інші матеріали, про кримінальні правопорушення і забезпечує невідкладне, але не пізніше 24 годин після надходження, внесення слідчими відповідних відомостей до ЄРДР (а.с. 78-81).

У відповідності до п. 6 ч. 2 ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування уповноважений здійснювати досудове розслідування, користуючись при цьому повноваженнями слідчого.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Пунктом 5 Розділу III Порядку встановлено, що керівник органу досудового розслідування або органу дізнання центрального органу управління поліцією, головних управлінь Національної поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділів (управлінь, відділів, відділень) поліції невідкладно, але не пізніше 24 годин із часу передання слідчому або дізнавачу для внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення інформує чергову службу про номер кримінального провадження, дату і час унесення відомостей до ЄРДР, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) КК України, прізвища, імені, по батькові слідчого (слідчих) чи дізнавача (дізнавачів).

Судом встановлено, що 09.03.2021 в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області за №995 зареєстровано заяву ОСОБА_2 від 21.01.2021 про вчинення злочину посадовими особами Радомишльської міської ради в тому числі головою цієї міської ради ОСОБА_3 (вх. ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 09.03.2021 № М-44) (а.с. 27, 36-38).

Перевірку за даним зверненням було проведено ДОП ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області С. Топольницьким, за наслідками якої останнім було підготовлено довідку від 26.03.2021. В даній довідці вказаний дільничний офіцер поліції зазначив про відсутність підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки відсутні ознаки кримінальних правопорушень у діях посадових осіб Радомишльської міської ради (а.с. 28).

Досліджуючи вказані письмові докази, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що під час розгляду даної справи судом не оцінюються рішення, дії або бездіяльність посадових осіб органу поліції під час розгляду вказаної заяви ОСОБА_2 на відповідність їх вимогам КПК України або ж вимогам Порядку, оскільки це питання виходить за межі розгляду цієї справи.

Також судом встановлено, що начальник СВ відділення поліції №3 Житомирського РУП Тетерський А.В. матеріали зареєстровані 09.03.2021 своїм листом надіслав до т.в.о. начальника відділення поліції №3 Житомирського РУП О. Кириченка для їх розгляду в порядку Закону України «Про звернення громадян» (а.с. 29). При цьому, судом з досліджених в судовому засіданні письмових доказів та пояснень свідка ОСОБА_7 достовірно не було встановлено, яких саме матеріалів стосувався цей лист, тобто матеріалів під №995 чи під №996.

Натомість, з поданих до суду доказів взагалі не вбачається, що ОСОБА_1 здійснював розгляд вищевказаної заяви ОСОБА_2 .

Матеріали справи достовірно не містять відповідних відомостей того, хто саме надав доручення ДОП Топольницькому С.В. проводити перевірку за заявою ОСОБА_2 .

До того ж, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 09.03.2021 приймалось будь-яке рішення про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР за результатами розгляду згаданої заяви ОСОБА_2 .

В свою чергу, у судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив факт розгляду ним заяви ОСОБА_2 . Від своїх письмових пояснень, які надіслано ним до Національного агентства з питань запобігання корупції 07 лютого 2023 року в частині того, що він розглядав звернення ОСОБА_2 він фактично відмовився.

Враховуючи положення ст. 62 Конституції України, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, то такі письмові пояснення ОСОБА_1 суд оцінює критично.

Крім того, виходячи з усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 25.04.2013 у справі «Еркапіч проти Хорватії» (Erkapic v. Croatia), заява № 51198/08) з приводу дотримання національними судами під час розгляду справ п. 1 ст. 6 Конвенції, згідно якої «за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття справедливого судового розгляду вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими у суді, порівняно з протоколами допитів осіб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції», суд вважає, що безпосередні пояснення ОСОБА_1 надані в судовому засіданні мають більше значення (пріоритет) для встановлення істини у справі, ніж його письмові пояснення.

У відповідності до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У свою чергу Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, згідно протоколу про адміністративне правопорушення часом вчинення інкримінованих ОСОБА_1 адміністративних правопорушень є 09.03.2021.

У відповідності до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Правовий аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

Так, з положень статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в порушенні провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в порушенні закону.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 квітня 2020 року (справа № 686/4557/18) підтверджує цю правову позицію, згідно з якою «закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення».

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з`ясувати низку обставин, в тому числі чи винна особа в його вчиненні.

Натомість, стаття 284 КУпАП не містить обмежень при винесенні постанови про закриття справи встановити вину особи.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу згідно якого всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд дійшов висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Щодо доводів захисника про порушення Національним агентством з питань запобігання корупції ст. 254 КУпАП, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи другий примірний протоколу про адміністративне правопорушення Національне агентство з питань запобігання корупції листом за №34-02/2967-23 від 14 лютого 2023 року надіслало ОСОБА_1 на адресу за місцем його роботи (а.с. 136-137).

Таким чином, судом встановлено, що орган, який склав вищевказаний адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 , дійсно формально не дотримався вимог ст. 254 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не було вручено примірник цього протоколу під розписку, однак судом в першу чергу береться до уваги встановлення в ході судового розгляду відсутності події і складу інкримінованих адміністративних правопорушень, у зв`язку із чим констатація допущених процесуальних порушень з боку органу, що складав адмінпротокол, судом враховується, однак в даному випадку, це не являється вирішальною підставою для закриття провадження у справі.

Отже, керуючись ст. ст. 38, 221, 247, 254, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрити за відсутністю події і складу вказаних адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області протягом 10 діб з моменту її винесення.

Суддя О. О. Кириленко