ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/282/23 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 183-1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_2 адвоката Семененко С.М.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 грудня 2022 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч.1 ст. 183-1 КУпАП та призначено йому стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт строком 120 (сто двадцять ) годин.

Як визнав суд, згідно протоколу № 3 про адміністративне правопорушення від 25 жовтня 2022 року, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-643/09, виданого Тернопільським міськрайонним судом 13.01.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 40 % всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 26 листопада 2008 року та до досягнення повноліття, встановлено, що згідно розрахунку державного виконавця заборгованість по аліментах станом на 01.10.2022 року становить 406 555,90 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, чим ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1 ст. 183-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції необґрунтованою та незаконною.

Зазначає, що після розірвання шлюбу у 2009 році, до травня 2018 року він з ОСОБА_3 продовжували проживати разом однією сім`єю, і остання повідомляла про те, що не пред`являла виконавчий лист про стягнення аліментів до виконання.

На переконання апелянта, мало місце фактичне проживання спільних дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з апелянтом, як з особою, яка зобов`язана сплачувати аліменти на утримання цих же дітей, а також повне перебування дітей на утриманні платника аліментів.

Звертає увагу, що у 2021 році йому стало відомо, що згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.03.2021 року було видано дублікат виконавчого листа № 2-643/09 та відновлено виконавче провадження і державним виконавцем була нарахована вся сума заборгованості по сплаті аліментів за період з 2008 року по 2021 роки.

Стверджує, що станом на 16.05.2023 року заборгованість по сплаті аліментних платежів у нього відсутня, що підтверджується довідкою відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі від 16.05.2023 року № 50982.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 грудня 2022 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.183-1 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Одночасно ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки участі в розгляді справи він не брав, а з рішенням суду ознайомився лише 09 травня 2023 року через свого представника.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 грудня 2022 року та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 , як особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, участі у розгляді справи судом першої інстанції не брав, а з прийнятим рішенням про притягнення його до адміністративної відповідальності дізнався після ознайомлення з матеріалами справи його представником 09 травня 2023 року.

Апеляційну скаргу подано 18 травня 2023 року.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено апелянтом з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст.245КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст.280КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону суддею районного суду було дотримано.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.183-1КК України встановлена адміністративна відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

З об`єктивної сторони це адміністративне правопорушення характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї. При цьому, для утворення складу правопорушення є обов`язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується виною у формі умислу, тобто особа, що не виконує свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини повинна усвідомлювати суспільну небезпеку свого діяння, а також передбачати його суспільно небезпечні наслідки.

Виходячи з матеріалів провадження цієї справи, та надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд зауважує, що у справі встановлено, що бездіяльність ОСОБА_1 у період з 2009 року по 2022 року призвела до виникнення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір яких перевищує суму відповідних платежів за шість місяців 366 930,70 грн.

Вказані обставини зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення № 3 від 25 жовтня 2022 року, складеному старшим державним виконавцем Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ Шевчук Анастасією Миколаївною), в якому ОСОБА_1 від підпису відмовився.

У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини також підтверджуються довідкою-розрахунком щодо розрахунку заборгованості станом на 01 жовтня 2022 року, відповідно до якої сукупний розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за шість місяців 366 930, 07 грн.

Доводи апелянта про спільне проживання зі своїми неповнолітніми дітьми та участь у їх утриманні з 2009 року по 2018 рік, про що він зазначає в апеляційній скарзі, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки вказані обставини були предметом дослідження Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області та Тернопільського апеляційного суду у справі № 607/1612/22, відповідно до рішень яких не підтверджено факт постійного утримання ОСОБА_1 дітей у вказаний вище період та констатовано, що періодичне проживання ОСОБА_1 з дітьми в одній квартирі не є безумовною підставою вважати, що таке проживання за своєю суттю ґрунтувалося на інституті сім`ї та позивач надавав матеріальну допомогу дітям. (а. с.38-40)

Окрім того, сплата аліментів після жовтня 2022 року та повне погашення заборгованості, на що також звертає увагу ОСОБА_1 , на думку суду не свідчить про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП на час складення протоколу про адміністративне правопорушення, так як йому інкримінується несплата аліментів і наявна заборгованість, котра утворилась у період з листопада 2008 року по жовтень 2022 року.

Фактично, рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 20 червня 2022 року, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам і яке залишено без змін ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 30 грудня 2022 року, підтверджуються несплата апелянтом аліментів на утримання неповнолітніх дітей, що призвела до виникнення заборгованості, розмір якої є підставою для адміністративної відповідальності.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, а саме несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

На переконання апеляційного суду, всупереч доводів апелянта, суддею місцевого суду відповідно до ст. 252 КУпАП, правильно оцінені докази по справі і така оцінка ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ст.247 КУпАП, про що ставить питання апенят, відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Тернопільського міськрайонного суду від 08 грудня 2022 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 грудня 2022 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя