ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 171/672/23
Провадження № 3/210/940/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

"30" травня 2023 р.

Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Сільченко В. Є., за участі прокурора Бондарчука О.С., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Гурського В. С., розглянувши матеріал, який надійшов з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство: України, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце роботи (проходження служби): Апостолівська міська рада, посада: депутат

за ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно протоколу №336 від 17 березня 2023 року, відповідно до рішення І сесії Апостолівської міської радиVIIІ скликання № 1 від 10.11.2020 року було визнано повноваження депутатів Апостолівської міської ради VIIІ скликання, до складу яких увійшов депутат ОСОБА_1 .

23.12.2021 в приміщенні Апостолівської міської ради за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький р-н, м. Апостолове, вул. Центральна, б. 65 проходило пленарне засідання 28 сесії Апостолівської міської ради VIIІ скликання.

Згідно з порядком денним протоколу пленарного засідання 28 сесії Апостолівської міської ради VIIІ скликання під № 21 порядку денного розглядалося питання «Про преміювання міського голови в грудні 2021 року», яким встановлювалась премія Апостолівському міському голові ОСОБА_2 за грудень 2021 року в розмірі 150 % до посадового окладу з урахуванням встановлених надбавок і доплат.

Після виступу доповідача з цього питання, воно було поставлене на голосування та відповідно до результатів голосування депутатів та протоколу сесії ОСОБА_1 взяв участь в розгляді питання, голосуванні та проголосував «ЗА».

За результатами голосування було прийняте рішення Апостолівської міської ради VIIІ скликання № 1071 від 23.12.2021 «Про преміювання міського голови в грудні 2021 року».

Згідно з вказаним рішенням передбачалося преміювати ОСОБА_3 за грудень 2021 в розмірі 150 % до посадового окладу з урахуванням встановлених надбавок і доплат.

Відповідно дорішення І сесії Апостолівської міської ради VIIІ скликання № 2 від 10.11.2020 року визнано повноваження Апостолівського міського голови, яким було обрано ОСОБА_3 .

За результатами огляду мобільного телефону ОСОБА_1 , який був вилучений в ході обшуку, було встановлено, що ОСОБА_4 надавав йому особисті доручення різноманітного характеру. У месенджері «WhatsApp» між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є дуже велика кількість текстових повідомлень в період з 2020 по 2022 рік. З цих повідомлень вбачається, що ОСОБА_1 постійно виконував різноманітні доручення ОСОБА_6 , пов`язані з зведенням його передвиборної компанії на посаду міського голови, а після його обрання підтримання позитивного іміджу в різноманітних соціальних мережах та чат-ботах, надавав консультації та технічну підтримку щодо ведення особистої сторінки ОСОБА_6 в соціальній мережі «Facebook», а також консультував з приводу користування електронними засобами.

Таким чином між депутатом Апостолівської міської ради VIIІ скликання ОСОБА_1 та Апостолівським міським головою ОСОБА_5 існують позаслужбові особисті стосунки, які свідчать про наявність у ОСОБА_1 приватного інтересу та є складовою частиною реального конфлікту інтересів.

Відповідно ж до ч. 3 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якщо повідомлення про конфлікт інтересів здійснено на засіданні ради, інформація про таке повідомлення обов`язково вноситься до протоколу засідання ради.

Разом з тим, в протоколі засідання ради зазначене повідомлення відсутнє, а згідно показів секретаря Апостолівської міської ради Міхно Л.М., всі факти публічного повідомлення про конфлікт інтересів обов`язково відображаються в протоколах пленарних засідань сесій Апостолівської міської радиVIIІ скликання.

Навіть за умови, що особа маючи приватний інтерес, приймає об`єктивні та неупереджені рішення, вона вчиняє дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Наявність реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1 підтверджується приватним немайновим інтересом, зумовленим його позаслужбовими особистими стосунками з Апостолівським міським головою.

Тому, голосування ОСОБА_1 за прийняття рішення «Про преміювання міського голови в грудні 2021 року» у будь-якому разі свідчить про вплив його приватного інтересу на об`єктивність або неупередженість під час розгляду вказаного питання.

Також слід зазначити, що згідно з рішенням Апостолівської міської ради VIIІ скликання № 1071 від 23.12.2021 «Про преміювання міського голови в грудні 2021 року» передбачалося преміювати ОСОБА_3 в розмірі 150% до посадового окладу з урахуванням встановлених надбавок і доплат.

У той же час відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» виплата премії та її розмір не є обов`язковими і визначається індивідуально, що свідчить про наявність дискреційним повноважень у депутатів для її визначення, оскільки рішення про зазначені виплати приймається відповідною радою (абзац другий пункту 6 Постанови КМУ від 09.03.2006 № 268).

Надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи та премія за своїм змістом є засобом заохочення посадових осіб місцевого самоврядування та не є обов`язковими платежами, хоча і входять до структури заробітної плати.

При цьому встановлення вказаної премії та її розміру є правом, а не обов`язком, її виплата та розмір залежить від наявності високих досягнень працівника, у т.ч. голови місцевої ради у конкретному періоді, виконання ним особливо важливої роботи тощо.

З урахуванням викладеного, суперечність між приватним інтересом та здійсненням представницьких повноважень пов`язана з голосуванням ОСОБА_1 , як депутатом міської ради, за рішення, згідно з яким встановлюється премія міському голові, з яким у нього існували особисті позаслужбові стосунки.

Таким чином, депутат Апостолівської міської радиVIIІ скликання ОСОБА_1 у порушення вимог ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції», ч. 1 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, а саме проголосував «ЗА» на пленарному засіданні 28 сесії Апостолівської міської ради VIIІ скликання під час розгляду 23.12.2021 питання «Про преміювання міського голови в грудні 2021 року», з яким у нього існували позаслужбові особисті стосунки, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В судовому засіданні гр. ОСОБА_1 , котрий був представлений адвокатом Гурським В.С., з протоколом не погодився, вину не визнав.

Прокурор підтримав обставини, викладені у протоколі.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Згідно протоколу №336 від 17 березня 2023 року, відповідно до рішення І сесії Апостолівської міської радиVIIІ скликання № 1 від 10.11.2020 року було визнано повноваження депутатів Апостолівської міської ради VIIІ скликання, до складу яких увійшов депутат ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження депутата ради починаються з моменту офіційного оголошення відповідною територіальною виборчою комісією на сесії ради рішення про підсумки виборів та визнання повноважень депутатів і закінчуються в день першої сесії ради нового скликання.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Пунктом першим статтею 18 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" передбачено, що депутат місцевих рад зобов`язаний додержуватися Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, регламенту ради та інших нормативно-правових актів, що визначають порядок діяльності ради та її органів.

Диспозиція ч. 2 статті 172-7 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено терміни, серед яких приватний інтерес це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними,дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях; реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Статтею 28 «Запобігання та врегулювання конфлікту інтересів» Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що правила врегулювання конфлікту інтересів у діяльності Президента України, народних депутатів України, членів Кабінету Міністрів України, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, суддів, суддів Конституційного Суду України, голів, заступників голів обласних та районних рад, міських, сільських, селищних голів, секретарів міських, сільських, селищних рад, депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

Згідно з ч. 1 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради публічно повідомляє про конфлікт інтересів, який виник під час участі у засіданні ради, іншого колегіального органу (комісії, комітету, колегії тощо), відповідному колегіальному органу та не бере участі у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідним колегіальним органом.

Відповідно ж до ч. 3 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якщо повідомлення про конфлікт інтересів здійснено на засіданні ради, інформація про таке повідомлення обов`язково вноситься до протоколу засідання ради.

Як роз`яснило НАЗК у своїх Методичних рекомендаціях «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції», затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 21.10.2022 № 13 (далі Методичні рекомендації), основними складовими конфлікту інтересів є приватний інтерес та службові або представницькі повноваження, а суперечність між приватним інтересом та службовими або представницькими повноваженнями є основною складовою реального конфлікту інтересів.

Приватним інтересом може вважатися будь-який майновий чи немайновий інтерес. Закон допускає необмежене коло обставин та ситуацій, що можуть свідчити про наявність приватного інтересу. При цьому слід зауважити, що типовими обставинами, що свідчать про наявність приватного інтересу слід вважати сімейні та родинні стосунки, а також реалізацію службових або представницьких повноважень відносно себе.

Згідно із ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

За приписами ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначені приписи вказують на те, що норми Конституції України повинні бути додержані в тому числі у при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Стаття 22 Конституції України наголошує, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

За приписами статті 64 Коституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до статті 31 Конституції України кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо.

Стаття 1 КПК України зазначає, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.2 КПК України).

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, таємниця спілкування (ст.7 КПК України).

Під верховенством права слід вважати те, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ст.8 КПК України)

Принцип законності у кримінальному провадженні передбачає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ст.9 КПК України).

Відповідно до ст.14 КПК України під час кримінального провадження кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, інших форм спілкування.

Втручання у таємницю спілкування можливе лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, з метою виявлення та запобігання тяжкому чи особливо тяжкому злочину, встановлення його обставин, особи, яка вчинила злочин, якщо в інший спосіб неможливо досягти цієї мети.

Інформація, отримана внаслідок втручання у спілкування, не може бути використана інакше як для вирішення завдань кримінального провадження.

Втручання у приватне спілкування в ході кримінального провадження є різновидом негласних слідчих (розшукових) дій (ст.258 КПК України), які відповвідно до ст.246 КПК України проводяться у випадках, якщо відомості про кримінальне правопорушення та особу, яка його вчинила, неможливо отримати в інший спосіб. Негласні слідчі (розшукові) дії, передбачені статтями 260, 261, 262, 263, 264 (в частині дій, що проводяться на підставі ухвали слідчого судді), 267, 269, 269-1, 270, 271, 272, 274 цього Кодексу, проводяться виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Згідно ст. 258 КПК України втручанням у приватне спілкування є доступ до змісту спілкування за умов, якщо учасники спілкування мають достатні підстави вважати, що спілкування є приватним. Різновидами втручання в приватне спілкування є:

1) аудіо-, відеоконтроль особи;

2) арешт, огляд і виїмка кореспонденції;

3) зняття інформації з електронних комунікаційних мереж;

4) зняття інформації з електронних інформаційних систем.

Зняттям інформації з електронних комунікаційних мереж (комплекс технічних засобів електронних комунікацій та споруд, призначених для надання електронних комунікаційних послуг) є різновидом втручання у приватне спілкування, що проводиться без відома осіб, які використовують засоби електронних комунікацій (телекомунікацій) для передавання інформації, на підставі ухвали слідчого судді, якщо під час його проведення можливо встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження.

Зняття інформації з електронних комунікаційних мереж полягає у проведенні із застосуванням відповідних технічних засобів спостереження, відбору та фіксації змісту інформації, яка передається особою та має значення для досудового розслідування, а також одержанні, перетворенні і фіксації різних видів сигналів, що передаються каналами зв`язку (ст.263 КПК України).

Стаття 264 КПК України регламентує проведення НСРД у виді зняття інформації з електронних інформаційних систем і зазначає, що пошук, виявлення і фіксація відомостей, що містяться в електронній інформаційній системі або їх частин, доступ до електронної інформаційної системи або її частини, а також отримання таких відомостей без відома її власника, володільця або утримувача може здійснюватися на підставі ухвали слідчого судді, якщо є відомості про наявність інформації в електронній інформаційній системі або її частині, що має значення для певного досудового розслідування.

Не потребує дозволу слідчого судді здобуття відомостей з електронних інформаційних систем або її частини, доступ до яких не обмежується її власником, володільцем або утримувачем або не пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Наведені норми Конституції України та КПК України вказують на те, що таємниця особистого спілкування є конституційним правом громадянина, яке може бути обмежене лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо. Втручання у приватне спілкування в ході кримінального провадження проводяться виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Стаття 257 КПК України передбачає порядок використання результатів негласних слідчих (розшукових) дій в інших цілях або передання інформації, а саме:

Якщо в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке не розслідується у даному кримінальному провадженні, то отримана інформація може бути використана в іншому кримінальному провадженні тільки на підставі ухвали слідчого судді, яка постановляється за клопотанням прокурора.

Тобто, використання результатів НСРД можливо лише в межах кримінального провадження, в якому вони були проведені, або на підставі ухвали слідчого судді в іншому кримінальному провадженні, якщо в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке не розслідується у даному кримінальному провадженні. Можливості використання результатів НСРД в якості доказів в справі про адміністративне правопорушення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Також таке використання не передбачається и нормами КУпАП, який також містить норми про те, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (стаття 7).

Так, на підтвердження наявності приватного інтересу в протоколі зазначено, що за результатами огляду мобільного телефону ОСОБА_1 , який був вилучений в ході обшуку, було встановлено, що ОСОБА_4 надавав йому особисті доручення різноманітного характеру. У месенджері «WhatsApp» між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є дуже велика кількість текстових повідомлень в період з 2020 по 2022 рік. З цих повідомлень вбачається, що ОСОБА_1 постійно виконував різноманітні доручення ОСОБА_6 , пов`язані з зведенням його передвиборної компанії на посаду міського голови, а після його обрання підтримання позитивного іміджу в різноманітних соціальних мережах та чат-ботах, надавав консультації та технічну підтримку щодо ведення особистої сторінки ОСОБА_6 в соціальній мережі «Facebook», а також консультував з приводу користування електронними засобами.

До матеріалів справи долучено фотокопії повідомлень, протокол огляду від 21.02.2023 року.

Однак, в матеріалах справи відсутні ухвали слідчого судді про дозвіл на зняття інформації з електронних комунікаційних мереж та аудіо-відео контролю у ввідношенні ОСОБА_1 .

Крім того, в копії долученого до справи протоколу огляду телефонів немає даних про те, що доступ до них не обмежується власником, володільцем або утримувачем або не пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. В той же час в протоколі вказано, що в огляді приймає участь спеціаліст старший судовий експерт Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України.

Відповідно до приписів ст. ст. 246, 258, 264 КПК України огляд інформації, яка містилась в цих телефонах, є різновидом НСРД, пов`язаним із втручанням у приватне спілкування, у виді зняття інформації з електронних інформаційних систем, і таким, що для свого проведення потребує дозволу слідчого судді.

Оскільки у вказаній копії протоколу відсутні дані про дозвіл слідчого судді на зняття інформації з телефонів, і відповідної ухвали слідчого судді не надано, вважаю, що отримані в наслідок такого огляду дані є недопустимими доказами по даній справі. Крім того, матеріали НСРД, отримані в межах кримінального провадження не можуть бути використані в якості доказів в справі про адміністративні правопорушення.

Крім того, ОСОБА_1 та його представник посилались на пропущення строків складання протоколу про адміністративне правопорушення, однак суд не вбачає підстав для прийняття вказаної позиції, оскільки приписи ст.254 КУпАП вказують на те, що саме в протоколі про адміністративне порушення уповноважена службова особа робить висновок про наявність в діях особи складу правопорушення. А тому, часом виявлення адміністративного правопорушення є час складання протоколу про таке правопорушення.

Приймаючи рішення по справі, виходжу з наданих матеріалів справи, враховуючи, що в силу ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, і ця функція не притаманна суду.

Таким чином, вважаю, що в ході розгляду справи не було доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Відповідно до ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 214, 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення, до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя: В. Є. Сільченко