Справа№ 953/2604/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2023 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - Лисиченко С.М.,

за участю: секретаря судового засідання- Кот Я.А.,

представника потерпілого - Барткова О.В.,

захисника- адвоката Буханова В.Г.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м.Харкова матеріал про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який офіційно не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,

за статтею 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 456959 від 30.03.2023, ОСОБА_1 , 05.03.2023 о 12 год. 00 хв. в м. Харків по вул. Академіка Павлова, буд.271, керуючи автомобілем «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого, допустив наїзд на пішохода, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим було завдано матеріальної шкоди. Подія даної дорожньо-транспортної пригоди відбулася в результаті порушення п.12.1 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 .

Дії ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання адміністративного протоколу, кваліфіковано за ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав, з даними зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення не згоден, про що зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 456959 від 30.03.2023. Пояснив, що 05.03.2023, приблизно о 12 годині, точного часу не пам`ятає, керуючи автомобілем «ВАЗ 2109», р.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. Академіка Павлова зі сторони вул. Валентинівської в м.Харкові на зелений сигнал світлофора, по правій стороні руху. Раптом, з правої сторони від водія, на дорогу, по пішохідному переходу, вибігло два хлопчики, один з ним встиг перебігти дорогу, другий, а саме потерпілий, добіг до центру полоси, потім побіг назад. Коли він їх побачив, то одразу застосував екстрене гальмування, для того що уникнути будь-якого контакту з пішоходами. Разом з цим, передня частина крила автомобіля зачепила потерпілого, в результаті чого останній упав. Зазначив, що біля проїзної частини стоїть доволі масивний ліхтарний стовп, із-за якого він не бачив пішохода. Крім того, повідомив, що пішохідний перехід не врегульований світлофорним об`єктом, чи був там знак не пам`ятає. Вказав, що автомобіль, яким він керував, будь-яких пошкоджень не отримав, має на капоті іржу.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Буханов О.В. прохав суд закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування клопотання зазначив, що ані протокол про адміністративне правопорушення, ані документи, які додані до нього, не містять данні кому саме завдана шкода та в якому розмірі. Вказав, що ОСОБА_1 рухався без перевищення дозволеної швидкості руху, перетинав перехрестя на зелений сигнал світлофору, що дозволяє рух транспортних засобів. При перетині перехрестя на проїзджу частину несподівано, на незначній відстані до автомобіля по пішохідному переходу вибігли діти. Враховуючи положення п.8.1, 8.3, 8.7, 8.7.3, 1.10 ПДР у даному випадку, враховуючи, що подія мала місце на регульованому перехресті, водій автомобіля ОСОБА_1 рухаючись на зелений сигнал світлофора, який дозволяє рух транспортних засобів, мав перевагу у русі стосовно пішоходів. ОСОБА_1 при виникненні небезпеки у виді пішоходів, які почали перебігати проїзджу частину, вжив усіх можливих та необхідних заходів для зменшення швидкості та зупинки транспортного засобу, однак наїзд на пішохода уникнути не зміг з об`єктивних причин, а саме незначної відстані від автомобіля до пішоходів у момент їх виходу на проїзджу частину, а отже вимог ПДР України у такому випадку не порушував.

Представник потерпілого в судовому засіданні пояснив, що саме в результаті недотримання водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху, його син отримав тілесні ушкодження, в результаті чого останній потрапив до лікарні та на даний час страждає від головної болі. Зазначив, що коли він під`їхав на місце ДТП, то на проїзжій частині дороги залишився гальмовий шлях, що свідчить про перевищення ОСОБА_1 допустимої швидкістю руху автомобіля. ОСОБА_1 не пропонував відшкодувати шкоду, завдану здоров`ю його сину, телефонував йому один раз, коли сина везли на швидкій до лікарні.

Суд, дослідивши надані разом з протоколом про адміністративне правопорушення матеріали, допитавши свідків, оцінивши в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

За приписами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суд, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Відповідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 456959 від 30.03.2023, ОСОБА_1 , 05.03.2023 о 12 год. 00 хв. в м. Харків по вул. Академіка Павлова, буд.271, керуючи автомобілем «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого, допустив наїзд на пішохода, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим було завдано матеріальної шкоди. Подія даної дорожньо-транспортної пригоди відбулася в результаті порушення п.12.1 ПДР України водієм ОСОБА_1 .

Згідно з п.4 під. 1 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395(далі-Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення), до протоколу про адміністративне правопорушення, крім іншого, долучаються інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

З огляду на зазначене, суд зазначає, що сам по собі протокол не є беззаперечним доказом на підставі якого встановлюється факт вчинення особою адміністративного правопорушення, а документом, в якому фіксуються обставини можливого правопорушення. Водночас, факт вчинення адміністративного правопорушення має встановлюватись судом з урахуванням інших доказів по справі, які мають відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності, достатності та в своїй сукупності підтверджувати вину особи поза розумним сумнівом.

Так, п. 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Згідно з п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п.18.1 ПДР України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Допитана в судому засіданні 19.05.2023 свідок ОСОБА_3 пояснила, що 05.03.2023, опівдні, точно часу не пам`ятає, вона стояла на зупинці по вул. Академіка Павлова, яка розташована біля «Радміру» в м.Харкові, чекала на трамвай, при цьому дивилась на проїзджу частину. Бачила як два хлопчики підходили до пішохідного переходу, один з них вибіг на дорогу та перебіг дорогу. Другий хлопчик виглядав із-за ліхтарного стовпа, після чого встиг зробити декілька кроків до того як відбулося зіткнення з правим краєм автомобілем, там де знаходиться фара, внаслідок чого він впав на узбіччя. Водій автомобіля побачивши першу дитину почав гальмувати, проте транспортний засіб не встиг зупинитись .Згодом вона побачила, що гальмівний шлях був з середини перехрестя. Після дорожньо-транспортної пригоди особа, яка керувала транспортним засобом та вона особисто, підбігли до хлопчика, який на її думку був у шоковому стані, намагаючись надати останньому допомогу. Чи рухались після ДТП інші автомобілі сказати не може. Разом з цим, повідомила, що біля пішохідного переходу стоїть круглий, великий стовп, розташований близько до 30-40 см до бордюру. Перехрестя регулюється світлофорним об`єктом для водіїв. Пішохідний перехід нерегульований, розмітка на пішохідному переході мається.

Допитаний в судому засіданні 01.06.2023 свідок ОСОБА_4 повідомив, що на початку весни, цього року, точної дати він не пам`ятає, він разом із дружиною ОСОБА_3 стояли на зупинці, яка знаходиться на перехресті вулиць Академіка Павлова та Василя Стуса в м.Харкові, чекали трамвай. Він дивився щось у телефоні, раптом дружина закричала, підняв голову та побачив, як стоїть автомобіль, поруч з яким підіймалась дитина із землі, водій стояв поруч. Після зіткнення потерпілий знаходився поруч із пішохідним переходом. Повідомив, що пішохідний перехід нерегульований світлофорним об`єктом, проте смуги були чітко видно, мається відповідний знак. Моменту зіткнення автомобіля з дитиною він особисто не бачив. Зазначив, що рух транспорту ще не закінчився, зустрічний транспорт продовжував рух.

Допитаний в судому засіданні 01.06.2023 свідок ОСОБА_5 повідомив, що весною цього року, точної дати він пам`ятає, він рухався на автомобілі по вул. Академіка Павлова зі сторони станції метро "Академіка Барабашова", в сторону станції метро "Студентська", біля станції метро "Академіка Павлова" в м.Харкові, на перехресті, яке регульовано для автомобілів світлофором, та став свідком дорожньо-транспортної пригоди. Зазначив, що не доїжджаючи 50 м до світлофора, побачив як автомобіль "ВАЗ" збив людину. Водій автомобіля "ВАЗ" рухався на зелений сигнал світлофора. Бачив, як два хлопчики планували перебігти дорогу по пішохідному переходу, один перебіг, а другий не встиг, оскільки відбулось зіткнення з автомобілем. Хлопчик, якого збив автомобіль, був на пішохідному перехресті. На його думку транспортний засіб рухався зі швидкістю 50-60 км/год, оскільки після дорожньо-транспортної пригоди водій одразу зупинився. Чи регулювався пішохідний перехід світлофором , він не може пояснити, так як не пам`ятає. Вказав, що обзір пішохідного переходу для водіїв не був обмежений.

Згідно даних протоколу огляду місця події, схеми до протоколу огляду місця ДТП від 05.03.2023, а також фото таблиці до нього, пішохідний перехід нерегульований, мається розмітка та відповідний знак. Загальний стан видомості дороги 500м, зона видомості елементів проїжджої частини з робочого місця водія 500 м. Оглядовість із кабіни водія на смузі руху автомобіля:вправо 30 м., вліво 30 м.. Видимість пішохода -500 м. На дорозі мається сліди шин та гальмування.

Відповідно до висновку щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.03.2023 за №530, за підписом лікаря, яка проводила огляд ОСОБА_6 у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння не виявлено.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що дослідженими безпосередньо судом доказами встановлено порушення ОСОБА_7 п. 18.1.,12.1 ПДР України.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що порушення п.18.1 ПДР України не зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 456959 від 30.03.2023.

Щодо наявності в діях ОСОБА_7 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд зазначає наступне.

Диспозиція ст.124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільгих дорог, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх переїздів чи іншого майна.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності, а об`єктивна сторона має бути доповнена вказівкою на настання наслідків у вигляді майнової шкоди.

При цьому слід розмежовувати склад правопорушень та випадки настання цивільно-правової чи кримінальної відповідальності. Зокрема, створення небезпеки для життя людей або ж спричинення потерпілому середньої тяжкості чи тяжких тілесних ушкоджень повинно бути кваліфіковано, як кримінальне правопорушення за відповідною статтею Кримінального кодексу України.

Верховний Суд у постанові від 02.10.2018 у справі № 493/1096/15-к зробив висновок, що положення ст.124 КУпАП передбачає покарання у виді штрафу або позбавлення права керувати транспортними засобами за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Проте притягнення до адміністративної відповідальності за спричинення потерпілому тілесних ушкоджень дана норма не передбачає, оскільки це є складом кримінального правопорушення, передбаченого Розділом ІІ КК України.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 26 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому, пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

В межах розгляду даної справи судом встановлено, що 05.03.2023 о 12.00 годині водієм автомобіля «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 було допущено порушення п.12.1,18.1 ПДР України, в результаті чого малолітній ОСОБА_8 втратив свідомість та отримав тілесні ушкодження у вигляді: забій м`яких тканин лівого колінного та правого плечового суглобів, забій м`яких тканин обличчя, ЗЧМТ, струс головного мозку.

Факт заподіяння малолітньому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень підтверджується даними медичної документації, зокрема виписки з історії №3675 міського центру дитячої нейрохірургії КП « Міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» від 06.03.2023.

Даних, щодо ступені тяжкості тілесних ушкоджень, завданих малолітньому ОСОБА_8 в результаті ДТП, а також пошкодження майна потерпілого, матеріали справи не містять.

Згідно даних протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.03.2023 автомобіль «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_1 , не отримав пошкоджень в результаті ДТП.

З аналізу зазначених норм права та обставин пригоди, суд приходить до висновку, що внаслідок діяння ОСОБА_1 , яке є порушенням правил дорожнього руху, будь-які наслідки у вигляді майнової шкоди, як обов`язкової ознаки складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпаП, відсутні, іншої шкоди суспільним відносинам в сфері власності не заподіяно, що свідчить у сукупності про відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Згідно ст.62 Конституції України, положення якої закріплює принцип невинуватості, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили. Обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Зазначене узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП, а також висновком Конституційного Суду України, зроблений у рішенні від 22.12.2010 у справі № 23-рп /2010, відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Суд зазначає, що стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція).

Зазначене узгоджується з рішеннями Європейський Суд з прав людини у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Karelin v.Russia» заява №926/08 від 20.09.2016.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні 05.03.2023 о 12-00 годині по вул. Академіка Павлова,271 в м.Харкові адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП не доведена, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено стягнення.

Оскільки стягнення судового збору передбачено законом лише при накладенні адміністративного стягнення, судовий збір по даній справі не підлягає стягненню не підлягає.

Враховуючи зазначене, керуючись ст. 38, 247, 283-285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за статтею 124 КУпАП на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Відповідно до статті 285 КУпАП копію постанови після її оголошення протягом трьох днів вручити або вислати особі, щодо якої її винесено та представнику потерпілого.

Суддя - С.М. Лисиченко