"06" грудня 2023 р. Справа № 363/1355/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею було призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 462212 від 08.02.2023 року вбачається, що 08 лютого 2023 року о 22 год. 15 хв. у с. Нові Петрівці Київської області, вул. Свято-Покровська, на блок-посту, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Peugeot, державний номерний знак НОМЕР_1 , був виявлений працівниками поліції з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагували на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

З метою встановлення факту перебування у стані наркотичного сп`яніння працівники поліції під відеозапис та у присутності двох свідків запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку. Однак від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку ОСОБА_1 відмовився під відеозапис.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

У судове засідання 05.10.2023 року з`явилися ОСОБА_1 та його захисник адвокат Різник І.А., висловили заперечення проти складеного протоколу та проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. На обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_1 зазначив наступне.

08 лютого 2023 року близько о 22 год. 15 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Peugeot, державний номерний знак НОМЕР_1 , разом зі своїм товаришем на ім`я ОСОБА_2 , який сидів на пасажирському сидінні та жодних функцій з управління транспортним засобом не здійснював, везли гуманітарну допомогу до м. Києва. У процесі цього їх автомобіль було зупинено працівниками поліції на блок-посту у с. Нові Петрівці, вул. Свято-Покровська. Під час перевірки документів працівниками поліції через свої внутрішні бази даних було виявлено інформацію, щодо наявності кримінального провадження відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних речовин. Не зважаючи на заперечення ОСОБА_1 , щодо відсутності насправді кримінального провадження відносно нього, працівники поліції у подальшому повідомили про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння та необхідність слідування до медичного закладу для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив, що працівники поліції роз`яснили йому, що у випадку надання згоди на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння він буде доставлений до медичного закладу на службовому автомобілі працівників поліції, а після проведення огляду у медичному закладі, буде доставлений назад, на місце зупинки транспортного засобу. Як слідує з пояснень ОСОБА_1 , від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі категорично, безумовно та однозначно він не відмовлявся, однак підтвердив, що на пропозицію працівників поліції дійсно ухилявся від надання однозначної та категоричної відповіді, намагався домовитися відвезти його після огляду додому, що і було кваліфіковано працівниками поліції як ухилення від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Зрештою, як пояснив сам ОСОБА_1 , оскільки екіпаж поліції, який мав доставити його до медичного закладу, дуже довго їхав до блок-посту, час наближався до комендантської години, а працівники поліції відмовилися завезти його додому, то ОСОБА_1 ухилився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. У зв`язку з цим відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та відсторонено від керування транспортними засобами.

На додаток до цього у судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що раніше на підставі постанови суду він вже позбавлявся права керування транспортними засобами, після чого переекзаменування не проходив, повторно водійське посвідчення не отримував, та на даний час, він дійсно не має права керування транспортними засобами відповідних категорій. У зв`язку з чим відносно нього працівниками поліції було винесено постанову за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

У подальшому було викликано іншого водія, який приїхав забрати автомобіль. Як встановлено з пояснень самого ОСОБА_1 , приблизно через 500 метрів від блок-поста їх автомобіль знову був зупинений працівниками поліції, а у викликаного драйвера було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим його також було відсторонено від керування транспортними засобами. Оскільки потрібно було відвезти гуманітарну допомогу та встигнути до комендантської години, то ОСОБА_1 знову сів за кермо транспортного засобу Peugeot, державний номерний знак НОМЕР_1 , та поїхав до м. Києва. Під час руху у м. Києві його автомобіль знову був зупинений працівниками поліції, які так само повідомили про наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, запропонували пройти огляд у медичному закладі КНП «КМНКЛ «Соціотерапія», на що тоді ОСОБА_1 погодився. Результат огляду у медичному закладі був позитивний, встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння. У зв`язку з цим працівниками поліції було повторно складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Однак на наступний день (09.02.2023 року) ОСОБА_1 самостійно звернувся до експертної установи, яка за результатами проведених досліджень надала висновок щодо відсутності в організмі ОСОБА_1 наркотичних чи будь-яких інших речовин, які зумовлювали б виникнення стану наркотичного сп`яніння. У зв`язку з цим постановою Подільського районного суду м. Києва від 10.04.2023 року провадження у справі за другим протоколом, складеним у м. Києві, було закрито.

Таким чином, ОСОБА_1 фактично підтверджуючи факт керування ним транспортним засобом та зупинки на блок-посту, заперечив проти притягнення його до адміністративної відповідальності через відсутності в його діях відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

У наступні судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце їх проведення. Права, свободи та законні інтереси ОСОБА_1 у судовому засіданні були представлені захисником Різником І.А., який підтвердив, що ОСОБА_1 не має можливості взяти особисту участь у судовому засіданні через зайнятість у волонтерській діяльності, однак не заперечував проти проведення подальшого розгляду справи за його відсутності за участі при цьому захисника Різника І.А., правова позиція з яким повністю узгоджена.

Враховуючи, що ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про дату, час і місце судових засідань, клопотань про відкладення судового розгляду не надав, зважаючи на те, що в інтересах ОСОБА_1 у судовому засіданні брав участь захисник Різник І.А., правова позиція з яким повністю узгоджена, а також зважаючи на те, що дана справа відповідно до ч. 3 ст. 268 КУпАП, не належить до категорії справ, які розглядаються за обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, то суд вважає за можливе провести подальший розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , але з участю його захисника.

У свою чергу захисник Різник І.А. у судовому засіданні від 06.12.2023 року доповнив пояснення ОСОБА_1 , зазначивши, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять беззаперечного доказу керування ОСОБА_1 транспортними засобами. На запитання суду захисник Різник І.А. підтвердив, що ОСОБА_1 08.02.2023 року перебував в автомобілі Peugeot, державний номерний знак НОМЕР_1 , разом зі своїм товаришем, будь-яких інших осіб в транспортному засобі не було. Одночасно з цим на запитання суду захисник Різник І.А. запевнив, що вказаний товариш ОСОБА_1 керувати транспортним засобом не міг, оскільки не має відповідних навичок з керування автомобілем та не має права керування транспортними засобами.

Крім того, захисник Різник І.А. підтвердив, що відносно ОСОБА_1 дійсно 08.02.2023 року працівниками поліції виносилася постанова за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Однак ОСОБА_1 її не оскаржував, а призначений нею штраф сплатив у встановлений законодавством строк.

З приводу відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, то захисник Різник І.А. зазначив, що насправді ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак оскільки був пізній час, наближалася комендантська година, екіпаж поліції, що мав доставити ОСОБА_1 до медичного закладу дуже довго їхав, а ОСОБА_1 необхідно було везти гуманітарну допомогу до м. Києва, то ОСОБА_1 фактично через провокативні та неправомірні дії працівників поліції вимушений був відмовитися від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що не свідчить про наявність у його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

У судове засідання неодноразово викликався працівник поліції Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП старший лейтенант поліції Баленко Олександр Анатолійович, який здійснював складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 . Будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце, ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився. До судового розгляду від нього надійшли письмові пояснення, в яких ОСОБА_3 зазначив наступне.

08.02.2023 року екіпажем поліції, у складі якого ОСОБА_3 виконував службові обов`язки, було зупинено автомобіль. У процесі спілкування з водієм у працівника поліції виникла підозра щодо його перебування у стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Однак ОСОБА_1 від проходження вказаного огляду відмовився. Після цього відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також ОСОБА_3 повідомив, що обставини та події вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення повністю фіксувалися на нагрудну камеру з моменту зупинки транспортного засобу та до моменту завершення складання протоколу.

Учасники судового провадження не заперечували проти проведення судового розгляду за відсутності викликаного працівника поліції. Однак при цьому захисник Різник І.А. просив суд врахувати, що письмові пояснення працівника поліції ОСОБА_3 не відповідають дійсності, оскільки останній не міг чути відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. З пояснень захисника Різника І.А. слідує, що ОСОБА_3 був у складі екіпажу, який здійснював зупинку автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , а відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння мала місце при спілкуванні з іншим екіпажем поліції, до складу якого ОСОБА_3 не входив.

Під час судового розгляду захисником Різником І.А. також заявлялося клопотання про виклик у судове засідання свідків сторони захисту. Однак, не зважаючи на задоволення вказаного клопотання, свідки у судові засідання не з`явилися, а сам захисник Різник І.А. підтвердив можливість проведення судового розгляду за відсутності цих свідків.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З метою встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння у п. 2.5 ПДР України зазначається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення вищезазначених вимог ПДР України ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення містить діяння, яке, зокрема, полягає у відмові від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. На додаток до цього склад зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність спеціального суб`єкта особи, яка керує транспортним засобом. Тобто, відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння має бути зроблена особою, яка керує транспортним засобом.

При цьому у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Враховуючи вищезазначені вимоги повного та всебічного дослідження обставин, фактів вчинення адміністративного правопорушення, то суд доходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинні містити належні, допустимі, достовірні та достатні докази факту керування особою транспортним засобом, тобто виконання нею функцій водія під час руху такого засобу. Такий факт встановлюється на основі будь-яких відомостей, які відповідно до чинного законодавства можуть вважатися доказами.

Одночасно з цим відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа, яка здійснює керування транспортним засобом, відмовляється від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. Тобто поруч з керуванням транспортним засобом повинен бути доведений факт, що особа, яка керувала транспортним засобом, відмовилася від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. Порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначається у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту Порядок № 1103).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливо лише за умови, якщо судом під час судового розгляду на основі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів буде встановлено, що особа, яка здійснювала керування транспортним засобом, відмовилася від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 462212 від 08.02.2023 року слідує, що складовою частиною інкримінованого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є факт здійснення ним 08.02.2023 року о 22 год. 15 хв. у с. Нові Петрівці Київської області керування автомобілем марки Peugeot, державний номерний знак НОМЕР_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 не тільки не заперечував, але і підтвердив зазначений факт. На підтвердження вказаного факту ОСОБА_1 пояснив, що дійсно 08.02.2023 року близько о 22 од. 15 хв., керуючи автомобілем Peugeot, державний номерний знак НОМЕР_1 , їхав разом зі своїм товаришем, який сидів на передньому пасажирському сидінні, до м. Києва, щоб відвезти гуманітарну допомогу. У процесі цього його автомобіль був зупинений на блок-посту у с. Нові Петрівці Київської області. ОСОБА_1 підтвердив, що саме він, а не будь-яка інша особа, здійснював керування автомобілем, зазначеним у протоколі.

На додаток до цього у своїх письмових поясненнях (а.с. 21) ОСОБА_1 добровільно та з власної ініціативи підтвердив, що 08.02.2023 року о 22 год. 15 хв. під час керування автомобілем Peugeot, державний номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений на блок-посту у с. Нові Петрівці Київської області. Крім цього, у своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 визнав, що здійснював керування транспортним засобом, не маючи права керування відповідної категорії, за що працівниками поліції було винесено постанову за ч. 2 ст. 126 КУпАП, за якою призначений штраф ОСОБА_1 сплатив у повному обсязі та у встановлений законодавством строк.

Захисник Різник І.А. у судовому засіданні зазначив, що матеріали справи не містять беззаперечного доказу керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки наданий працівниками поліції відеозапис з нагрудної камери розпочинається вже після зупинки транспортного засобу. У судовому засіданні захисник Різник І.А. також підтвердив, що всередині автомобіля Peugeot, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 08.02.2023 року перебував не один, а разом зі своїм товаришем.

Усупереч своїй же позиції, захисник Різник І.А. на запитання суду запевнив, що товариш ОСОБА_1 не здійснював керування вказаним автомобілем, сидів на передньому пасажирському сидінні, взагалі жодних функцій з управління автомобілем не здійснював і не має права керування транспортними засобами. При цьому будь-яких інших осіб всередині вказаного транспортного засобу, крім ОСОБА_1 та його товариша, який, як зазначає сама сторона захисту, не керував автомобілем, не було.

У зв`язку з цим суд звертає увагу, що стороною захисту підтверджено факт відсутності у ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, про що і сам ОСОБА_1 повідомляв у судовому засіданні. Крім того, у судовому засіданні було підтверджено, що у зв`язку з цим відносно ОСОБА_1 08.02.2023 року працівниками поліції було винесено постанову за ч. 2 ст. 126 КУпАП, яку ОСОБА_1 визнав, не оскаржував, а також сплатив призначений йому штраф у встановлений законодавством строк.

Таким чином, позиція сторони захисту щодо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом є непослідовною, нелогічною та суперечливою, оскільки з початку сторона захисту посилається на відсутність доказів керування транспортним засобом, а після цього фактично наводить обставини та факти, сукупність яких не дає можливості прийти до будь-якого іншого розумного висновку, крім як того, що саме ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем.

У матеріалах справи наявний DVD-R диск (а.с. 4), на якому міститься файл з відеозаписом «462212» тривалістю 01 год. 09 хв. 29 сек. При дослідженні вказаного відеозапису судом встановлено, що він зроблений на нагрудну камеру працівників поліції, обставини та факти, зафіксовані на ньому, за часом, місцем та датою відповідають обставинам та фактам, що розглядаються в межах даної справи, а сам відеозапис утворює логічну, послідовну, хронологічну та безперервну картину вчинення ОСОБА_1 діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З аналізу відеозапису судом встановлено, що він розпочинається біля автомобіля Peugeot, державний номерний знак НОМЕР_1 , на блок-посту у с. Нові Петрівці Київської області. Зі змісту зафіксованих розмов вбачається наявність суперечки між ОСОБА_1 та працівниками поліції з приводу відношення ОСОБА_1 до певного кримінального провадження, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних речовин.

З початкових хвилин відеозапису також видно, що, крім ОСОБА_1 , який вже вийшов з автомобіля та стояв поруч з працівниками поліції, всередині транспортного засобу знаходився також інший чоловік, який, однак, весь час сидів на передньому пасажирському сидінні. Будь-яких інших осіб, які б знаходилися в автомобілі чи мали відношення до керування ним, на відеозаписі не вбачається.

У подальшому, після проведення поверхневого огляду автомобіля (зокрема, 06 хв. 30 сек.), ОСОБА_1 сідає на водійське місце, за кермо автомобіля Peugeot, державний номерний знак НОМЕР_1 , а також, як чутно з відеозапису, заводить двигун.

Вищезазначені обставини, зафіксовані на відеозаписі, логічно узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 та поясненнями захисника Різника І.А., зокрема, щодо зупинки транспортного засобу на блок-посту, наявності спору між ОСОБА_1 та працівниками поліції, перебування всередині автомобіля товариша ОСОБА_1 , який, однак, сидів на пасажирському сидінні та не здійснював керування автомобілем.

Таким чином, обставини та факти, поведінка ОСОБА_1 , його взаємодія з транспортним засобом, виконання технічних функцій, зокрема, щодо запуску двигуна, зафіксовані на відеозаписі, у сукупності з поясненнями самого ж ОСОБА_1 та захисника Різника І.А. дають можливість «поза розумним сумнівом» зробити категоричний висновок, що саме ОСОБА_1 08.02.2023 року здійснював керування автомобілем Peugeot, державний номерний знак НОМЕР_1 , у ході чого і був зупинений працівниками поліції на блок-посту. До того ж у судовому засіданні сам ОСОБА_1 та сторона захисту фактично підтвердили зазначений факт.

Будь-яких відомостей щодо неналежності, недопустимості, недостовірності вказаного відеозапису з нагрудної камери працівників поліції учасниками судового провадження не надано, а судом не встановлено.

Крім того, суд бере до уваги пояснення сторони захисту щодо винесення відносно ОСОБА_1 08.02.2023 року на блок-посту у с. Нові Петрівці Київської області постанови за ч. 2 ст. 126 КУпАП, яку ОСОБА_1 не оскаржував, а призначений штраф сплатив.

Враховуючи фактичне підтвердження та визнання учасниками судового провадження факту керування транспортним засобом, зважаючи на те, що зазначений факт узгоджується та підтверджується наявними у матеріалах справи належними, допустимими та достовірними доказами, суд приходить до висновку щодо доведеності факту здійснення ОСОБА_1 08.02.2023 року о 22 год. 15 хв. у с. Нові Петрівці Київської області керування автомобілем Peugeot, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У свою чергу у п. 3 цього ж розділу цієї ж Інструкції зазначається, що ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 6, 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Конкретний порядок проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу визначається у Розділі ІІ Інструкції № 1452/735.

Таким чином суд приходить до висновку, що чинним законодавством передбачено конкретний порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння, що у свою чергу передбачає конкретний алгоритм дій працівників поліції у разі встановлення наявності у водія транспортного засобу передбачених чинним законодавством ознак сп`яніння. Вказаний алгоритм передбачає першочергове проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції за допомогою спеціального технічного засобу, а вже у разі незгоди особи на проходження такого огляду чи висловлення нею заперечень щодо результатів проведеного на місці зупинки автомобіля огляду, то огляд на стан сп`яніння проводиться у спеціальному медичному закладі, направлення та доставлення до якого водія забезпечується працівниками поліції.

У той же час чинне законодавство в залежності від виду стану сп`яніння (наркотичне, алкогольне), наявність у водія ознак якого встановлено працівниками поліції, передбачає диференційований алгоритм дій працівників поліції.

Так, у п. 12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735 встановлюється, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, у разі встановлення працівниками поліції наявності у водія транспортного засобу передбачених чинним законодавством ознак стану наркотичного сп`яніння, то огляд такого водія на стан наркотичного сп`яніння одразу та безпосередньо проводиться у спеціальному медичному закладі, якому надано право на проведення огляду водіїв на стан сп`яніння. Проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу чинне законодавство не передбачає.

У свою чергу конкретний порядок огляду водіїв на стан наркотичного сп`яніння визначається у Розділі ІІІ Інструкції № 1452/735.

Під час судового засідання ані ОСОБА_1 , ані захисником Різником І.А. так і не було надано належного, переконливого та обґрунтованого пояснення щодо відсутності у діях ОСОБА_1 ознак відмови від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. Сам ОСОБА_1 пояснював, що насправді він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак у цей же час підтвердив, що ухилявся від надання категоричної та однозначної відповіді на вимогу працівників поліції щодо проходження огляду. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що розцінював дії працівників поліції упередженими по відношенню до нього, оскільки вимога про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння була зумовлена виявлення ними відомостей щодо кримінального провадження відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних речовин.

Захисник Різник І.А. у судовому засіданні до позиції ОСОБА_1 додав, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння була зумовлена провокативними діями працівників поліції, які після встановлення підстав для проведення огляду на стан сп`яніння дуже довго тримали ОСОБА_1 на блок-посту. Оскільки час наближався до комендантської години, а ОСОБА_1 потрібно було їхати ще до м. Києва, то внаслідок цього він вимушений був відмовитися від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Аналізуючи доводи сторони захисту суд звертає увагу, що відповідно до п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 - якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Вищевикладене дає можливість зробити висновок, що як відмова водія від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння слід розцінювати не тільки однозначну та категоричну відмову водія від проходження огляду, але і поведінку водія щодо ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння.

Усупереч поясненням сторони захисту щодо упередженого ставлення працівників поліції до ОСОБА_1 , з початку відеозапису «462212» (проміжок часу від початку до 06 хв. 00 сек.) вбачається, що працівниками поліції у базі даних дійсно було виявлено відомості щодо кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних речовин, відносно особи, повне ім`я якої повністю збігається з ім`ям ОСОБА_1 . Однак у подальшому, після виникнення на цій підставі суперечки з самим ОСОБА_1 , працівники поліції прямо зазначають, що це немає жодного значення і після цього не вимагають проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, не зазначають взагалі про наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння.

У подальшому працівниками поліції з добровільної згоди та у присутності ОСОБА_1 проводиться поверхневий огляд автомобіля, керування яким здійснював ОСОБА_1 . І лише тільки після цього (06 хв. 00 сек. відеозапису з нагрудної камери працівника поліції) працівниками поліції здійснюється перевірка реакції зіниць очей ОСОБА_1 на світло. За результатами цієї перевірки працівником поліції констатується факт звужених зіниць очей у ОСОБА_1 , а також повільну їх реакцію на світло. І лише після цього працівником поліції висувається вимога до ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

З урахуванням вищевикладеного, суд не може зробити висновок, що вимога про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння була пов`язана з виявленням відомостей щодо кримінального провадження. З відеозапису чітко вбачається, що вимога про проходження огляду на стан сп`яніння була спрямована до ОСОБА_1 після проходження ним попереднього огляду щодо реакції зіниць очей на світло. При цьому сама вимога про проходження огляду висловлена після суттєвого проміжку часу з моменту суперечки про наявність кримінального провадження, тому розумних підстав казати про їх зв`язок між собою суд не вбачає підстав.

У свою чергу суд звертає увагу, що відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції № 1452/735 звужені чи дуже розширені зіниці очей, які не реагують на світло, є ознакою наркотичного сп`яніння, що дає підстави для проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння.

Оскільки, як видно з відеозапису, працівниками поліції було виявлено у ОСОБА_1 саме таку ознаку наркотичного сп`яніння, то суд доходить до висновку про наявність правових підстав у працівників поліції для проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння.

З 06 хв. 47 сек. відеозапису з нагрудної камери працівників поліції чітко вбачається, що ОСОБА_1 , сидячи за кермом автомобіля Peugeot, державний номерний знак НОМЕР_1 , та заводячи його двигун, на вимогу працівників поліції з самого початку погоджується пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у спеціальному медичному закладі. Після цього між ними виникає суперечка щодо відсутності необхідності проходження огляду, оскільки чоловіку, який сидів на передньому пасажирському сидінні в автомобілі ОСОБА_1 , потрібно було терміново їхати додому, а також у зв`язку з наближенням комендантської години. Однак при цьому ОСОБА_1 не висловлює у зв`язку з цим відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Після цього працівник поліції повідомляє про необхідність очікування іншого екіпажу поліції.

На проміжку часу з 17 хв. 11 сек. по 19 хв. 00 сек. відеозапису з нагрудної камери працівника поліції чітко вбачається, що працівником поліції неодноразово було висловлено вимогу до ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у спеціальному медичному закладі. Однак, ігноруючи вимогу працівника поліції, ОСОБА_1 починає спілкуватися з іншими особами, присутніми на блок-посту, розповідаючи про свою волонтерську діяльність та про упереджене ставлення до нього. Після цього працівником поліції повторно пред`являється вимога про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 починає заперечувати наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, а також факт здійснення ним керування транспортним засобом. Крім того, ОСОБА_1 посилається на наближення комендантської години, як на неможливість проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

У свою чергу на проміжку часу з 42 хв. 00 сек. по 42 хв. 50 сек. відеозапису з нагрудної камери ОСОБА_1 пояснює свою відмову від проходження огляду помилковим уявленням щодо процедури проходження такого огляду, а саме зазначає про першочергове складання протоколу про адміністративне правопорушення, на підставі якого вже проводиться огляд у медичному закладі.

На додаток до цього з проміжку часу з 59 хв. 00 сек. по 01 год. 02 хв. 00 сек. відеозапису, зробленого з іншої нагрудної камери присутнього на блок-посту працівника поліції, судом встановлено, що ОСОБА_1 не тільки неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, але і роз`яснено, що очікування іншого екіпажу поліції пов`язано з неможливістю залишення блок-посту працівниками поліції, що здійснювали зупинку автомобіля під керуванням ОСОБА_1 . На численні вимоги працівників поліції пройти огляд ОСОБА_1 не надає прямої відповіді, перебиває працівників поліції, зазначаючи то про відсутність у нього ознак сп`яніння, то про не керування ним автомобілем, то про волонтерську діяльність та інші обставини. Крім того, з цього проміжку часу чутно, як ОСОБА_1 вимагає скласти на нього протокол для того, щоб проїхати до лікарні для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Таким чином, зі змісту зафіксованих на відеозаписі обставин і фактів чітко видно, що на неодноразові вимоги працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 не дає однозначної та категоричної відповіді, а постійно ухиляється від її надання з посиланням на комендантську годину, відсутність підстав, нездійснення ним керування транспортним засобом та іншими підставами. У зв`язку з цим працівниками поліції було кваліфіковано дії ОСОБА_1 як ухилення від проходження огляду, а відповідно як відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, з приводу чого складено протокол про адміністративне правопорушення.

У подальшому працівниками поліції було ознайомлено ОСОБА_1 зі складеним протоколом, надано можливість написати пояснення, в яких ОСОБА_1 висловив свої зауваження з приводу упередженого ставлення працівників поліції. Після цього ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортними засобами.

На підставі вищевикладеного суд доходить до висновку, що поведінка ОСОБА_1 щодо ігнорування численних вимог працівників поліції про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, ухилення від надання відповіді на ці вимоги, створення суперечок з працівниками поліції, постійне сперечання з останніми правильно кваліфіковані як ухилення від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а відповідно як відмова від проходження такого огляду. Тому суд вважає доведеним факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

У Постанові ККС ВС від 21.02.2018 року у справі № 701/613/16-к було зроблено висновок, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд звертає увагу, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення щодо того, що ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, є за своєю сутністю висуненням обвинувачення, що здійснюється органом (посадовою особою), уповноваженою на складення протоколу про адміністративне правопорушення. Тому таке обвинувачення поза розумним сумнівом має бути підтверджено або спростовано у судовому засіданні шляхом дослідження всіх наданих належних, допустимих та достовірних доказів. При цьому доведення цього факту поза розумним сумнівом буде означати можливість для суду зробити категоричний висновок, що версія, зазначена в обвинуваченні, є єдиною розумною версією, яка виключає будь-які обґрунтовані сумніви.

За результатами розгляду справи та дослідження матеріалів справи суд вважає інкриміноване обвинувачення обґрунтованим, розумним, послідовним, таким, що логічно узгоджується зі встановленими обставинами та фактами, а також таким, що безумовно та беззаперечно підтверджується наданою сукупністю належних, достовірних, допустимих доказів, які виключають будь-який обґрунтований сумнів та інші версії розвитку подій, логічно пояснюють висунуте обвинувачення.

У кінцевому підсумку вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 462212 від 08.02.2023 року, особисто прочитаний та підписаний ОСОБА_1 ;

- поясненнями ОСОБА_1 та захисника Різника І.А., в яких останні фактично підтвердили як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так і факт його відмови та ухилення від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння; в поясненнях ОСОБА_1 також підтвердив факт відсутності у нього права керування транспортними засобами;

- наявним у матеріалах справи відеозаписом, що записаний у файл на диск, в яких судом встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння;

- відомостями з Єдиного реєстру МВС (а.с. 11-16), з яких вбачається факт вилучення у ОСОБА_1 посвідчення водія, факт не проходження ОСОБА_1 переекзаменування, а відповідно факт відсутності у нього права керування транспортними засобами.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За таких обставин, на підставі вищевикладених норм закону, суд вважає докази, що містяться в матеріалах справи, належними і допустимим та такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова ОСОБА_1 , як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

У п. 28 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Відповідно до ст.ст. 23, 33 КУпАП при призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність і вважає, що оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, стягнення слід призначити у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, без позбавлення права керування транспортними засобами з огляду на його відсутність у ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, на користь держави стягується судовий збір, розмір якого відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» становить 0,2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Внаслідок цього з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 35, 130, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас