Номер провадження: 33/813/949/23
Номер справи місцевого суду: 523/3992/23
Головуючий у першій інстанції Лупенко А. В.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Тьосової Я.В.,

захисника ОСОБА_1 - адвоката Завальнюка Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Завальнюка Д. на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 15.03.2023 року, якою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП,

встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 6 місяців, а також стягнуто судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 (вісімдесят) коп.

Згідно оскарженої постанови, 15.02.2023 року, співробітниками УПП в Одеській області було складено протокол серії ААД №083126 відносно ОСОБА_1 , який в порушення вимог п.2.1а Правил Дорожнього руху, 15.02.2022 року, о 09 год 28 хв, будучи обмеженим в праві керування всіма видами транспортних засобів згідно постанови від 02.11.2022 року ВПНОМЕР_2, в м. Одесі, по вул. Миколаївська дорога, 203, керував автомобілем «Toyota Avensis», номерний знак НОМЕР_1 , за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду захисник Завальнюк Д. подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та дослідженим доказам, просить скасувати постанову та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Зокрема апелянт посилається на те, що на момент складення протоколу щодо ОСОБА_1 , а саме 15.02.2023 року, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП в діях ОСОБА_1 відсутній, оскільки постановою Приморського районного суду м. Одеси від 17.01.2023 року, останнього позбавлено права керування транспортними засобами, а тому його дії підпадали під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник також порушує питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що розгляд справи в суді першої інстанції проведений за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, копія оскарженої постанови отримана лише 10.05.2023 року, у зв`язку з чим строк на оскарження пропущений з поважних причин.

Апеляційний розгляд проведено без участі ОСОБА_1 , який будучи повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, до суду не з`явився. Однак його захист забезпечено участю захисника - адвоката Завальнюка Д., який не заперечував проти проведення розгляду без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; вивчивши матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази; апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Що стосується клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження, судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Як вбачається з матеріалів судової справи, 15.03.2023 року, ОСОБА_1 та його захисник не приймали участі в судовому засіданні суду першої інстанції. Копію судового рішення захисник Завальнюк Д. отримав 10.05.2023 року.

Апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити захиснику Завальнюку Д. право на доступ до правосуддя, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 або його захиснику вручалась або надсилалась судом першої інстанції копія оскарженої постанови.

За таких обставин у суду відсутні підстави ставити під сумнів твердження апелянта щодо не отримання копії оскарженої постанови в межах строку на оскарження, а матеріалами справи ці доводи апелянта не спростовують.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови, судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Так, ч.3 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, виражається у формі керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження позбавлення права керування транспортними засобами.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням особи до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі прямого чи непрямого умислу.

Згідно ст.ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків; адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи вбачається, що 15.02.2023 року, ОСОБА_1 , в порушення вимог п.2.1а Правил Дорожнього руху, 15.02.2022 року, о 09 год 28 хв, будучи обмеженим в праві керування всіма видами транспортних засобів згідно постанови від 02.11.2022 року ВПНОМЕР_2, в м. Одесі по вул. Миколаївська дорога, 203 керував автомобілем «Toyota Avensis», номерний знак НОМЕР_1 . На підставі чого, співробітниками УПП в Одеській області було складено протокол серії ААД №083126 за даним фактом, оскільки за вказані дії передбачена адміністративна відповідальність за ч.3 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, є бланкетною нормою та відсилає до Закону України «Про виконавче провадження».

Так, ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено загальний порядок стягнення державним виконавцем аліментів на утримання дитини. Частиною 9 вказаної статті, у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить зокрема вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, яка діє до погашення боржником заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до матеріалів справи 02.11.2022 року державним виконавцем Доброславського ВДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Івановим І.В. винесено постанову у виконавчому провадженні НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №2-7103/10, виданого 07.08.2011 року Суворовським районним судом м. Одеси щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки, які останній не сплачував, та у якого виникла заборгованість зі сплати аліментів.

Тобто, на виконання вимог ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем відповідно до ч.9 зазначеної статті, тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами.

В апеляційній скарзі захисник Завальнюк Д. стверджує, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, оскільки відповідно до постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.01.2023 року, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці на підставі тієї ж постанови державного виконавця від 02.11.2022 року. За таких обставин, на думку захисника, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, оскільки на день правопорушення останній вже був позбавлений права керування транспортними засобами.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими вказані доводи захисника, з огляду на таке.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №083126, ОСОБА_1 , під час складання протоколу жодних зауважень чи заперечень до протоколу не надав, не виклав їх на окремому листі, а також не повідомляв співробітників патрульної поліції на наявність постанови Приморського районного суду м. Одеси від 17.01.2023 року, якою він був визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

При цьому, як вбачається із постанови держаного виконавця від 02.11.2022 року, її копія направляється до Головного сервісного центру МВС для виконання, а тому працівники патрульної поліції мали керуватися відомостями внесеними відповідно до автоматизованого обліку адміністративних правопорушень підрозділами адміністративної практики (пункт 3 абзац другий розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом №1395 від 07.11.2015 року (далі Інструкція)). Крім того, відповідно до Інструкції, відомості, в тому числі щодо позбавлення права керування транспортними засобами за рішенням суду, також вносяться до автоматизованого обліку після надходження на адресу підрозділів адміністративної практики постанови суду, згідно з якою особу позбавлено права керування транспортним засобом.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 15.02.2023 року, відносно ОСОБА_1 поліцейськими складено протокол саме за тимчасове обмеження у праві користування транспортними засобами на підставі постанови від 02.11.2022 року у виконавчому провадженні НОМЕР_2, копію якої державним виконавцем, відповідно до резолютивної частини, було направлено до Головного сервісного центру МВС України на виконання. Інших відомостей про існування рішення суду щодо ОСОБА_1 про позбавлення його права керування транспортними засобами, матеріали справи не містять.

Вказані обставини можуть свідчити про те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не повідомляв працівників поліції щодо існування постанови Приморського районного суду м. Одеси від 17.01.2023 року, якою його позбавлено права керування транспортними засобами.

Крім того, слід констатувати, що ОСОБА_1 , усвідомлюючи той факт, що він вже був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП, усвідомлюючи стосовно подальшого існування обмежень у праві керування транспортними засобами на підставі постанови державного виконавця, повторно керував автомобілем, що свідчить про умисне вчинення останнім адміністративного правопорушення.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги захисника, суд звертає увагу, що постанова державного виконавця не припиняє своєї дії, оскільки відповідно до п.2 ч.9 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами встановлюється до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, а тому дії ОСОБА_1 , до погашення такої заборгованості, зокрема його керування транспортним засобом створює порушення ним тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.126 КУпАП.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що під час судового розгляду не встановлено обставин, які спростовують наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, а тому оскаржена постанова судді місцевого суду є законною та обґрунтованою.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

За наведених обставин, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді місцевого суду залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Поновити захиснику Завальнюку Д. строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 15.03.2023 року.

Апеляційну скаргу захисника Завальнюка Д. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 15.03.2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим за ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський