Справа №577/1844/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Семенюк І. М.
Номер провадження 33/816/450/23 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 162 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря Баришевої А.І., особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 розглянувши у режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 квітня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 162 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді попередження з конфіскацією валютних цінностей, а саме п`ятдесят доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_1 536 грн. 80 коп. судового збору на користь держави.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 квітня 2023 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді попередження з конфіскацією валютних цінностей, а саме 50 доларів США за те, що 19 січня 2023 року близько 12 год. 00 хв. перебуваючи на території центрального ринку по вул. К. Дивізій у м. Конотоп, Сумської області, здійснив незаконний обмін валютних цінностей як засобів платежу, а саме обміняв у незнайомого йому чоловіка 50 (п`ятдесят) доларів США на 2 025 (дві тисячі двадцять п`ять) грн., чим порушив ст. 16 Декрету КМ України « Про систему валютного регулювання і валютного контролю » № 15-93 від 19.02.1993 року.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову судді суду першої інстанції, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суддя першої інстанції, розглядаючи матеріали про вчинення адміністративного правопорушення, належним чином не сповістив його про час та місце судового розгляду. Відповідно, ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати гарантовані Конвенцією та КУпАП права.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, розгляд адміністративної справи повинен був відбутися 20 квітня 2023 року, про що ОСОБА_1 був проінформований та проставив особистий підпис. Проте з`явившись у суд на визначену дату та час, він дізнався, що 19 квітня 2023 року суддя ухвалив постанову, якою визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 162 КУпАП.

Протокол містить виправлення в графі повідомлення про дату та час судового розгляду адміністративної справи. Крім того, наявна в матеріалах справи заява про розгляд протоколу у відсутність апелянта є фальсифікованим документом, оскільки останній не складав та не надавав суду жодної заяви.

Таким чином, на думку апелянта, постанова судді першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а провадження закриттю.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги особи, який притягується до адміністративної відповідальності щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального закону через розгляд справи без участі апелянта та порушення його прав, визначених ст.268 КУпАП, з огляду на таке.

У відповідності до ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, розгляд адміністративної справи було призначено на 19 квітня 2023 року, про що було проінформовано ОСОБА_1 та засвідчено його власноручним підписом. Будь-яких зауважень, щодо внесення поправок у протокол, останній зазначив та отримав копію процесуального документу.

Крім того матеріали справи містять заяву від ОСОБА_1 про проведення судового засідання у його відсутність, що також підтверджується його підписом.

Доказів на підроблення підпису у поданій заяві, апелянт апеляційному суду не надав, крім того останній не звертався до правоохоронних органів із заявою про підробку та фальсифікацію правових документів.

Згідно ч.2 ст. 268 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення, передбаченої ст. 162 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, ураховуючи при цьому усталену судову практику ЄСПЛ щодо оцінки поведінки особи та її вплив на тривалість розгляду справи, згідно якої право на доступ до суду, закріплене у § 1 ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати § 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дотримуючись вимоги ст. 268 КУпАП, обґрунтовано розглянув матеріали вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 162 КУпУАП у відсутність особи, стосовно якої складено протокол.

Разом з тим необхідно зазначати, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Тому перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, адміністративна відповідальність за ст.162 КУпАП настає через незаконні скуповування, продаж, обмін, використання валютних цінностей як засобу платежу або як застави.

Об`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ст.162 КУпАП є суспільні відносини у сфері обігу валютних цінностей.

Враховуючи, що стаття 162 КУпАП є бланкетною, то при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, при цьому доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати такі обставини, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, при складанні вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 769051 від 19 січня 2023 року у діях ОСОБА_1 встановлені ознаки порушення ст. 16 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року « Про систему валютного регулювання і валютного контролю ».

Проте, вищевказаний правовий акт Кабінету Міністрів України у цілому втратив чинність у зв`язку із прийняттям Верховною Радою України 21.06.2018 року Закону України «Про валюту і валютні цінності », що набрав чинності 07.07.2018 року.

Апеляційний суд вважає, що за таких обставин, а саме безпідставного посилання в протоколі на нормативний акт, який втратив чинність, фабула даної справи викладена не належним чином.

Відтак, особі, уповноваженій на складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.162 КУпАП, слід було брати до уваги саме положення Закону України « Про валюту і валютні цінності », а не констатувати порушення положень Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року « Про систему валютного регулювання і валютного контролю », котрий станом на дату складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення втратив чинність.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Отже, враховуючи, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється судом в рамках пред`явленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та виходячи з матеріалів наданих для розгляду, які були попередньо зібрані та належним чином процесуально закріплені уповноваженою на те посадовою особою, а вихід за вказані межі є недопустимим, апеляційний суд дійшов висновку, що зібрані по даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, зазначені дії посадової особи уповноваженої на складання протоколу не відповідають такій складовій принципу правової визначеності як передбачуваність застосування правових норм.

Допущенні посадовою особою ДПС порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення позбавляють суд можливості здійснити повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи, а отже досягти завдань провадження в справі про адміністративні правопорушення, що в свою чергу є перешкодою для розгляду адміністративної справи по суті, з`ясування її обставин та притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, з огляду на вищевикладене, а також те, що складення та оформлення даної справи про адміністративні правопорушення виконано не належним чином, а зазначені вище недоліки та неповнота не можуть бути усунені в суді апеляційної інстанції, тому суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 162 КУпАП, а тому справа про адміністративні правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП.

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 квітня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 162 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді попередження з конфіскацією валютних цінностей, а саме п`ятдесят доларів США, скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 162 КУпАП.

Повернути ОСОБА_1 грошові кошти, які були вилучені відповідно до квитанції про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення № 3 від 19.01.2023 року, а саме 50 (п`ятдесят) доларів США.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.