Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/5876/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2023 року м.Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області Леньо В.В., за участі представника притягуваного до адміністративної відповідальності адвоката Бора Ю.В., розглянувши матеріали, які надійшли з НОМЕР_1 прикордонного загону імені героїв Карпатської Січі відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (тип Б), про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Інспектор прикордонної служби вищої категорії - начальник відділення повітряної протидії безпілотними повітряними суднами відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

за ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №248333 від 31.08.2023 року відносно ОСОБА_1 , згідно якого, 31.08.23 близько 10 години 05 хвилин після прибуття на територію військового містечка відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) (за адресою: АДРЕСА_1 ) старшим зміни прикордонних нарядів майстром-сержантом ОСОБА_2 було виявлено старшого сержанта ОСОБА_1 , в стані алкогольного сп 'яніння (нечіткі рухи, почервоніння очей, характерний запах з ротової порожнини), що підтверджується протоколом медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголя та стану сп 'яніння №149 від 31.08.2023 року), (0,9 проміле).

Своїми діями старший сержант ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 11, 13, 49, 241 Статуту Внутрішньої служби Збройних сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, а також на підставі п.3 ст.24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ («...Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини...») слід вважати, що даний військовослужбовець виконував обов`язки військової служби в стані алкогольного сп`яніння, та з урахуванням вчинення правопорушення в умовах особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Представником притягуваного до адмінвідповідальності ОСОБА_1 адвокатом Продан О.В. подано письмове пояснення по справі наступного змісту.

Постановою Виноградівського районного суду від 12.09.2023 року у справі №299/5876/23 матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 172-20 КУпАП було повернуто до відділу прикордонної служби «Вилок».

Порушення окремих вимог «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» та «Дисциплінарного статуту Збройних Сил України» інкримінується ОСОБА_1 у розрізі положень п.1 ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» - військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби; на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять). При цьому в самому протоколі про адміністративне правопорушення згадана норма хибно ідентифікується як «п.3 ст.24 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу». Але при формуванні змісту протоколу, особа, уповноважена на його складання умисно спотворює правову суть п. 1 ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме - виключає вказівку на «протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять)».

Адже 31.08.2023 року ст.сержант ОСОБА_1 мав день відпочинку відповідно до п.294 «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» - військовослужбовці, яких змінили з добового наряду, звільняються від занять і робіт у день зміни (аналогічні пояснення він дав у ході судового розгляду). Таким чином, 31.08.2023 року військовослужбовця у вихідний день без жодних передумов раптово було викликано до розташування військової частини, що повністю виключає можливість виконання ним обов`язків військової служби у цей день. Така позиція також підтверджується змістом самого протоколу про адміністративне правопорушення: «31.08.23 близько 10 години 05 хвилин після прибуття на територію військового містечка відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Відповідно до вимог ч.2 ст.266-1 КУпАП огляд військовозобов`язаних та резервістів під час. проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Згідно положень ч.4 ст.266-1 КУпАП у разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Ст. сержант ОСОБА_1 не відмовлявся від проведення медичного огляду у межах пункту дислокації військового підрозділу, матеріали справи про адміністративне правопорушення протилежного не спростовують - відсутні жодні вказівки або докази щодо пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння безпосередньо в частині або відмови військовослужбовця від проходження такого. Таким чином, огляд було проведено з прямим порушенням вимог ч.ч.2, 4 ст.266-1 КУпАП.

Крім того, на підтвердження факту перебування військовослужбовця ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння до матеріалів справи про адміністративне правопорушення додається протокол медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння №149 від -31.08.2023 року за формою №115/у.

Згадана форма №115/у затверджена п. 1 наказу МОЗ СРСР від 08.09.1988 року №694 «Про заходи подальшого вдосконалення медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння» та містить обов`язкову вказівку на заклад охорони здоров`я, в якому проводиться огляд. Натомість наданий суду протокол №149 від 31.08.2023 року не містить такої інформації, що виключає можливість встановити проведення огляду уповноваженим суб`єктом (закладом охорони здоров`я) та дослідити дотримання процедури огляду (кваліфікація персоналу, технічна відповідність та стандартизація лабораторного обладнання). .

Також протокол №149 від 31.08.2023 року не містить, підпису особи про ознайомлення з результатами медичного огляду, що є суттєвим порушенням регламентованого порядку.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння не може бути визнаний належним та допустимим доказом через невідповідність вимогам ст.266-1 КУпАП, наказу Міністерства охорони СРСР від 08.09.1988 року №694 «Про заходи щодо подальшого вдосконалення медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння».

Згідно положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом ( посадовою особою ) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з цим просить винести постанову про закриття справи у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Притягуваний до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.

Представник притягуваного до адміністративної відповідальності адвокат Бора Ю.В. у судовому засіданні пояснив, що після дачі пояснень у справі, за наслідками якого адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 повернуто для належного оформлення його довірителя переведено на інше місце служби. Точне місце служби наразі не відоме. Телефонний зв`язок відсутній. Просив розглядати справу за його відсутності.

По суті адмінправопорушення, яке інкриміновано ОСОБА_1 то просив закрити провадження з підстав, викладених у поданому поясненні.

Зокрема зазначив, що протокол відносно ОСОБА_1 складено безпідставно, оскільки той 31.08.2023 року мав день відпочинку після чергової зміни, тобто мав день відпочинку і міг його використовувати на власний розсуд. Вважає, що його довірителя навмисно викликами за місцем служби, щоб під вигаданим приводом скласти протокол про адмінправопорушення.

Крім того зазначив, що підстав для проведення огляду поза місцем розташування частини не було, оскільки ОСОБА_1 від проведення огляду не відмовлявся.

Також зазначив, що ОСОБА_1 було скеровано на проведення огляду до медичного закладу поза місцем розташування частини. Однак доказ на підтвердження стану сп`яніння не може бути взятий судом до уваги, оскільки він є неналежним та недопустимим з огляду на те, що наданий суду протокол №149 від 31.08.2023 року не містить такої інформації, у якому закладі проводився огляд, що виключає можливість встановити проведення огляду уповноваженим суб`єктом (закладом охорони здоров`я) та дослідити дотримання процедури огляду (кваліфікація персоналу, технічна відповідність та стандартизація лабораторного обладнання).

Також протокол №149 від 31.08.2023 року не містить, підпису особи про ознайомлення з результатами медичного огляду, що є суттєвим порушенням регламентованого порядку.

Наведені обставини як кожна окремо так і в сукупності свідчать про грубе порушення порядку та процедури притягнення до адміністративної відповідальності, що є підставами для закриття провадження у справі.

Додатково представник зазначив, що ОСОБА_1 самовіддано проходить службу та захищає батьківщину. Доказів притягнення до адміністративної чи дисциплінарної відповідальності матеріали не містять.

Заслухавши представника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, зокрема протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №248333 від 31.08.2023 року, направлення на проведення освідчення від 31.08.2023 року, протокол №149 медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголя та стану сп`яніння від 31.08.2023 року, рапорт старшого зміни прикордонних нарядів відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 -сержанта ОСОБА_3 від 31.08.2023 року, суд приходить до наступного висновку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності (ст. 9 КУпАП).

На підтвердження винуватості притягуваного до протоколу долучено:

- рапорт старшого зміни прикордонних нарядів відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 -сержанта ОСОБА_3 від 31.08.2023 року (а.с.4);

- направлення на проведення освідчення від 31.08.2023 року (а.с.2);

- протокол №149 медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголя та стану сп`яніння від 31.08.2023 року (а.с.3).

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Структура складу адміністративного правопорушення містить:

1) об`єкт правопорушення суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення;

2) об`єктивну сторону конкретні дії, що виразилися в порушені встановлених правил;

3) суб`єкт правопорушення конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку;

4) суб`єктивну сторону складу ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу чи необережності.

Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

У відповідності до вимог ст. 7 ч. 1 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Згідно диспозиції ч.3 ст.172-20 КУпАП правопорушенням є розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння ; участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Згідно Закону України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року № 1932-XII та Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

У ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України від 24 березня 1999 року визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

У зв`язку з наведеним доводи представника, що відносно його довірителя безпідставно складено протокол, оскільки в день 31.08.2023 року той мав день для відпочинку з огляду на наведене є безпідставним.

Також судом відхиляються доводи заперечення щодо не проведення огляду на стан сп`яніння за місцем знаходження прикордонного загону.

Разом з тим доводи про неналежність та недопустимість як доказу протоколу №149 медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголя та стану сп`яніння від 31.08.2023 року заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаний протокол не містить відомостей, у якому закладі було проведено медичне освідчення притягуваного до адміністративної відповідальності. Відсутній штамп, печатка закладу. Можливість ідентифікувати заклад, який видав вказаний протокол відсутня з огляду не заповнення графи Найменування закладу.

Крім того, з результатами проведеного освідчення притягуваного не ознайомлено, що стверджується відсутністю відповідного підпису у графі 15 та відсутністю доказів відмови від такого ознайомлення.

Рапот і направлення самі по собі вину притягуваного не підтверджують.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

У пунктах 24 і 26 Рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та пункті 23 Рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.88, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.98, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.06, «Шабельник проти України» від 19.02.09, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Інших доказів винуватості притягуваного матеріали справи не містять.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Слід зазначити, що згідно положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Крім того, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Зазначене в своїй сукупності дає підстави суду дійти висновку про недоведеність вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, відтак провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, п.1 ч.1 ст 247, 256, 283, п.3 ч.1 ст. 284 КУпАП суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена собою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Виноградівський районний суд.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Закарпатської області, через місцевий суд.

СуддяВ. В. Леньо