Справа № 444/3523/23
Провадження № 3/444/1835/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Олещук М. М., з участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від УПП у Львівській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює - маркетолог ТзОВ "Кронус Плюс", одружений, має на утриманні 4 неповнолітніх дітей, учасник бойових дій, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , -

за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АА №153780 від 22.09.2023 року, ОСОБА_1 22.09.2023 року о 22 год. 30 хв. за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру, які полягали у стусанах, штовханнях, шарпання за волосся, душіння, ображанням нецензурною лайкою, та вчинив відносно своїх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , психологічне насильство, внаслідок чого завдана шкода фізичному та психологічному здоров`ю дітей, чим своїми діями вчинив домашнє насильство, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Захисник особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 адвокат Косик Л.М. в судовому засіданні 13.11.2023 року просила провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Захисник зазначила, що між ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_2 виник конфлікт з приводу того, що ОСОБА_1 , коли йшов на війну склав заповіт за умовами якого також заповів певну частину свого майна дочці від першого шлюбу. Це і стало причиною конфлікту, тобто виклик поліції мав місце з мотивів поділу майна.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив, щодо складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, та 13.11.2023 року подав письмові пояснення суду, в яких посилається на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а дані вказані в протоколі про адміністративне правопорушення серії АА №153780 від 22.09.2023 року - не відповідають дійсності з огляду на наступне. Подія, яка мала місце 22.09.2023 є не що інше як провокація його дружини ОСОБА_2 , котра намагається чинити на нього тиск з приводу майна, оскільки дружина дізналась, що він склав заповіт на свою доньку від першого шлюбу, що викликало негативні емоції у його дружини, котра останнім часом наполягає, щоби він подарував їй свій будинок за адресою: АДРЕСА_1 . А також дружині не сподобалось, що мав місце продаж автомобіля. На фоні цього вона протягом трьох днів вчиняла побутові сварки, що підтверджується долученим ним відеозаписом до матеріалів справи. ОСОБА_1 виклик поліції та усі надані дружиною пояснення вважає тиском на нього, з метою засвідчення своєї незгоди він власноручно зазначив у терміновому заборонному приписі «потерпілий від наклепу», оскільки протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №153780 від 22.09.2023 року для ознайомлення йому не надали. Щодо обставин справи зазначає, що 22.09.2023 року близько 19:00 год. він повернувся додому з роботи, та вони з сином поїхали повечеряти в кафе. Повернувшись з вечері, кожен з членів сім`ї займався своїми справами. Близько 22:00 год. він вкладав спати сина ОСОБА_4 у його кімнаті, в цей час зайшла дружина ОСОБА_2 та почала кричати: « ОСОБА_4 , ти що будеш зі злодієм засинати, він тебе обікрав». Щоби не провокувати конфлікту, він вийшов з кімнати та пішов у іншу кімнату. Однак, дружина почала голосно кричати до сина: « ОСОБА_5 , викликай поліцію». Після чого, вона побігла до кімнати нашого сина - ОСОБА_4 , що знаходиться навпроти, при цьому поводила себе емоційно, ображала та принижувала його, продовжувала вказувати «викликати поліцію». За лічені хвилини приїхали працівники поліції, котрих він зустрів та запросив до будинку. Працівники поліції почали опитувати дружину, він намагався пояснити працівникам поліції, що весь галас та сварку створювала дружина, жодного психологічного насильства він не вчиняв. Більше того на крики дружини та провокацію не відповідав. На його прохання, надати йому можливість письмово все описати і долучити до матеріалів справи письмові пояснення, працівники поліції не відреагували, такої можливості йому не надали. Тому, він зазначив у терміновому заборонному приписі, що вважає себе потерпілим від наклепу. Одночасно ним була написана заява про наклеп, так як він вважає, що його безпідставно хочуть звинуватити у домашньому насильстві. Працівниками поліції було складено термінові заборонні приписи, які він оскаржив в суді. Станом на сьогоднішній день у провадженні Львівського окружного адміністративного суду знаходяться справа №380/22691/23 та справа № 380/22689/23.

ОСОБА_1 вважає, що інструменти для запобігання та протидії домашньому насильству повинні застосовуватися за своїм прямим призначенням та не можуть використовуватися як спосіб впливу одного із членів сім`ї на другого в сімейних непорозуміннях.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 посилається на те, що норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити адміністративне правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях правопорушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

Як вбачається зі змісту протоколу серії АА № 153780 від 22.09.2023 року працівниками поліції визначено трьох потерпілих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , однак із складу адміністративного правопорушення не можливо встановити кожну дію і вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до кожної особи, щодо якої вони були спричинені.

ОСОБА_1 зазначає, що протоколу про адміністративне правопорушення йому для ознайомлення надано не було. Обставина, що він бажає надати пояснення до протоколу підтверджується долученим відеозаписом. Таким чином, відмітка у протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення: «від надання пояснення відмовився» не відповідає дійсності.

У графі протоколу чи притягався він до адміністративної відповідальності працівниками поліції зазначено «Так». З цього приводу ОСОБА_1 зазначає, що 20.12.2019 року між ним та дружиною виник конфлікт, під час якого він висловився нецензурними словами. За результатом чого було складено протокол та направлено до суду. Під час розгляду справи № 444/513/20 Жовківським районним судом Львівської області він з`явився в судове засідання, усвідомив свою поведінку та визнав вину. Він щиро розкаявся у вчиненому та зробив належні висновки для себе. Після даного конфлікту, такі ситуації не повторювались. З того часу минуло майже 4 роки, вони з дружиною є подружжям та у них народився ще один син. Подібних конфліктних ситуацій не виникало. Так, згідно з ст. 39 КУпАП якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню. Таким чином працівником поліції неправомірно зазначено у протоколі серії АА № 153780 від 22.09.2023 року про те, що він притягався до адміністративної відповідальності.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому просить провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні 30.11.2023 року підтримав подані ним письмові пояснення, зазначив, що спілкується з дружиною, яка на даний час з дітьми перебуває в своєї матері в іншій області, просив провадження у справі відносно нього закрити.

Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, а саме телефонограмою, яку остання отримала особисто 20.11.2023 року (арк.спр. 33).

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, доводи захисника, оглянувши відеозапис наданий ОСОБА_1 приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнім насильством визнаються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Отже, зі змісту статті 173-2 КУпАП вбачається, що до адміністративної відповідальності можна притягнути лише за умисно вчинене правопорушення. Умисним є правопорушення, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Проте, обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП є вчинення не будь-яких діянь зазначених у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а лише тих, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 22.09.2023 року о 22 год. 30 хв. за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру, які полягали у стусанах, штовханнях, шарпання за волосся, душіння, ображанням нецензурною лайкою, та вчинив відносно своїх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , психологічне насильство, внаслідок чого завдана шкода фізичному та психологічному здоров`ю дітей, чим своїми діями вчинив домашнє насильство, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судом з метою повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, в судовому засіданні було досліджено та проаналізовано протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, а також оглянуто відеозаписи надані суду ОСОБА_1 . Так, із оглянутого судом відеозапису (№1) встановлено, що даний відеозапис фіксує розмову, що відбувається між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з приводу вирішення питання щодо права власності на дачу та на автомобіль. Після цього, на відеозаписі (№2) зафіксовано спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції та подання ним працівникам поліції заяви про наклеп, у зв`язку з тим, що працівники поліції не відібрали у нього пояснень.

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_1 дійсно в нього з потерпілою була розмова та наявний конфлікт з приводу розподілу майна, про що ним складено заповіт, згідно з яким він заповів дачу доньці від першого шлюбу.

Домашнє насильство - це один з різновидів насильства. Воно відрізняється від інших проявів (на вулиці, під час військових дій, під час конфлікту, в колективах тощо) тим, що коїться близькими один до одного людьми (родичами або членами сім`ї), які мають тісні стосунки - кровні, емоційні, шлюбні, інтимні, господарські та які пов`язані між собою. Таким чином, попередження та протидія домашньому насильству, а також надання допомоги постраждалим ускладняються саме тим, що це правопорушення стосується близьких людей.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Однак, важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт, це - особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Під час судового розгляду даної справи про адміністративне правопорушення встановлено, що між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбулась конфліктна сімейна ситуація з приводу поділу майна, однак не кожен конфлікт є домашнім насильством в розумінні норм чинного законодавства у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Так, під час розгляду справи у діях ОСОБА_1 не встановлено наявність умислу, спрямованого на вчинення відносно дружини чи його дітей будь-яких протиправних діянь психологічного характеру, котрі б могли завдати шкоди їх фізичному або психічному їх здоров`ю.

У справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

Інспектором поліції в протоколі не вказано, яка саме шкода заподіяна або могла бути заподіяна фізичному чи психологічному здоров`ю визначених ним у цьому протоколі в якості потерпілих ОСОБА_2 та неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , що прямо випливає з диспозиції названої статті та є обов`язковим.

Конфлікт, який виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 викликаний майновим спором між подружжям, а те, що він супроводжувався написанням заяви в поліцію, не утворює автоматично склад правопорушення у виді домашнього насильства.

Проаналізувавши надані суду докази та матеріали справи, суд дійшов висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених у диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та настання наслідків, зазначених у цій статті саме від дій ОСОБА_1 .

Як зазначено в статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, згідно з якою «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

А, відтак, враховуючи, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що є підставою для закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи, що справа підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, а тому відповідно судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 27, 247, 248, 279, 283, 284 КпАП України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статтею 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках здійснення нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Олещук М. М.