Справа № 301/2442/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
29.05.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Кавка І. І.,

в с т а н о в и в:
Постановою судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 11 листопада 2022 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, непрацюючий,
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість гривень) 20 коп.
Згідно з постановою, 07 серпня 2022 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, у м. Іршава по вул. Гагаріна, ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом марки «Мерседес Бенц» д. н. з. НОМЕР_1 , чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Кавка І. І., вказує на те, що постанова є незаконною, і тому її слід скасувати. Стверджує, що матеріали справи взагалі не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, та перебував у стані алкогольного сп`яніння, також відсутні докази на підтвердження того, що водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти освідування на місці зупинки автомобіля. При цьому, апелянт вважає, що наявний у справі відеозапис не слід брати до уваги, оскільки такий не підписано цифровим електронним підписом, крім того, немає жодних даних про технічний засіб, яким здійснювалась відеофіксація. Апелянт звертає увагу на те, що на відеоматеріалі взагалі відсутній момент зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Зазначає, що окрім іншого, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про свідків події, що у сукупності з вищенаведеним можна розцінювати як суттєві порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі Порядок). Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 та адвоката Кавки І. І., яких повідомлено про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про доставку SMS повідомлення від 09.02.2023, однак до суду вказані особи не з`явилися, хоча обізнані з тим, що в суді розглядається подана адвокатом Кавкою І. І. апеляційна скарга, до того ж апеляційним судом береться до уваги те, що адвокатом Кавкою І. І. у день розгляду справи 29.05.2023 направлено клопотання про відкладення розгляду справи на інший день у зв`язку з тим, що адвокат Кавка І. І. бере участь в охороні публічного порядку на території обслуговування ВП №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області.
Дослідивши зміст клопотання адвоката Кавки І. І. та приєднану ним довідку, яка підтверджує те, що ОСОБА_2 залучається до забезпечення охорони публічного порядку на території обслуговування ВП №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи на інший день, оскільки відповідно до вимог статті 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб. Оскільки адвоката Кавку І. І. було повідомлено про розгляд справи апеляційним судом, враховуючи те, що заява адвоката Кавки І. І. не призводить до висновку про поважність причин для відкладення розгляду справи, тому, при вирішенні питання щодо проведення судового засідання за відсутності ОСОБА_1 та адвоката Кавки І. І., суд апеляційної інстанції бере до уваги практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому чітко зазначено, що сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. При цьому апеляційний суд також зазначає, що на розгляд справи не з`явився як 08.02.2023, так і 29.05.2023 ОСОБА_1 , не повідомивши про причини неявки на розгляд справи. Отже, неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Кавки І. І., відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.
Статтею 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9 «а» ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного), або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи дотримався зазначених вимог закону, повно і всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №237931, 07 серпня 2022 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, у м. Іршава по вул. Гагаріна, ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом марки «Мерседес Бенц» д. н. з. НОМЕР_1 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 підтвердив своїми підписами, що зі змістом протоколу він ознайомився. У графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 зазначив, що «вчора вживав пиво».
Медичним висновком №134 від 07.08.2022 підтверджується те, що ОСОБА_1 пройшов освідування у закладі охорони здоров`я, а саме у Іршавській МЛ, у результаті чого лікар констатував, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, 1, 37 % проміле (а. с. 2).
Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ВАБ №301715 від 07.08.2022, підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 5 ст. 121КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) грн (а. с. 3).
З акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 07.08.2022 убачається, що автомобіль марки «Мерседес Бенц» д. н. з. НОМЕР_1 був оглянутий у присутності свідків громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а. с. 5).
На відеозаписі, що міститься на DVD - диску відображена подія, яка мала місце 07.08.2022, яка фіксувалася на бодікамери поліцейських у хронологічній послідовності. Так, із відеозапису вбачається, що працівники поліції направили водія ОСОБА_1 на проходження освідування до медичного закладу, де за допомогою приладу «Алкофор» було виявлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння з результатом 1, 37 % проміле. Результати огляду були оголошені у присутності ОСОБА_1 , що власне ним не заперечувалось, до того ж ОСОБА_1 зазначив, що алкогольні напої він вживав напередодні, а не у день проходження освідування. З результатами огляду, - 1,37 % проміле, ОСОБА_1 погодився, заперечень щодо вказаних показників не мав. Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений з тим, що відносно нього складатимуть протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто йому було відомо про вчинене правопорушення, а також роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Досліджений апеляційним судом відеозапис інформативний, позбавлений упередженості та суб`єктивного ставлення, є послідовним, містить у хронологічній послідовності необхідні відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.
Зібрані у справі докази у їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський Кебелеш В. був упереджений при направленні водія ОСОБА_1 на огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння та складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та підписання наявних у справі процесуальних документів: протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №237931, постанови про накладення адміністративного стягнення серії ВАБ №301715 на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Також у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які відомості, які можуть свідчити про зацікавленість лікаря медичного закладу Свалявська МЛ, який проводив освідування водія ОСОБА_1 у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні належні докази, їх також не додано і до апеляційної скарги.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейські та лікар при виконанні своїх посадових обов`язків діяли виключно у межах наданих їм повноважень, а у правдивості та об`єктивності показів свідків сумнівів не виникає.
При оцінці тверджень апелянта щодо того, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення жодними належними доказами не підтверджена, апеляційний суд такі відхиляє.
Так, зі змісту доводів апеляційної скарги убачається, що апелянтом заперечується факт керування автомобілем, оскільки, як стверджує апелянт, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 був за кермом транспортного засобу.
Апеляційний суд твердження в цій частині розцінює критично, оскільки дослідивши сукупність доказів, які містяться у матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що такі слід визнати необґрунтованими та спрямованими виключно на намагання ОСОБА_1 ухилитися від адміністративної відповідальності.
Факт керування ОСОБА_1 автомобілем підтверджується такими письмовими доказами.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №237931 убачається, що такий складено відносно ОСОБА_1 за те, що від 07 серпня 2022 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, у м. Іршава по вул. Гагаріна, ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом марки «Мерседес Бенц» д. н. з. НОМЕР_1 , за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Апеляційний суд бере до уваги те, що з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ознайомився, йому були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи відбудеться в Іршавському районному суді Закарпатської області, про що свідчить особистий підпис апелянта. Окрім цього, доказів про наявність будь-яких порушень з боку поліцейських, які нібито безпідставно склали відносно ОСОБА_1 протокол, у матеріалах справи не має, їх ОСОБА_1 не надав під час розгляду справи у суді першої інстанції, такі не приєднав до апеляційної скарги. Доказів про те, що підпис у протоколі не належить ОСОБА_1 сторона захисту також не надала.
Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення підтверджуються медичним висновком, який апелянтом не оскаржувався, а також відеозаписом, наявним у матеріалах справи, на якому зафіксована подія за участі ОСОБА_1 , який не заперечує в апеляційній скарзі те, що на відеозаписі саме він, а не інша особа. Так, з відеоматеріалу окрім іншого убачається, що як при проходженні освідування у медичному закладі, так і під час оформлення процесуальних документів ОСОБА_1 зазначає, що вживав алкогольні напої напередодні ввечері, при цьому не заперечував той факт, що саме він керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.
Під час розгляду апеляційної скарги судом з`ясовано, що ОСОБА_1 не оскаржував медичний висновок, жодних клопотань про допит поліцейського чи лікаря з метою отримання пояснень щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, сторона захисту не заявляла.
Як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто відомостей про те, що працівниками поліції порушено вимоги ст. 266 КУпАП, приписи та вимоги Порядку та Інструкції.
Відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ у водія транспортного засобу виявляє ознаки стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що водій перебуває у такому стані, то працівник поліції має право вимагати у водія пройти відповідно до встановленого порядку огляд на цей стан сп`яніння.
З протоколу та інших матеріалів справи вбачається, що поліцейські мали сумніви щодо тверезості водія ОСОБА_1 , тому обґрунтовано запропонували йому пройти огляд у медичному закладі, на що ОСОБА_1 погодився. Своїми підписами у протоколі про адміністративне правопорушення, медичному висновку та в інших письмових доказах ОСОБА_1 підтвердив, що зміст процесуальних документів йому відомий, жодних заперечень не висловлював.
Окрім цього, доказів про наявність будь-яких порушень з боку поліцейських, у тому числі щодо того, що працівники поліції безпідставно склали на ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, оскільки той нібито не керував транспортним засобом, у матеріалах справи не має, їх сторона захисту не надала під час розгляду справи у суді першої інстанції, такі не приєднала до апеляційної скарги. Крім того, немає також відомостей, які можуть слугувати підставою для висновку, що підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у протоколі належить не ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі адвокат Кавка І. І. вказав, що його підзахисний автомобілем не керував, однак, до апеляційної скарги апелянт не долучив жодного доказу, який свідчить про те, що транспортним засобом керував не ОСОБА_1 , а інша особа, і що огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння він пройшов під примусом, протокол відносно нього складено безпідставно.
Безпідставними апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис, який міститься на DVD-диску, не слід брати до уваги, адже на відеозаписі відсутній цифровий підпис.
Той факт, що відеозапис, долучений до матеріалів справи не містить цифрових підписів як їх автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення їх копій, що на думку захисту є недопустимим доказом, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки відеозаписом безперервно та чітко зафіксовано проходження ОСОБА_1 освідування та його результати. Наведені апелянтом доводи в цій частині носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічної точки зору могли ставити під сумніви достовірність проведеного відеозапису, такі не ґрунтуються на приписах чинних нормативно- правових актів, які б зобов`язували відеозапис, долучений до матеріалів справи, підписувати електронним цифровим підписом, а також підписувати електронним цифровим підписом виготовлену з відеозапису копію.
Підстави вважати, що наявний відеозапис є недопустимим доказом у справі, у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки на відеоматеріалі зафіксовані усі процесуальні дії, які повинен був вчинити поліцейський при направленні водія на освідування та при проведенні освідування. Тому, доводи апелянта в цій частині апеляційним судом визнаються як такі, що свого підтвердження не знайшли.
Апеляційний суд доходить висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог за п. 2.9 «а» ПДР; що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні цього правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким у постанові дана правильна оцінка; що адміністративне стягнення накладено на нього у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням приписів ст. ст. 33 - 35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, яке має підвищену суспільну небезпеку й належить до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за перебування за кермом транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника у дусі додержання законів України.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодним чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану адвокатом Кавкою І. І. апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Кавка І. І., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Кавка І. І. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 11 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН