Номер провадження: 33/813/1988/23
Номер справи місцевого суду: 496/3365/23
Головуючий у першій інстанції Трушина О. І. Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Зєйналової А.Ф.к., Дунаєвського О.В., адвоката Осьмініна С.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 25 липня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 25 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

З вказаної постанови вбачається, що 29.04.2023 року о 19:40 год. ОСОБА_1 по вул. Маяцька дорога, 9 в смт Хлібодарське Одеського району Одеської області, керував транспортним засобом Hyundai Getz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, незв`язне мовлення, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на відеозапис.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою Біляївського районного суду Одеської області від 25 липня 2023 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)Суд першої інстанції не вказав, якими належними доказами підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння;

2)Відео зупинки автомобіля ОСОБА_1 відсутнє, так само і не зафіксовано факту керування, оскільки з першого відеозапису не вбачається, яка саме подія зафіксована, а інший відеозапис зроблено лише 50 хв. після того, як було закінчено запис першого;

3)Працівником поліції на відеозаписі доноситься недостовірна інформація, щодо зупинення ОСОБА_1 ;

4)ОСОБА_1 погодився проїхати до медичного закладу, однак поліцейським даний факт було проігноровано, та ще раз запропоновано проїхати до медичного закладу, це було зроблено навмисно, для того щоб він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Осьмініна С.Д., які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №358298 від 29.04.2023 року з якого вбачається, що 20 квітня 2023 року о 19:40 год. в Одеській області, Біляївський район, смт Хлібодарське, по вул. Маякська дорога, 9 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai Getz, реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, незв`язне мовлення різкий запах алкоголю з порожнини рота. Водію було запропоновано у встановленому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager або в медичному закладі. Водій від проходження відмовився;

-довідка з якої вбачається, що згідно інформаційного порталу Національної поліції ОСОБА_1 протягом року за ст. 130 КУпАП не притягувався. Посвідчення водія НОМЕР_2 отримав 27.05.1999 року;

-акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Alcotest Drager, однак огляду проведено не було з підстав відмови останнього;

-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що 29 квітня 2022 року ОСОБА_1 було направлено до КНП «ОМПЦПЗ» ООР для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак проведено огляду не було з підстав відмови водія;

-письмові пояснення ОСОБА_2 з яких вбачається, що 29 квітня 2023 року приблизно о 19:50 год. він рухався на своєму транспортному засобі Toyota Avensis, державний номерний знак НОМЕР_3 . Рухаючись по Кишинівській трасі у бік с. Великий Дальник, йому зробив аварійну ситуацію транспортний засіб Hyundai Getz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який виїхав на зустрічну полосу та їхав безпосередньо в лоб транспортному засобу Toyota Avensis. ОСОБА_2 прийшлось змінити напрямок руху його транспортного засобу. Водій, який підрізав ОСОБА_2 почав тікати. ОСОБА_2 почав супроводжувати транспортний засіб Hyundai Getz до с. Хлібодарське, де останній кинув свій транспортний засіб та почав тікати. ОСОБА_2 його наздогнав, та викликав поліцію. Після приїзду, працівників поліції, встановили особу водія, це був ОСОБА_1 . Громадянин ОСОБА_1 був одягнений у військову форму, виявилося, що він був військовим. Крім того, ОСОБА_2 підтверджує, що ОСОБА_1 знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей, порушення мови;

-диск з відеозаписом, який було приєднано до матеріалів справи та з якого вбачається, що 29 квітня 2023 року ОСОБА_1 сів за кермо транспортного засобу Hyundai Getz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та поїхав. За ним слідом поїхав інший транспортний засіб, на відеокамеру якого і був зафіксований даний факт. Транспортний засіб Hyundai Getz, зупинився та з нього вийшов водій ОСОБА_1 . Далі, з іншого відеозапису вбачається, що по вулиці йде ОСОБА_1 , за ним слідом ідуть інші особи в тому числі і ОСОБА_2 , який викликав поліцейських. Потім під`їжджає транспортний засіб працівників поліції, які і зупинили ОСОБА_1 . Зі слів ОСОБА_2 . ОСОБА_1 є тією особою, яка керувала транспортним засобом Hyundai Getz, яка створила небезпечну ситуацію на дорозі, та яка намагається уникнути адміністративної відповідальності. У працівників поліції під час розмови із ОСОБА_1 виникла підозра, що останній знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, тому запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки. ОСОБА_1 постійно вступав у конфліктну ситуацію із свідком події, та не реагував на пропозицію працівників поліції. Крім того, постійно намагався кудись піти. Працівник поліції постійно наздоганяв ОСОБА_1 та повертав до поліцейського автомобілю. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що якщо він буде здійснювати спроби втекти, то на нього одягнуть кайданки. Потім, в ході тривалої бесіди із працівниками поліції ОСОБА_3 погодився проїхати до медичного закладу, для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Працівник поліції посадив Дунаєвського до свого транспортного засобу та попросив трохи зачекати, поки він візьме відеозапис у свідка, яким було зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai Getz. В той час, як працівник поліції у свідка ОСОБА_2 намагався скопіювати відеозапис з його відеорегістратора, ОСОБА_1 підійшов до нього, але вже в супроводі своїх товаришів, які просили не складати протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 . Працівник поліції повідомив, що на лінію 102 надійшло повідомлення, що ОСОБА_1 , створив небезпечну ситуацію на дорозі, тому був викликаний черговий наряд поліції. Крім того, повідомив, що все фіксується на нагрудну камеру. Потім ОСОБА_1 в присутності свідків на камеру повідомив, що він не буде проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, а також відмовляється пройти такий огляд у медичному закладі. У зв`язку із чим, працівниками поліції і було складено адміністративний протокол.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.

За правилами частин 2-3 статті 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до п.п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначив, що судом першої інстанції не вказано, якими належними доказами підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Однак з таким твердженням апелянта, суд апеляційної інстанції погодитися не може, виходячи з того, що при винесенні оскаржуваної постанови, суд першої інстанції послався, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 358298 від 29.04.2023 року, яким зафіксовано місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення, відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду за допомогою приладу Драгер, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.04.2023 року, з якого вбачається, що огляд не проводився, оглянутим відеозаписом, на якому зафіксована подія викладеного адміністративного правопорушення, письмовими поясненнями ОСОБА_2 .

Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і складено протокол про адміністративне правопорушенні з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів, зокрема, на стан алкогольного сп`яніння визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735, якою встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (пункт 2 розділу І).

Згідно пунктів 2, 3 Розділу 1 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 розділу І Інструкції визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктами 1-5, 7, 10 Розділу ІІ зазначеної Інструкції встановлено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Довід апеляційної скарги про те, що працівником поліції на відеозаписі доноситься недостовірна інформація, щодо зупинення ОСОБА_1 не заслуговує на увагу з огляду на таке.

З наданого відеозапису вбачається, що працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 з яких саме підстав його було зупинено. Крім того, з відеозапису, а також пояснень свідка, які він давав на місці, вбачається, що ОСОБА_1 сів за кермо свого транспортного засобу, створив на дорозі аварійну ситуацію, яку ледве довелось уникнути. Потім, свідок не дав ОСОБА_1 покинути місце події, та викликав поліцію для з`ясування викладених обставин. В ході бесіди із ОСОБА_3 у працівників поліції виникла підозра, що ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння під час того, як керував своїм транспортним засобом, у зв`язку із чим йому і було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, як на місці зупинки так і проїхати до медичного закладу.

Посилання ОСОБА_1 на те, що відео зупинки автомобіля Hyundai Getz відсутнє, так само і не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 даного транспортного засобу, оскільки з першого відеозапису не вбачається, яка саме подія зафіксована, а інший відеозапис зроблено лише 50 хв. після того, як було закінчено запис першого також не заслуговують на увагу.

Так із наданого відеозапису з відеореєстратора свідка ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 20 квітня 2023 року сів за кермо транспортного засобу Hyundai Getz, реєстраційний номер НОМЕР_1 . За даним транспортним засобом прослідував, ОСОБА_2 , щоб ОСОБА_1 не зміг втекти. З моменту того, як було викликано працівників поліції і до моменту як вони приїхали минув деякий час, але це не може свідчити про те, що факт керування транспортним засобом Hyundai Getz саме ОСОБА_1 не було зафіксоване. Потім, коли приїхали працівники поліції, вони почали фіксацію із своїх нагрудних камер. При розмові працівників поліції із ОСОБА_1 , а також при наданні особистих пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не висловлював своєї незгоди з тим, що він не керував транспортним засобом Hyundai Getz. ОСОБА_1 лише питав у свідка навіщо він це зробив.

Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейський, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з відеореєстратора, діяв відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП. Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Слід зазначити, що відеозапис є об`єктивним доказом, оскільки унеможливлює суб`єктивне висвітлення поліцейським або іншими особами обставин справи.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначив, що він погодився проїхати до медичного закладу, однак поліцейським даний факт було проігноровано, та ще раз запропоновано проїхати до медичного закладу, це було зроблено навмисно, для того щоб він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що так, дійсно ОСОБА_1 погодився поїхати до медичного закладу, працівник поліції сказав, щоб ОСОБА_1 сів у транспортний засіб поліцейський, і вони його відвезуть. Однак, треба трохи зачекати, поки він візьме відеозапис з відеореєстратора свідка, щоб приєднати його до матеріалів справи. ОСОБА_1 спочатку сів у транспортний засіб працівників поліції, однак в подальшому вийшов з нього, та підійшов до працівника поліції, який копіював відеозапис. Підійшов він не сам, а зі своїми товаришами, які просили не складати протокол про адміністративне правопорушення. Отже, працівник поліції, оцінивши таку поведінку ОСОБА_1 вимушений був спитати останнього чи він згоден пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки, на що ОСОБА_1 відмовився. А також запропонувати проїхати до медичного закладу, на що ОСОБА_1 також відмовився.

Крім того, вказуючи про порушення співробітниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надав до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейського до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги, як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Між тим, апеляційний суд доходить до переконання, що з відеозапису встановлено одночасну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Інші твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час дослідження доказів по справі, також жодних доказів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції не було долучено і до апеляційної скарги.

Також, слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 29 квітня 2023 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

Отже, позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами, не узгоджуються з дійсними обставинами справи, внаслідок чого розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту, обраний на власний розсуд, та спроба уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 25 липня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова