Справа № 163/1359/21
Провадження № 3-в/163/5/23
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Шеремета С.А.

з участю представника Волинської митниці Кунєвої З.Ю.,

розглянувши в приміщенні суду направлені Волинською митницею Держмитслужби матеріали справи за протоколом № 0158/20500/21 про притягнення до відповідальності за ч.1 ст.483 МК України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Німеччини, що проживає по АДРЕСА_1 ), керівника благодійної організації "Bokerner Clique", РНОКПП невідомий, паспорт НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 як представник Зеельхорста В.В. звернувся у суд із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами і скасування постанови судді Любомльського районного суду від 24 червня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Обґрунтував вимоги тим, що у складанні протоколу про порушення митних правил брали участь працівники Волинської митниці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що суперечить положенням ст.ст.504, 505 МК України . Крім цього, ОСОБА_1 тривалий час надавав гуманітарну допомогу Україні, а під час проведення митного контролю було вчинено заміну частини переміщуваного вживаного вантажу на новий. Такі обставини не були взяті до уваги, через що постанова від 24 червня 2021 року є незаконною і підлягає скасуванню.

Представник ОСОБА_1 . Лошак В.О. подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник Волинської митниці заперечила проти заяви про перегляд за нововиявленими обставинами і скасування постанови судді.

Вивченням матеріалів справи та доданих до заяви ОСОБА_2 доказів встановлено таке.

Постановою від 24 червня 2021 року ОСОБА_1 як керівник благодійної організації "Bokerner Clique" визнаний винним у вчиненні дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України 16 262 одиниці одягу без ознак використання, загальною вартістю 18 088 038, 64 гривень, вилученого за протоколом №0158/20500/21 з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу документів, що в частині цих товарів містили неправдиві відомості про їх найменування, а також неправдиві відомості, необхідні визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, тобто правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України.

За вчинення правопорушення на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 18 088 038 (вісімнадцять мільйонів вісімдесят вісім тисяч тридцять вісім) гривень 64 копійки з конфіскацією у власність держави вилученого товару.

Представник ОСОБА_1 . Лошак В.О. на цю постанову подав апеляційною скаргу.

Постановою судді Волинського апеляційного суду від 10 вересня 2021 року ця апеляційна скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення, постанова судді Любомльського районного суду від 24 червня 2021 року без змін.

В процесуальних рішеннях суддів першої та апеляційної інстанції зазначено, що ОСОБА_1 в письмових поясненнях визнав невідповідність переміщуваних товарів поданим до митного контролю товарно-супровідним документам, однак пояснив це помилкою, а не навмисними діями.

Такі пояснення ОСОБА_1 щодо відсутності умислу на приховування товарів від митного контролю оцінені як неправдиві з огляду на кількість та асортимент цих товарів.

У зв`язку з цим і відповідно до приписів п.3 ст.4 та ч.2 ст.459 МК України ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності як керівник благодійної організації, що переміщувала товару в Україну за приховуванням від митного контролю.

Частиною 2 ст.486 МК України визначено, що провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Згідно із ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень ч.5 ст.529 КУпАП постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Як встановлено ч.2 ст.287 КУпАП, постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Частинами 1, 2 ст.294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Крім цього, ст.2971 КУпАП встановлено, що заява про перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення може бути подана особою, на користь якої постановлено рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною. Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута з підстави встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні судом справи про адміністративне правопорушення.

Згідно із ч.1 ст.2974 КУпАП заява про перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення подається до Верховного Суду.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 28 березня 2006 року у справі "Мельник проти України" право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. Golder v. the United Kingdom, judgment of 21 February 1975, Series A no. 18, p. 18, § 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги (заява № 23436/03, § 22).

Таким чином, встановлена МК України та КУпАП процедура розгляду справ про порушення митних правил не передбачає перегляду постанов судді районного суду за нововиявленими обставинами.

Разом з тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово вказував, що визначені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) поняття „кримінальне звинувачення, „кримінальне правопорушення мають „автономне значення. У зв`язку із цим Європейський суд з прав людини відповідно до сформованих ним критеріїв самостійно визначає, чи належить те або інше діяння до кримінального правопорушення.

Критеріями, на підставі яких Європейський суд з прав людини встановлює, чи застосовувати кримінальний аспект статті 6 Конвенції, є: 1) юридична кваліфікація діяння в національному законодавстві [тобто з`ясування того, як кваліфікують діяння в національному праві: кримінальне правопорушення (злочин), адміністративне правопорушення, дисциплінарне тощо]; 2) природа правопорушення; 3) характер і суворість (ступінь тяжкості) покарання, що його може бути застосовано до особи [рішення у справі Engel and others v. The Netherlands від 8 червня 1976 року (заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), § 82, § 83]. Перший критерій є лише початковим і не має визначального значення. Водночас другий і третій критерії є вирішальними для з`ясування того, чи підпадає діяння під визначення „кримінальне правопорушення у розумінні Конвенції. Для застосування статті 6 Конвенції в аспекті розуміння поняття «кримінальне звинувачення» достатньо, щоб правопорушення за своїм характером вважалось „кримінальним згідно з Конвенцією або щоб за вчинене правопорушення до особи було застосовано покарання, яке за своїм характером і ступенем суворості належало в цілому до „кримінальної сфери [рішення у справі Lutz v. Germany від 25 серпня 1987 року (заява № 9912/82), § 55].

Таким чином, за сталою практикою Європейського суду з прав людини такі адміністративні стягнення, як значні адміністративні штрафи, є співмірними з кримінальним покаранням [рішення у справах Engel and others v. The Netherlands від 8 червня 1976 року (заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), Гурепка проти України від 6 вересня 2005 року (заява № 61406/00), A. Menarini Diagnostics S.R.L. v. Italy від 27 вересня 2011 року (заява № 43509/08)].

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та враховуючи, що санкція частини 1 статті 483 Митного Кодексу у виді накладення штрафу в розмірі 100% вартості товару з його конфіскацією є співмірною з кримінальним покаранням, суд дійшов висновку, що попередньо сформульовані підходи до розуміння поняття «кримінальне звинувачення» є застосовним і в межах цього адміністративного провадження.

Відтак для вирішення питання про перегляд рішення в цій справі за нововиявленими обставинами виправданим є застосування норм кримінально-процесуального права.

Положення кримінального процесуального законодавства України передбачають не тільки право на апеляційне оскарження (глава 31 КПК України), а й на касаційне оскарження (глава 32 КПК України), перегляд за нововиявленими або виключними обставинами (глава 33 КПК України).

Зокрема, згідно із ч.1, п.п.1, 4 ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; … 4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

В цій справі підставами для перегляду і скасування постанови від 24 червня 2021 року зазначено участь в складанні постанови працівників митниці, зазначених свідками; невідповідність фактичних обставин справи в частині кількості, асортименту і характеристик товару; попередню і наступну діяльність ОСОБА_1 щодо надання гуманітарної допомоги.

З цього приводу вбачаються підстави для такого висновку.

В судовому засіданні представник Волинської митниці Кунєва З.Ю. пояснила, що працівники митниці ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в протоколі про порушення митних правил вказані як особи, що посвідчили складання цього протоколу за відсутності ОСОБА_1 .

Згідно із ч.9 ст.494 МК України якщо при складенні протоколу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не була присутня, до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою митного органу, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого один примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою (місце проживання або фактичного перебування).

Отже, залучення працівників митного органу як свідків складання протоколу за відсутності особи дійсно було вчинено в порядку ч.9 ст.494, ст.504 МК України. У зв`язку з цим підстав визнавати цих працівників понятими в розумінні ст.505 МК України, як про це вказано в заяві ОСОБА_2 , не встановлено, як і інших порушень при складанні протоколу про порушення митних правил.

Таким чином, в цій частині заява ОСОБА_2 є безпідставною.

В матеріалах справи міститься акт про проведення митного огляду транспортного засобу, в якому переміщувались товари, що зазначені в товарно-супровідних документах як вживаний одяг.

Тим же актом стверджено виявлення нового чоловічого, жіночого та дитячого одягу в асортименті без ознак використання, з наявними етикетками та бирками.

Той факт, що визначена при складанні протоколу про порушення митних правил загальна вартість товару у 25775211,87 грн більша, ніж визначена експертом у 18088038,64 грн, обґрунтована застосуванням знижки щодо партії товару та врахуванням цінової пропозиції і не спростовує факту виявлення нового одягу.

Як зазначено вище, сам ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях визнав факт невідповідності характеристики товару як вживаного одягу.

Отже, в цій частині заява ОСОБА_2 є також необґрунтованою.

Щодо здійснення ОСОБА_1 багаторічної діяльності як керівником благодійної організації належить зазначити, що сама по собі ця обставина в жодний спосіб не спростовує висновків, викладених в оскаржуваній постанові щодо його вини у вчиненні порушення митних правил.

З огляду на викладене вбачаються підстави для висновку, що жодних істотних обставин, які б не були предметом розгляду справи по суті або обмежували право ОСОБА_1 на справедливий суд, не встановлено.

У зв`язку з цим заява про перегляд і скасування постанови є безпідставною і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.522, 528 МК України, ст.304 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_2 як представника ОСОБА_1 про перегляд і скасування за нововиявленими обставинами постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 24 червня 2021 року у справі про порушення митних правил №163/1359/21 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, відмовити.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області С.А.Шеремета