КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., розглянувши за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , захисника Рвачова О.О. апеляційну скаргу захисника Харчука О.П. на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02 серпня 2023 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и л а :

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно з постановою судді, 21 квітня 2023 року о 02 годині 10 хвилин водій ОСОБА_2 в м. Києві по вул. К. Малевича 89 керував автомобілем «Форд», реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_2 відмовився, що зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського, тобто вчинив дії, якими порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Харчук О.П. просить постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02 серпня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Захисник вважає, що судом першої інстанції було поверхнево розглянуто дану справу, не було здійснено повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, через що постанова судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02 серпня 2023 року підлягає до скасування, а справа до закриття.

Захисник зазначає, що із наявного в матеріалах справи відеозапису із нагрудної камери працівників патрульної поліції убачається, що підставою для направлення ОСОБА_1 для проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я стало не встановлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, а виявлення в інформаційно-телекомунікаційні системі МВС інформації про те, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

При цьому, захист наголошував, що з пояснень інспектора убачається, що єдиною підставою для направлення ОСОБА_1 на огляд є те, що за тиждень до цього на нього вже складався протокол, інспектор не називає та не звертає увагу на наявність жодних ознак сп`яніння у ОСОБА_1 .

Таким чином, апелянт вважає, що направлення ОСОБА_1 на огляд було безпідставним та протиправним, що свідчить про те, що у ОСОБА_1 не виникло обов`язку його проходження, що виключає можливість його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, незаконність та необґрунтованість вимоги щодо проходження огляду, а також відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння підтверджується тим, що наступного дня ОСОБА_1 з метою спростування підозр щодо вживання наркотичних засобів, за самозверненням, здійснив лабораторне дослідження зразків біологічного середовища у клініці "Діла", згідно з результатами якого наркотичних речовин в його організмі виявлено не було, що переконливо доводить той факт, що жодних законних підстав для направлення ОСОБА_1 на огляд у працівників поліції не було.

Також апелянт зазначає, що з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, проходить військову службу в ЗСУ, що підтверджується копією військового квитка.

Порядок направлення та проведення огляду на стан сп`яніння військовослужбовців визначений ст. 266-1 КУпАП і, відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Отже, направлення та проведення огляду на стан сп`яніння військовослужбовців, які виконують обов`язки військової служби не належить до повноважень працівників поліції .

Таким чином, захисник звертає увагу на те, що вимога інспектора патрульної поліції до ОСОБА_1 про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння була безпідставною, незаконною та необґрунтованою, а результати огляду в силу приписів ст. 266-1 КУпАП є недійсними, що безпосередньо вказує на відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Окрім того, сторона захисту звертає увагу суду на те, що з відеозапису в матеріалах справи не вбачається факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, а лише вбачається, що ОСОБА_1 надав відповідь про усвідомлення того, що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст.130 КУпАП, а тому, на думку захисника, матеріали справи не містять доказів складу адміністративного правопорушення за ознакою відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Також захисник зазначає, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що виключає можливість притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Також захисник зазначає, що судом було порушено пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод щодо вимоги безсторонності з огляду на відсутність сторони обвинувачення.

Так, зважаючи на усталену практику ЄСПЛ щодо вказаного порушення суд першої інстанції надаючи оцінку доводам сторони захисту, викладеним у клопотанні про закриття справи, за відсутності сторони обвинувачення, у разі прийняття рішення про визнання винуватим ОСОБА_1 , свідчить про те, що суд неодмінно перебрав на себе обов`язки щодо підтримання обвинувачення, що є порушенням вимоги безсторонності та є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, та захисника, перевіривши матеріали справи про адміністративні правопорушення та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02серпня 2023 року про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративні правопорушення серії ДПР18 №129699 від 21 квітня 2023 року направленням на огляд водія ОСОБА_1 до КНП "КМНКЛ "Соціотерапія" з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, рапортом поліцейського Горіленко А., відеозаписами з бодікамери 470451, 477755.

З наведених документів убачається, що водій ОСОБА_2 21 квітня 2023 року о 02 годині 10 хвилин в м. Києві по вул. К. Малевича 89, керував автомобілем «Форд», реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що підтверджується відеозаписами з боді камери працівника поліції.

Доводи захисника про те, що підставою для направлення ОСОБА_1 для проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я стало не встановлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, а виявлення в інформаційно-телекомунікаційній системі МВС інформації про те, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП є безпідставними.

Так, з відеозапису убачається, що ОСОБА_1 було зупинено у комендантську годину. Під час спілкування з водієм у поліцейського виникла підозра про перебування водія у стані наркотичного сп`яніння. Оглянувши ОСОБА_1 , поліцейський виявив у нього ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, після чого водієві було запропоновано пройти огляд у медичному закладі, проте ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі.

Також з відеозапису убачається, що поліцейський пояснював пасажиру автомобіля, який їхав разом з ОСОБА_1 про те, що підставою для направлення на огляд ОСОБА_1 є те, що у водія наявні ознаки наркотичного сп`яніння - тремтіння пальців рук та поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, поліцейські, виявивши у водія ознаки сп`яніння чи іншого хворобливого стану, який свідчить про зниження уваги та швидкості реакції водія, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язані вчинити дії по перевірці стану водія на предмет перевірки дотримання водієм вимог підпунктів "а" та "б" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, а водій відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відтак, посилання захисника на те, що з пояснень інспектора убачається, що єдиною підставою для направлення ОСОБА_1 на огляд є те, що за тиждень до цього на нього вже складався протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП є неспроможними.

Що стосується доводів захисника про те, що жодних законних підстав для направлення ОСОБА_1 на огляд у працівників поліції не було, оскільки ОСОБА_1 наступного дня здійснив лабораторне дослідження зразків біологічного середовища у клініці "Діла", згідно з результатами якого наркотичних речовин в його організмі виявлено не було, є безпідставними, оскільки відповідно до постанови судді ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння (п. 2.9 ПДР України), а за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння (п. 2.5 ПДР України).

Окрім того, результат лабораторного дослідження зразків біологічного середовища у клініці "Діла", в силу вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП не може вважатись допустимим доказом на підтвердження відсутності стану наркотичного сп`яніння, зважаючи на недотримання вимог ч. 3 та ч. 4 ст. 266 КУпАП щодо відсутності даних про право згаданого закладу охорони здоров`я проводити огляд на стан сп`яніння дотримання часу проведення огляду з моменту виявлення ознак сп`яніння.

Що стосується доводів апелянта про порушення вимог ст. 266-1 КУпАП, оскільки направлення та проведення огляду на стан сп`яніння військовослужбовців, які виконують обов`язки військової служби, не належить до повноважень працівників поліції, то ці доводи не ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, як обґрунтовано зазначив суддя районного суду у своїй постанові, вимоги ст. 266-1 КУпАП стосуються огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, а згідно з обставинами справи ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції в м. Києві по вул. К. Малевича та матеріалами справи не встановлено, що він виконував обов`язки військової служби, тобто працівники поліції мали повноваження направити ОСОБА_1 для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи захисника про те, що в матеріалах справи відсутні докази відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з відеозапису з боді камери поліцейського убачається, що на чергову вимогу працівника поліції водієві проїхати до лікарні на огляд, ОСОБА_1 сказав, що не хоче нікуди їхати. Після цього, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що у такому разі на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, чого ОСОБА_1 не заперечував.

Окрім того, з наявного в матеріалах справи направлення на оглядводія ОСОБА_1 до КНП "КМНКЛ "Соціотерапія" убачається, що ОСОБА_1 власноручно написав, що з направленням ознайомлений, але від проходження огляду в медичному закладі відмовляється (а.с. 2 зв.).

Посилання захисника на те, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом також є необґрунтованими, оскільки з відеозапису убачається, що ОСОБА_1 в розмові з поліцейськими не заперечував факту керування автомобілем, зауваживши, що так і знав, що поліцейські їдуть за ним, а він вже приїхав додому. Під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 також повідомив, що заїхав за дівчиною товариша, який їхав разом з ним. Пасажир автомобіля, який їхав разом з ОСОБА_1 також повідомив працівнику поліції, що вони заїхали за дівчатами.

Отже, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджено як поясненнями самого ОСОБА_1 , так і особи, яка перебувала в його автомобілі у якості пасажира.

Що стосується доводів захисника про порушення суддею районного суду пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , оскільки справа була розглянута за відсутності сторони обвинувачення, то суддя апеляційного суду звертає увагу на те, що наразі чинним законодавством України не передбачено участь сторони обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, а матеріали справи не містять даних про те, що суддя районного суду у даній справі перебрав на себе функцію підтримання обвинувачення, які б давали підстави для сумнівів у безсторонності (тією мірою, якою вона стосувалася відсутності сторони обвинувачення під час розгляду справи).

Проте, розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 без участі в судовому засіданні сторони обвинувачення не може бути підставою для скасування постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 серпня 2023 року та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суддя апеляційного суду враховує, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що суддя районного суду безпосередньо брав на себе функцію сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості ОСОБА_1 при наявності неповноти чи суперечностей у протоколі про адміністративне правопорушення чи матеріалах, доданих до протоколу.

Тобто, у даному випадку ОСОБА_1 не змушений був захищатися від обвинувачення, яке фактично підтримується судом, в сенсі висновків, викладений у рішенні ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року).

Також матеріали справи не містять даних, які б вказували на порушення суддею Голосіївського районного суду м. Києва принципу безсторонності під час розгляду справи щодо ОСОБА_1 за змістом висновків, викладених у рішенні по справі «Михайлова проти України».

Зокрема, на вимогу ст. ст. 245, 280 КУпАП суддя районного суду, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника Федорова В.С. та дослідивши матеріали, які надійшли від поліції: протокол про адміністративне правопорушення, який є процесуальним документом у справі, направлення на огляд та відеозапис з нагрудної камери поліцейського, ухвалив рішення у справі.

В апеляційній скарзі захисника не наведено доводів, які б свідчили про існування обґрунтованих сумнівів у безсторонності судді, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , для усунення яких була необхідна участь у справі сторони обвинувачення.

Захисник розцінив перебирання суддею на себе обов`язків щодо підтримання обвинувачення те, що, за відсутності сторони обвинувачення, суд надав оцінку доводам сторони захисту.

Проте, згідно з вимогами ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оцінка доказів покладається на орган (посадову особу), яка розглядає справу про адміністративне правопорушення.

У даному випадку справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 розглядалась суддею районного суду, який відповідно до вимог ст. 252 КУпАП зобов`язаний був оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як було зазначено в цій постанові, суддя районного суду, при розгляді справи щодо ОСОБА_1 заслухав його пояснення, пояснення його захисника, дослідив надані поліцією докази та при цьому суддя не вчинив жодної дії, яку відповідно до повноважень, передбачених ч. 5 ст. 7 та ст. 250 КУпАП, міг вчинити прокурор.

Водночас суддя районного суду відповідно до вимог ст. 252 КУпАП зобов`язаний дати оцінку доказам у справі, незалежно від того, чи брав участь у розгляді справи прокурор, а чи розгляд справи відбувся без участі сторони обвинувачення.

За умови присутності прокурора в судовому засіданні у справі щодо ОСОБА_1 суддя також був зобов`язаним дати оцінку доказам у справі та доводам сторони захисту.

За таких обставин, на думку судді апеляційного суду, постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 серпня 2023 року щодо ОСОБА_1 не може бути скасована з тієї підстави, що у справі не була забезпечена участь сторони обвинувачення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02 серпня 2023 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Харчука О.П. - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська

Справа № 752/8745/23

Провадження №33/824/4273/2023

Головуючий у першій інстанції Дідик М.В.

Доповідач Ковальська В.В.