Справа№464/6520/23
пр.№ 3/464/2561/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2023 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Тімченко Олена Валеріївна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУАП,

у с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 23 вересня 2023 року о 22.52 год по вул.Пасічна, 185 в м.Львові керував автомобілем марки «Мазда» номерний знак НОМЕР_2 у стані наркотичного сп`яніння.

До такого висновку суддя дійшов з огляду на наступне.

У ст.280 КУАП закріплено обов`язок орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

За змістом ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У постанові Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 240/12/17 сформульовано правовий висновок про те, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУАП (ст.251 КУАП).

За ч.1 ст.130 КУАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9а ПДР України та доведеність вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУАП, стверджується наданими органами поліції та безпосередньо дослідженими суддею в порядку КУАП доказами у відповідності до ст.251 КУАП:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 568445 від 24 вересня 2023 року, що за формою та змістом відповідає вимогам ст.256 КУАП, та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення;

направленням інспектора патрульної поліції на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення наркотичного сп`яніння;

актом та висновком Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеним 24 вересня 2023 року за № 002241, яким встановлено стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 ;

відеозаписом з місця події, де зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем та процедуру медичного огляду останнього на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я з відповідним результатом;

рапортом інспектора патрульної поліції;

постановою патрульної поліції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУАП.

Аналіз зібраних у справі доказів у сукупності та взаємозв`язку свідчить про достатність таких для висновку про порушення правил дорожнього руху та вини у цьому правопорушника.

Доводи правопорушника щодо невжиття наркотичних речовин спростовуються згаданим вище висновком медичного закладу, яким однозначно та достеменно встановлено стан наркотичного сп`яніння правопорушника.

Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проведено, а висновок за результатами такого огляду складено у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року №1452/735, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (із змінами).

Суддя не бере до уваги результати досліджень лабораторії «ДІЛА», адже висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вважаються недійсними (п.22).

Розглядаючи клопотання правопорушника про призначення судово-медичної токсикологічної експертизи, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.273 КУАП України експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях, у тому числі для визначення розміру майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, а також суми грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, які підлягатимуть конфіскації.

Як визначено ст.1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

У постанові Верховного Суду від 25 листопада 2019 року (справа № 420/1667/18) сформульовано правову позицію про те, що обов`язкове залучення експерта для проведення експертизи необхідне, коли характер об`єктивних обставин, які мають значення для справи, неможливо достовірно встановити без залучення особи, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями.

Зміст заявленого клопотання зводиться виключно до непогодження із висновком медичного огляду, підстав піддавати такий сумніву не наведено, а тому відсутнє достатнє правове підґрунтя для призначення судово-медичної токсикологічної експертизи. У матеріалах справи про адміністративне правопорушення достатньо доказів, на підставі яких суд може прийняти рішення у справі без залучення експертів. Безпосередня наявність клопотання не є підставою для обов`язкового його задоволення, адже вирішується у кожному конкретному випадку з урахуванням дійсних обставин справи. Наведене у своїй сукупності зумовлює відмову у відповідному клопотанні.

Надаючи оцінку твердженням правопорушника щодо вживання ципрофлоксацину, суддя користується відкритою та доступною інструкцією відповідного лікарського засобу, затвердженою Міністерством охорони здоров`я України, де вказано, що такий відноситься до фармакотерапевтичної групи протимікробних (антибактеріальних) засобів групи фторхінолонів. Вживання такого медичного препарату немає жодного відношення до стану наркотичного сп`яніння, про що на відеозаписі в медичному закладі аналогічне роз`яснено лікарем ОСОБА_1 .

З огляду на встановлені фактичні обставини голослівні заперечення правопорушником своєї провини не узгоджується із доказами по справі, а обрана позиція пов`язується з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст.247 КУАП, та доводили протилежне відсутні. За вчинене правопорушник підлягає адміністративній відповідальності за вчинене.

До суду на розгляд справи 04 грудня 2023 року правопорушник не з`явився, причин неявки не повідомив, а тому відповідно до ч.1 ст.268 КУАП, беручи до уваги висловлення позиції у даній справи та надання пояснень, суддя вважає можливим розглядати справу у його відсутності, явка у даній категорії справ не є обов`язковою.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, яке з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, а також ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Санкція ч.1 ст.130 КУАП є безальтернативною, за якою передбачена відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Беручи до уваги викладене, на правопорушника слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

У відповідності до ст.40-1 КУАП з правопорушника слід стягнути судовий збір на користь держави. Обставини, які надавали право на звільнення від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», у матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст.ст.221, 251, 252, 283, 284 КУАП,

п о с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 536,80 грн судового збору на користь держави.

Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів: ГУК у Львiв. обл./Львів. обл/21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38008294, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA 0013001, код класифікації доходів бюджету: 21081300 (у порядку виконавчого провадження: стягувач Головне управління державної казначейської служби України у Львівській області, адреса: 79005, м.Львів, вул.К.Левицького, 18, ).

Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/ 22030106, код отримувача код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 (у порядку виконавчого провадження: стягувач Державна судова адміністрація України, адреса: 01601, м.Київ, вул.Липська, 18/5, ).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред`являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО