КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №367/4682/23

22 листопада 2023 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Ратнікової В.М.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Самойленко Артема Володимировича на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 12 вересня 2023 року в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1

в с т а н о в и в:

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 12 вересня 2023 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 21 вересня 2023 року захисник ОСОБА_1 адвокат Самойленко Артем Володимирович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Ірпінського міського суду Київської області від 12 вересня 2023 року та закрити провадження у справі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що постанова суду першоїінстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейські не повідомили ОСОБА_1 конкретної причини зупинки його транспортного засобу. Вважає, що не було жодної підстави для зупинки, оскільки транспортний засіб був припаркований на узбіччі, був статичним та не перебував у русі, стояв із увімкненим сигналом аварійної зупинки. Зазначає, що лише після відмови від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер, працівник поліції повідомив, що причиною зупинки стало те, що ОСОБА_1 був не пристебнутий.

Вказує на те, що постанова серії БАБ №190116 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за порушення ч.5 ст.121 КУпАП була винесена об 11 год.50 хв., тобто, вже після складання протоколу відносно ОСОБА_1 за чю1 ст. 130 КУпАП, який було складено об 11 год. 40 хв.

Зазначає, що ні в постанові серії БАБ №190116, ні в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено на який саме пристрій поліцейським велася фіксація правопорушення та порядок оформлення події.

Звертає увагу суду на те, що для встановлення стану алкогольного сп`яніння працівник поліції усно запропонував пройти тест на алкотестері (при цьому вазагалі не вказавши модель пристрою) і, не дочекавшись відповіді, відразу запропонував проїхати до лікарні для проходження огляду у лікаря нарколога. Однак, до якої саме лікарні необхідно їхати поліцейським озвучено не було.

В порушення вимог п.8 р.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі-Інструкція №1452/735) відповідно до якої передбачена обов`язкова письмова форма направлення, працівниками поліції було лише усно запропоновано ОСОБА_1 пройти перевірку на стан сп`яніння у найближчій лікарні.

Окрім того, зазначає що в порушення вимог Інструкції №1452/735 ОСОБА_1 не було запропоновано здійснити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівником поліції, який пройшов відповідну підготовку ( має відповідне спеціальне звання) з використанням спеціальних технічних засобів із обов`язковою присутністю двох свідків. Вважає, що працівниками поліції було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння.

Вказує на те, що із відеозапису події, що долучений до матеріалів справи, неможливо встановити особу, яка начебто порушила ПДР, на записі не видно обличчя, не чути відповіді, та неможливо встановити те, що даний запис підтверджує подію, що сталася 23 червня 2023 року. Окрім того, протокол не містить інформації про технічний засіб за допомогою якого було здійснено відеофіксацію оформлення матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що оскільки надані працівниками поліції матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст.99 КАС України, то копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом автора або мають бути надані суду в оригіналі. Однак, наданий відеозапис не засвідчено електронним цифровим підписом. Вказує на те, що відсутність такого реквізиту в електронному документі виключає підстави вважати його оригінальним, а отже належним доказом у справі. До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного суду переглядаючи справу №9901/43/19. Окрім того, аналогічна правова позиція була висловлена Верховним судом у постанові від 19 грудня 2018 року у справі № 226/1204/18, від 04 грудня 2018 року у справі №2340/3060/18, від 23 листопада 2018 року у справі №813/1368/18, від 14 грудня 2018 року у справі № 804/3580/18.

Зазначає, що на відеозаписі не зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані сп`яніння, тобто, відео містить лише фрагменти спілкування останнього з працівниками поліції, а не фіксацію самого правопорушення, що є не належним доказом.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 та його захисник адвокат Ковальов Віктор Михайлович повністю підтримали доводи апеляційної скарни та просили її задовольнити.

Представник Київської міської прокуратури в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи прокуратура повідомлена в установленому порядку, участь представника в судовому засіданні не забезпечила, а тому суд вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та, накладаючи на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, суд першої інстанції посилався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а також поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями частин 2,3 ст. 266 КУпАП Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння є підставою для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За змістом п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 100938, складеного інспектором СРПП ВП№2 Бучанського РУП капітаном поліції Кіяшком Валентином Віталійовичем, 23 червня 2023 року, об 11 годині 20 хвилин, на вул. Льва Толстого 50-б в м. Ірпінь, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння очей. Від проходження огляду за допомогою алкотестера та проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із пояснень свідків ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 вбачається, що 23 червня 2023 року в їх присутності працівники поліції запропонували водію «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 продути алкотестер «Драгер» та пройти медичний огляд у медичному закладі для визначення ступеня алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився у їх присутності. У водія були ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю із порожнини рота. Працівники поліції склали адміністративний протокол, роз`яснили правопорушнику права та обов`язки, час, місце розгляду справи та усунули його від керування.

Із зберігальної записки, що міститься в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав від працівників поліції автомобіль марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 , та зобов`язався не допускати до нього громадянина ОСОБА_1 .

Як вбачається із матеріалів справи, а саме: з копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії БАБ № 190116, 26 червня 2023 року об 11 годині 30 хвилин в м.Ірпінь, на вул. Льва Толстого, 50б, водій керував транспортним засобом не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3 в ПДР України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної боді камери співробітників поліції встановлено, що співробітники поліції повідомили ОСОБА_1 ( в суді першої інстанції та у суді апеляційної інстанції водій визнав, що особа в червоній футболці на відеозаписі він) що зупинка транспортного засобу відбулася у зв`язку із тим, що останній був не пристебнутий ременем безпеки. На пропозицію пройти огляд за допомогою алкотестера чи пройти огляд у лікарні, у присутності двох свідків, відмовився. В подальшому працівник поліції повідомив, що відносно ОСОБА_1 буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

Аналізуючи зазначені вимоги матеріального права в їх сукупності та дослідженні в судовому засіданні докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, так як, керуючи транспортним засобом, він відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 про те, що в порушення вимог ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейські не повідомили ОСОБА_1 конкретної причини зупинки його транспортного засобу, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що співробітниками поліції було повідомлено, що стало причиною для зупинки транспортного засобу, а саме: порушення водієм п.2.3в Правил дорожнього руху. Окрім того, в матеріалах справи наявна копія протоколу серії БАБ № 190116 відповідно до якого, 26 червня 2023 року об 11 год. 30 хв. в м. Ірпінь, на вул. Льва Товстого, 50-б, водій керував транспортним засобом не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3 в ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.5 ст.121 КУпАП, з даною постановою ОСОБА_1 ознайомили та вручили копію постанови, про що свідчить його власноручний підпис. Вказану постанову ОСОБА_1 в установленому законом порядку не оскаржував.

Доводи апеляційної скарги про те, що для встановлення стану алкогольного сп`яніння працівник поліції усно запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на алкотестері (при цьому взагалі не вказавши модель пристрою) і не дочекавшись відповіді відразу запропонував проїхати до лікарні. В порушення вимог п.8 р.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі-Інструкція №1452/735) відповідно до якої передбачена обов`язкова письмова форма направлення, працівниками поліції було лише усно запропоновано ОСОБА_1 пройти перевірку на стан сп`яніння у найближчій лікарні. Окрім того, зазначає що в порушення вимог Інструкції №1452/735 ОСОБА_1 не було запропоновано здійснити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівником поліції, який пройшов відповідну підготовку ( має відповідне спеціальне звання) з використанням спеціальних технічних засобів із обов`язковою присутністю двох свідків, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки дані доводи спростовуються як матеріалами справи так і відеозаписом, що долучений до матеріалів справи. З відеозапису події з боді камери поліцейського, що був досліджений в судовому засіданні вбачається, що водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд за допомогою алкотестеру на місці, або проїхати до лікарні, на що ОСОБА_1 відмовився. Окрім того, відповідно до протоколу серія ААД № 100938, в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначив, що "відмовляється дути алкотестер, в лікарню не поїде, спішить". В матеріалах справи також наявні пояснення двох свідків ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 відповідно до яких, останні підтвердили, що 23 червня 2023 року в їх присутності працівники поліції запропонували водію «DaewooLanos», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 продути алкотестер «Драгер» та пройти медичний огляд у медичному закладі для визначення ступеня алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився у їх присутності.

Доводи апеляційної скарги про те, що із відеозапису, що долучений до матеріалів справи, не можливо встановити особу, яка начебто порушила ПДР, на записі не видно обличчя, не чути відповіді, суд апеляційної інстанції також відхиляє, оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції та в апеляційній інстанції ОСОБА_1 визнав, що на відеозаписі, що долучений до матеріалів справи, в червоній футболці саме він.

Посилання апелянта на те, що відеозапис, який долучено до матеріалів справи, не засвідчено електронним цифровим підписом, а тому це виключає можливість визнання його оригінальним та що на відеозаписі не зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані сп`яніння, тобто, що відео містить лише фрагменти спілкування, а не фіксацію самого правопорушення, що є не належним доказом у справі, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки згідно положень ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у йоговчинені та іншіобставини, що мають значення для правильного вирішеннясправи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративноївідповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. При цьому, жодний доказ не має наперед встановленої сили і оцінюється як окремо, так і у сукупності з іншими доказами у справі за внутрішнім переконанням посадової особи.

Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, зареєстрованого в МЮ України за № 28/322999 від 11.01.2019 року, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Разом з тим, ані діючим законодавством, ані вищезазначеною Інструкцією не передбачено приєднання до матеріалів адміністративного провадження повного відеозапису з початку виконання службових обов`язків поліцейським. В даному випадку, до матеріалів адміністративного провадження приєднано частину запису, який стосується безпосередньо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Окрім того, відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали адміністративного провадження не містять доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, оскільки при перегляді відеозапису з місця події не вбачається заперечення водієм ОСОБА_1 факту керування ним транспортним засобом, також такі докази відсутні і в матеріалах справи.

Всі інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'HalloranandFrancis v. theUnitedKingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Самойленко Артема Володимировича.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Самойленко Артема Володимировича залишити без задоволення.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 12 вересня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: