Кагарлицький районний суд Київської області
_____________________________________________________________________________
05.06.2023 Справа №: 368/387/23
провадження 3/368/211/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2023 рокум. Кагарлик

Суддя Кагарлицького районного суду Київської області Шевченко І.І. розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого ФОП « ОСОБА_2 » с. Мирівка, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 130576 від 05.04.2023 року, що 28 жовтня 2022 року о 22 год. 50 хв. в с. Мирівка по вул. Гагаріна перед початком руху водій гр. ОСОБА_1 керував автомобілем «BMW 525 ХІ», державний номерний знак НОМЕР_2 , не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на пішохода гр. ОСОБА_3 , що призвело до пошкодження майна пішохода, чим порушено п. п. 10.1, 18.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Захисник особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 адвокат Воропай Р.М. просить справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124КУпАП, обгрунтовуючи наступним. У відповідності до ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини та ст. 62 Конституції України та ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення особою Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності. Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тобто, дане адміністративне правопорушення є правопорушенням з матеріальним складом, а тому обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є діяння, суспільно-шкідливі наслідки та причинний зв`язок між вчиненим діянням та наслідками, що настали. Вказаною нормою встановлений вичерпний перелік об`єктів, спричинення пошкоджень яким внаслідок порушень Правил дорожнього руху, може потягти за собою адміністративну відповідальність за цією статтею. Наїзд на пішохода та спричинення йому тілесних ушкоджень або спричинення іншої шкоди здоров`ю, не передбачені вказаною вище нормою в якості наслідків порушень Правил дорожнього руху, а тому, з об`єктивної сторони, вони не можуть утворювати склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 130576 від 05 квітня 2023 року: 28.10.2022 о 22 год. 50 хв. в с. Мирівка по вул.. Гагаріна перед початком руху водій ОСОБА_1 керував автомобілем «BMW 525 ХІ», державний номерний знак НОМЕР_2 , не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 , що призвело до пошкодження майна пішохода, чим порушив вимоги п. 10.1, 18.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу. Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.1 та 18.1 ПДР. Згідно п.10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Згідно п.18.1 ПДР України Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Разом з тим, працівниками поліції не було встановлено і зафіксовано що ОСОБА_1 не виконав вказаних пунктів Правил дорожнього руху, виходячи з цього вважає такі висновки працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення передчасними. Диспозиція ст. 124 КУпАП полягає в тому, що відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Вказана диспозиція не передбачає відповідальність за настання таких наслідків як заподіяння тілесних ушкоджень людині. Пошкодження транспортного засобу чи іншого майна не доказано і до того ж не викладено в протоколі про адміністративне правопорушення, що виключає притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності без додаткової перевірки факту нанесення тілесних ушкоджень будь-кому в тому числі і ОСОБА_3 . За таких обставин захист вважає, що не доведено належними та допустимими доказами факт порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративного правопорушення. Виходячи з цього захист констатує порушення порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена статтею 124 КУпАП. Так згідно положень розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 р. №1395, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 ( в редакції чинній на 05.11.2021 року), у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський; пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); показання технічних приладів (у разі їх наявності); показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі. У випадках, коли внаслідок ДТП її учасникам заподіяно тілесних ушкоджень, викликається слідчо-оперативна група для проведення слідчих дій на місці пригоди відповідно до вимог Кримінально процесуального кодексу України. Як видно з матеріалів досудового слідства ОСОБА_1 врахувавши дорожню обстановку, що при певних обставинах та виконанні Правил дорожнього руху, іншими учасниками руху, безпосередньо пішоходом ОСОБА_3 , давали змогу безпечно керувати транспортним засобом, чи виконати маневр для уникнення наїзду чи зіткнення з перешкодою. Разом з тим, відповідно до п. 1.10. ПДР, учасником дорожнього руху є особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин; пішохід - особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. До пішоходів прирівнюються також: особи, які рухаються в інвалідних колясках без двигуна, ведуть велосипед, мопед, мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу чи інвалідну коляску. Тому, і ОСОБА_3 також, повинен був обов`язково виконувати вимоги розділу 4 ПДР України «Обов`язки і права пішоходів», для безпечного руху, як для себе так і для інших учасників руху, а в даному випадку пішохід за відсутності пішохідного переходу, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе, рухався через проїзну частину, перетинаючи її на інший бік та не виконавши вимоги ПДР України, а саме : п.4.1. Пішоходи повинні рухатися по тротуарах і пішохідних доріжках, тримаючись правого боку. Якщо немає тротуарів, пішохідних доріжок або пересуватися по них неможливо, пішоходи можуть рухатися велосипедними доріжками, тримаючись правого боку і не утруднюючи рух на велосипедах, або в один ряд узбіччям, тримаючись якомога правіше, а у разі його відсутності або неможливості рухатися по ньому по краю проїзної частини назустріч руху транспортних засобів. При цьому треба бути обережним і не заважати іншим учасникам дорожнього руху; п.4.3. за межами населених пунктів пішоходи, які рухаються узбіччям чи краєм проїзної частини, повинні йти назустріч руху транспортних засобів. Особи, які рухаються узбіччям чи краєм проїзної частини в інвалідних колясках без двигуна, ведуть мотоцикл, мопед або велосипед, повинні пересуватися в напрямку руху транспортних засобів; п.4.4. ПДР, який зобов`язує, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні виділити себе для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху; п.4.7. пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч, п.4.8. якщо в зоні видимості немає переходу або перехрестя, а дорога має не більше трьох смуг руху для обох його напрямків, дозволяється переходити її під прямим кутом до краю проїзної частини в місцях, де дорогу добре видно в обидва боки, і лише після того, як пішохід упевниться у відсутності небезпеки, п.4.14. ПДР де зазначено, що пішоходам забороняється: а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід. Однак він створив таку дорожню обстановку, в якій водій ОСОБА_1 своїми односторонніми діями ніяк не міг уникнути даної пригоди, і саме порушення Правил дорожнього руху України з боку пішохода, стали причиною дорожньо-транспортної пригоди, і саме його дії знаходяться в причино-наслідковому зв`язку з ДТП та отриманням ним ж самим тілесних ушкоджень. Тому надаючи юридичну та технічну оцінку з аналізом вищевикладеної обстановки, дорожньо-транспортної пригоди, за участю вище зазначених учасників дорожнього руху, відповідно до вимог законодавства України, врахувавши зібрані під час досудового розслідування кримінального провадження всі необхідні і достатні докази, орган досудового розслідування прийшов до об`єктивного обґрунтованого та законного виводу, що вище описана дорожньо-транспортна пригода, відбулась по причині порушення учасником дорожнього руху пішоходом ОСОБА_3 , вище описаних вимог пунктів Правил дорожнього руху. Також, в свою чергу, діяння учасника дорожнього руху - водія, ОСОБА_1 , досліджені та встановлено, що останній не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода. Його діяння у обстановці, яка виникла, відповідають вимогам Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.01 та введених в дію з 01.01.02, і порушення вимог законодавства України відсутні. У відповідності до приписів ст. 247 п. 1 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП «Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення».

Вислухавши пояснення захисника Воропая Р.М., приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють як об`єктивну, так і суб`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 130576 від 05.04.2023 року, що 28 жовтня 2022 року о 22 год. 50 хв. в с. Мирівка по вул. Гагаріна перед початком руху водій гр. ОСОБА_1 керував автомобілем «BMW 525 ХІ», державний номерний знак НОМЕР_2 , не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на пішохода гр. ОСОБА_3 , що призвело до пошкодження майна пішохода, чим порушено п. 10.1, 18.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 28.02.2023 року встановлено, що кримінальне провадження N 30001257, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, закрити в зв`язку з відсутністю в діянні водія ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України та виділені матеріали з кримінального провадження і направлено їх до Обухівського РУП ГУНП в Київській області для притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП «Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції».

За змістом ст. ст. 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом у якому фіксується сутність вчиненого правопорушення і лише який є підставою для подальшого провадження справи у суді. Для протоколу про адміністративне правопорушення передбачена як спеціальна його форма, так і вимоги, які регламентують його зміст, а саме: викладення об`єктивної сторони вчиненого адміністративної правопорушення із зазначенням усіх складових, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, в тому числі часу, місця і способу вчиненні адміністративного правопорушення; зазначення обставин, які дають можливість характеризувати суб`єктивну сторону правопорушення, із зазначенням усіх її складових, необхідних для розгляду справи даних, зокрема щодо особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків; фіксуються вчиненні процесуальні дії, у тому числі і ті, які гарантують забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності. При розгляді справи службові особи, що здійснюють розгляд, повинні керуватися виключно даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наведене дає підстави стверджувати те, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у відповідної службової особи виникають після вчинення адміністративного правопорушення, а також наявності даних, які вказують про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення в цілому та його об`єктивної сторони зокрема.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Зі змісту вказаної норми КУпАП вбачається, що об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП становить діяння - порушення правил дорожнього руху, та наслідок - заподіяна шкоди майну, а саме: транспортним засобам, вантажу, автомобільним дорогам, вулицям, залізничним переїздам, дорожнім спорудам чи іншому майну.

При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечними доказом вини особи в тому діянні, яке ставиться йому у вину, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» ( п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282).

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-22/54723-ІТ від 26.12.2022 року встановлено, що в заданій дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «BMW 525XІ», реєстраційний номер НОМЕР_2 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України. В заданій дорожній ситуації, при заданому комплексі вихідних, в діях водія автомобіля «BMW 525ХІ», реєстраційний номер НОМЕР_2 невідповідностей у виконанні вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України, які б могли перебувати у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, не вбачається. За даних дорожніх обставин, при заданому комплексі вихідних даних, водій автомобіля «BMW 525ХІ», реєстраційний номер НОМЕР_2 своїми односторонніми діями не мав технічної можливості попередити наїзд на пішохода, по причині, вказаній у дослідницькій частині. В заданій дорожній ситуації, при заданому комплексі вихідних, в діях водія автомобіля «BMW 525ХІ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , невідповідностей у виконанні вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України, які б могли перебувати у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, не вбачається.

Рапортом від 01.05.2023 р. поліцейським СРПП ВП № 1 Обухівського РУ ГУ НП в Київській області повідомлено, що згідно ст. 124 КУпАП було складено протокол відносно водія ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, при цьому матеріальних збитків учасниками ДТП не зазнали, а іншого протоколу склади не можуть.

Згідно ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Так, ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року(далі - Конвенції) передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування ч.2 ст.6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права».

У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже, ст.6 не може бути застосована. Однак, ЄСПЛ не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте, ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу.

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1ст.51 КУпАПстосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0.42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

У справі «Маліге проти Франції» («Maligev. France», заява № 27812/95, рішення від 23 вересня 1998 року) ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації NoR (91).

Таким чином, ч.2 ст.6 Конвенції гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 pоку, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 pоку, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 pоку), суд виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати, по суті, викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, в справах про адміністративні правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на обставини, встановлені під час розгляду справи, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 280, 283, КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області.

Суддя І.І. Шевченко