Справа № 487/2245/23
Провадження № 3/487/1105/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2023 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого суддя Притуляк І.О., за участю секретаря Уманського І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Миколаєві матеріали адміністративної справи, що надійшли з Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 . РНОКПП: невідомо

за ч. 2 ст. 173-2 КпроАП України

ВСТАНОВИВ:

07.03.2023 року о 18 год. 50 хв., ОСОБА_1 перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , цинічно висловлювався грубою нецензурною лайкою на адресу своєї матері ОСОБА_2 , на зауваження не реагував, чим ображав її гідність та завдав шкоди її психічному здоров`ю, тим самим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, повторно протягом року.

До судового засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не суду не повідомив.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до такого висновку.

Положеннями ст.280 КпроАП України передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 251 КпроАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст.252 КпроАП України встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 2 ст. 173-2 КпроАП України встановлено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого,а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, якщо ці дії були вчиненні особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Пунктом 3 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 ст.1 цього Закону, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Об`єктивна сторона ч. 2 ст. 173-2 КпроАП України передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому відчинена повторно протягом року.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає доведеним факт порушення ОСОБА_1 вищевказаних вимог законодавства.

Так, вина ОСОБА_1 у вчинені вказаного правопорушення підтверджується наступними матеріалами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ№536891 від 06.04.2023 року; письмовими заявою та поясненнями ОСОБА_2 від 07.03.2023 та 05.04.2023 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 06.04.2023 року; Рапортом від 07.03.2023 року, Формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 06.04.2023 року, Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.07.2022 року.

Досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Таким чином, суд приходить до висновків, що ОСОБА_1 своїми діями скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 173-2 КпроАП України.

При визначенні виду адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та вважає що виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень можливо шляхом призначення стягнення у вигляді у вигляді штрафу в межах санкції статті 173-2 ч. 2 КпроАП України, яке є необхідним і достатнім, та згідно ст. 23 КпроАП України, відповідає меті адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.40-1 КпроАП України у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що визначено ст. 4 Закону України « Про судовий збір».

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.40-1, 278, 280, 283, 284 КпроАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.173-2 ч. 2 КпроАП України та накласти стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 340 (триста сорок) грн. (отримувач: Миколаїв.ГУК/Заводськ.р-н/21081100; Код отримувача (ЄДРПОУ) 37992030; Банк отримувача: Казначейство України(ел. адм. подат.) Номер рахунку (IBAN): UA0014480; Код класифікації доходів бюджету: 21081100.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн. грн. (чотириста дев`яносто шість гривень) у доход держави (Номер рахунку (IBAN): UA0014480 Отримувач: Миколаїв.ГУК/Заводськ.р-н/22030101 Код отримувача (ЄДРПОУ): 37992030 Банк отримувача: Казначейство України(ел. адм. подат.) Код класифікації доходів бюджету: 22030101 Найменування коду класифікації доходів бюджету: Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), "00" Без деталізації за відомчою ознакою).

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя: І.О.Притуляк