Справа № 488/3392/23
Провадження № 3/488/1078/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2023 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Торжинської Т.В.,

секретаря судового засідання Коваль А.А.,

за участю:

захисника особи, яка притягується до адміністратвиної відповідальності ОСОБА_1 Гудзловенко С.П.,

прокурорів Брагар Д.В., Лайс М.В.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженець м. Деражня Хмельницької області, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , начальника відділення контролю та забезпечення заходів безпеки відділку планування організації контролю безпеки військової частини НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Деражнянським РВ УМВС України в Хмельницькій області 12.03.1997 року,

- до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7 КУпАП

-до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-7 КУпАП

В С Т А Н О В И В :

До Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшли справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, розгляд яких, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП здійснено в єдиному провадженні.

Відповідно до протоколу №282 від 30.08.2023 року, майор ОСОБА_1 , перебуваючи з 01.05.2023 р. на посаді тимчасово виконуючого обов`язки начальника Корабельного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Миколаєва та будучи суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) відповідно до п.п. «г» п.1 ч.1 ст.3 Закону, в порушення п. 2 ч.1 ст.28 Закону не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомив вищестоящого керівника - начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час вчинення дій та прийняття рішення, а саме підписання наказу від 01.05.2023 №101 щодо нарахування собі особисто премії за квітень 2023 року, згідно якого майору ОСОБА_1 нараховано вказану премію у розмірі 390% посадового окладу, що становить 21450 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до протоколу №283 від 30.08.2023 р., майор ОСОБА_1 , перебуваючи з 01.05.2023 року на посаді тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 та будучи суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) відповідно до п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. З Закону, в порушення п. З ч. 1 ст. 28 Закону не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та вчинив дію в умовах реального конфлікту інтересів, а саме підписав наказ від 01.05.2023 №101 щодо нарахування собі особисто премії за квітень 2023 року, згідно якого майору ОСОБА_1 нараховано вказану премію у розмірі 390% посадового окладу, що становить 21450 гри., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 (який особисто приймав участь в судовому засіданні 20.11.2023р) своє вини за даними протоколами не визнав та зазначив, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 01.05.2023 року та з цієї ж дати на нього ОСОБА_1 тимчасово покладено обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Цього ж дня, зокрема 01.05.2023 року він підписав наказ №101 Про преміювання особового складу ІНФОРМАЦІЯ_5 за квітень 2023 року, в якому було зазначено і про преміювання безпосередньо його самого за квітень 2023 року. При цьому, вважає, що під час підписання наказу щодо преміювання особового складу ІНФОРМАЦІЯ_5 01.05.2023 року, що входило до його безпосередніх посадових обов`язків на той час, у нього був відсутній конфлікт інтересів, адже визначення розміру преміювання здійснено відповідно до доручення Міністра оборони України від 01.02.2023 року №2683/з та виходячи з тарифних розрядів військовослужбовців, за яким визначений йому розмір премії є мінімальним. За вказаного, зазначає про відсутність права розсуду при визначенні розміру щомісячної премії. Також зазначив, що підписуючи наказ у травні 2023р, керувався тим, що останній стосується виплат за квітень, тобто за період виконання його безпосередніх обов`язків заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 , з чого вважав, що мав право на підписання такого наказу.

В судове засідання, призначене на 11.12.2023 р. ОСОБА_1 не прибув, про дату та час судового засідання повідомлений належно та завчасно. З огляду на відсутність від останнього заяв про відкладення розгляду справи та забезпечення його права на захист з участю його захисника, яка також вважала за можливе продовжити розгляд справи за відсутності, ОСОБА_1 , розгляд справи завершено без його участі.

Захисник Гудзловенко С.П. вважала відсутнім у діях ОСОБА_1 складу вищевказаного адміністративного правопорушення. Вважала за необхідне допитати у якості свідка начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 з обставин наявності у ОСОБА_1 повноважень на підписання наказу про преміювання.

Відхиляючи дане клопотання, суд виходив з пояснень самого ОСОБА_1 щодо виконання ним у період з 01.05.2023 року обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 та колом повноважень, визначених даною посадою, що підтверджується змістом матеріалів адміністративного провадження, і не оспорюється ОСОБА_1 .

Посилання захисника щодо відсутності повноважень прокурора судом відхилено з огляду на те, що такі підтверджені даними його посвідчення як прокурора спеціалізованої прокуратури у сфері оборони південного регіону, в тому числі з урахуванням спеціальності суб`єкта даного правопорушення, яким є військовослужбовець. Стосовно участі прокурора, то його повноваження, у справах про адміністративні правопорушення, визначені положеннями ч.1 ст. 250 КУпАП, а нормами ч.2 ст. 250 КУпАП передбачено, що при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 -172-9 цього Кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов`язковою. При цьому положення КУпАП не містять спеціальних вимог, які б, окрім як документа на підтвердження посади та територіальності повноважень, вимагали будь-якого додаткового документу від прокурора.

Стосовно доводів захисника, висловлених у судовому засіданні 11.12.2023 р. щодо необхідності повернення матеріалів справи, які складені неналежним органом, яким згідно положень норм КУпАП є національне агентство з питань запобігання корупції з посиланням на положення ст.255 КУпАП та ст. 56 ЗУ Про запобігання корупції, то суд виходить з такого.

Положення ст. 255 КУпАП визначають перелік органів, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, зокрема за ст. 172-7 КУпАП - органом національної поліції, а за цією ж статтею щодо правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище - національним агентством з питань запобігання корупції. З урахуванням примітки до цієї статті, такі особи у даній статті розуміються як такі, що обіймають посади, визначені у примітці до статті 56 Закону України "Про запобігання корупції".

Відповідно до примітки до ст. 56 Закону України "Про запобігання корупції", до таких осіб належать, в тому числі посади, що підлягають заміщенню вищим офіцерським складом військовослужбовців. Такі посади визначені Указом Президента України Про перелік посад, що підлягають заміщенню особами вищого офіцерського (начальницького) складу, та граничних військових і спеціальних звань за цими посадами від 5 травня 2020 року № 166/2020 і до яких посада начальника районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не належить.

Щодо повноважень управління стратегічних розслідувань як структури органу національної поліції, то правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає ЗУ Про запобігання корупції від 14.10.2014 року №1700-VІІ (далі ЗУ № 1700-VІІ).

Відповідно до абз. 14 ст. 1 Закону № 1700-VII встановлено, що спеціально уповноважені субєкти у сфері протидії корупції - органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає ЗУ «Про національну поліцію» від 02.07.2015 року №580- VII, пунктом 3 частини першої статті 23 якого на поліцію покладено обовязок вживати заходів з метою виявлення, зокрема, адміністративних правопорушень та заходів для їх усунення.

У складі Національної поліції України органом, що здійснює протидію корупції, на сьогодні є Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі - Департамент).

Відповідно до пункту 3 розділу II Положення про Департамент до його основних завдань належить протидія корупції серед посадових осіб, на яких поширюється дія ЗУ«Про запобігання корупції», вжиття заходів з метою виявлення корупційних правопорушень і правопорушень, повязаних з корупцією, та їх припинення відповідно до законодавства України.

До прав Департаменту, згідно з підпунктом 3 пункту 1 розділу IV Положення про Департамент, належить відповідно до компетенції в установленому порядку одержувати від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та їх посадових осіб, а також громадян та їх обєднань інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на нього функцій.

За наведеного, посилання захисника щодо складання протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за вищевказаними статтями неналежним органом є помилковим.

За позицією прокурора - вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7 та ч. 2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення є доведеною змістом зібраних документів, а тому наявні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення, на думку прокурора, у виді штрафу в розмірі 3400грн.

Дослідивши матеріали об`єднаних справ, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника, позицію прокурора, судом встановлено наступне.

Відповідно до наказу від 22.02.2022 №16 майора ОСОБА_1 , призначено на посаду заступника військового комісара - начальника мобілізаційного відділення Корабельного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Миколаєва. В подальшому, відповідно до наказу від 01.05.2023 №102 на майора ОСОБА_1 покладено тимчасове виконання обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 з 01.05.2023 по 10.05.2023 у зв`язку з відпусткою начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 полковника ОСОБА_2 .

З урахуванням положень п.2 ст.5 та п. 12 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положення «Про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» затвердженого постановою КМУ від 23.03.2022 №154, функціональних обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 , посада начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (що включає і тимчасове виконання обов`язків начальника), відповідно до приписів п.п. «г» п.1 ч.1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», віднесена до суб`єктів на яких поширюється дія цього Закону, як на військову посадову особу Збройних Сил України, який він зобов`язаний виконувати, в тому числі вимоги зазначені у ст. 28 Закону, та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією, передбаченого ст. 172-7 КУпАП.

Цього ж дня, 01.05.2023 року ОСОБА_1 підписано наказ №101 про преміювання військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_5 , серед яких і щодо себе особисто, як заступника начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно вимог, передбачених ст. 172-7 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаними нормами настає у разі вчинення або не вчинення відповідних дій в умовах реального конфлікту інтересів (частина 2) та неповідомлення про наявність реального конфлікту інтересів (частина 1).

Відповідно до вимог, передбачених п.2, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2, 3 ч. 1 ст. 3 цього Закону зобов`язані, зокрема:

вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі -Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

При цьому, реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має бути встановлено наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Оцінивши зміст письмових доказів, пояснення самого ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що в обставинах, які склалися при встановленні премії за квітень 2023 року собі особисто, т.в.о начальника Корабельного РТЦК та СП ОСОБА_1 мав суперечність між приватним інтересом, що полягав у можливості отримання премії та службових повноваженнях як т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо можливості прийняття рішення про преміювання за наслідками оцінки виконання поставлених завдань.

Як зазначає сам ОСОБА_1 , підписуючи наказ, він керувався тим, що дана премія стосувалася роботи за квітень 2023 року, зокрема в період виконання ним безпосередніх обов`язків як заступника начальника ТЦК та СП.

В той же час, дана обставина не спростовує факту прийняття рішення щодо преміювання на свою користь.

Стосовно посилання ОСОБА_1 про відсутність у нього вільного розсуду при вирішенні питання щодо призначення премії, то суд виходить з такого.

Відповідно до наказу Міністерства Оборони України від 07.06.2018 р. №260 Про затвердження Порядку виплат грошового забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та деяким іншим особам до основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років.

Премія належить до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 5 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.

Отже, премії мають тимчасовий, індивідуальний характер, їх виплата дозволена за наявності певних умов і залежать від результатів служби конкретного працівника, індивідуальні заслуги якого підлягають оцінці.

Останнє слідує і зі змісту самого наказу від 01.05.2023 року №101, відповідно до якого, преміювання військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_7 здійснене за стараність, розумну ініціативу, сумлінне виконання службових обов`язків та за особистий внесок у загальні результати служби.

Отже, підписуючи вказаний наказ щодо себе, незалежно від визначеного розміру премії та періоду, за який здійснюється преміювання, ОСОБА_1 діяв в умовах реального конфлікту інтересів, адже вчиняв дії з можливості отримання додаткових матеріальних благ, право на яке підлягає оцінці.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7 КУпАП, зокрема неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, та ч.2 ст. 172-7 КУпАП, а саме: вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів.

З урахуванням завдань, визначених ст.1 КУпАП, загальних правил накладення адміністративного стягнення, що визначені ст.33 КУпАП, враховуючи обставини справи, особу ОСОБА_1 , суд вважає можливим досягнення мети адміністративного стягнення з накладенням такого у виді мінімального розміру штрафу та з урахуванням положень ст.36 КУпАП.

Відповідно до ЗУ Про судовий збір та ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_1 належить стягнути суму судового збору в сумі 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 33, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 (три тисячі чотириста) грн. (рахунок UA0014481, Одержувач ГУК у м.Миколаїв/Корабельний район/21081100, код отримувача (ЄДРПОУ) 37992030, банк отримувача (ДКСУ) - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету:21081100, найменування коду класифікації доходів бюджету адміністративні штрафи та інші санкції)

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 536 грн. (п`ятсот тридцять шість) 80 коп. (р/р UA0026001, одержувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), , призначення платежу - судовий збір.).

Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м.Миколаєва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Т.В. Торжинська