Номер провадження3/205/5104/23

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Мовчан Д.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно змісту протоколу серія ААД № 557746 від 20.10.2023 року водій, ОСОБА_1 , 20.10.2023 року о 10 год. 07 хв. по вул. Орловська, 262 у м. Дніпро керував транспортним засобом «ВАЗ 2101», д/н НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, проводився зі згоди водія у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest-6820» (0502), тест 2705, результат позитивний 0,76 %.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду даної адміністративної справи свою провину не визнав, а його захисник суду надав клопотання у порядку п. 1 ст. 247 КУпАП щодо відсутності складу правопорушення в його діях.

В обґрунтування вказаного клопотання адвокат особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, посилався на ті обставини, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, і співробітники поліції на підтвердження саме такої обставини керування будь-яких доказів не наводять. У зв`язку із чим, вважає що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Суд дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступного висновку.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння особою, що керує транспортним засобом.

Згідно до вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до вимог п.2.9 «а» ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

При цьому, чинне законодавство, в тому числі й Правила дорожнього руху України, не містять чіткого визначення терміну «керування транспортним засобом».

Таке визначення наведено лише у пункті 27 Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14, за яким керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Згідно п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971), кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія. За висновком КАС в складі ВС від 20.02.2019, висловленим ним у постанові при розгляді справи №404/4467/16-а, визначається, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування». Тобто транспортний засіб до його зупинки має знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли останній рухається, в тому числі при буксировці, або керуванні водієм автомобілем при його русі із допомогою застосування фізичної сили людини.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Суд вказує, що відповідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є саме керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення наявності одночасно двох обставин: керування особою транспортним засобом і перебування такої особи у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

В даному випадку на обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного проступку суду було надано протокол у справі про адміністративне правопорушення від 20.10.2023 року, рапорт працівника поліції від 20.10.2023 року, носій інформації із відеозаписом ймовірного правопорушення, та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння від 20.10.2023 року.

Суд вказує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, хоч і є джерелом доказів, однак за своєю процесуальною суттю є фіксацією правопорушення, та інформація, яка в нього вноситься повинна ґрунтуватися на первинних доказах, зокрема на візуальних спостереженнях, фото- та відео- фіксації, поясненнях свідків тощо.

Крім того, як слідує з рішення ВС/КАС у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020 рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, а сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів.

Окремо суд зазначає, що на відеозаписі, поданому органом національної поліції суду в якості доказу, не зафіксована обставина керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Зокрема, такий носій інформації фіксує лише бесіду особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з працівниками поліції, при цьому ніяких зображень ОСОБА_1 саме за кермом вказаного автомобілю під час його руху та зупинки такий відеозапис не містить. Більш того, на такому записі ОСОБА_1 перебуваючи на вулиці, біля автомобіля поліції, чітко заперечує факт керування транспортним засобом.

Однак будь-яких доказів, які б відповідали критеріям достатності, належності та допустимості щоб спростовували твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності стосовно не керування ним транспортним засобом, та одночасне з цим підтверджували саме те, що ОСОБА_1 20.10.2023 року о 10 год. 07 хв. по вул. Орловська, 262, в м. Дніпро керував транспортним засобом «ВАЗ 2101», д/н НОМЕР_1 , суду не представлено.

Також безпосередньо сам акт огляду на стан алкогольного сп`яніння від 20.10.2023 року підтверджує лише обставину сп`яніння особи, та одночасно із цим не є достатнім доказом щодо підтвердження обставини керування такою особою транспортним засобом, оскільки не містить жодної інформації з цього приводу.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі і закріпленої у статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Згідно ч.2 ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з ч.3 цієї ж статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

На думку суду, працівники поліції отримавши заперечення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, стосовно того, що ним не здійснювалось керування транспортним засобом, мали би, використовуючи свої владні повноваження, зібрати доказову базу на підтвердження факту керування автомобілем саме цією особою, однак такі докази зібрані не були.

При цьому суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, адже діючи таким чином, він неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене суд вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його вину працівниками поліції не доведено належним чином, а представлені суду докази не є такими, що беззаперечно підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП .

Зокрема, з огляду на наведені вище обставини, суд вважає, що в даному випадку є доведеною лише обставина перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, та одночасно з цим не є доведеною обставина керування такою особою транспортним засобом, що, як наслідок, виключає можливість притягнення такої особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За встановлених обставин, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Д. В. Мовчан