1Справа № 335/2958/23 3/335/1087/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Крамаренко І.А., за участі прокурора Гресь Д.О., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Кацюба М.В., розглянувши об`єднані адміністративні матеріали, які надійшли з Департаменту стратегічних розслідувань Управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області Національної поліції України відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, депутата Запорізької міської ради, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією від 03.04.2023 за №113, за №114, складених оперуповноваженим управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національного поліції України капітаном поліції Черновим Дмитром Ігоровичем, відносно ОСОБА_1 , який будучи депутатом Запорізької міської ради, будучи пов`язаний дружніми стосунками з ОСОБА_2 (його помічник) та крім того стосунками, що виникли між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у зв`язку з депутатською діяльністю останнього, 18.11.2022 листом №115 прийняв рішення про надання матеріальної допомоги, та встановив (прописав у листі, підписав лист) суму такої допомоги для ОСОБА_2 (своєму помічнику), тобто прийняв рішення та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів.

На підставі вказаного листа управління соціального захисту населення Запорізької міської ради листом №01-09/1013 від 01.12.2022 перерахувало кошти, громадянам, які звернулись до ОСОБА_1 , у тому числі й помічнику ОСОБА_1 громадянці ОСОБА_2 у розмірі 10 000,00 грн. матеріальної допомоги.

Відповідно до листа виконавчого комітету Запорізької міської ради №00682/033-20/02 від 19.01.2023 у період часу з 01.01.2022 по 01.01.2023 ОСОБА_1 не повідомляв міську раду про виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів, у розрізі використання депутатських коштів.

Відповідно до листа НАЗК №30-06/1396-23 від 23.01.2023 до НАЗК депутат Запорізької міської ради ОСОБА_1 не повідомляв НАЗК про наявність у нього конфлікту інтересів.

Отже, ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення - неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів.

Крім того, за вказаних обставин, ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення - вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Постановою судді від 06.04.2023 справи (за протоколами від 03.04.2023 за №113 та за №114) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП об`єднано в одне провадження, для спільного розгляду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП не визнав та пояснив, що з 01.12.2020 його обрано депутатом Запорізької міської ради 8-го скликання. На виконання вимог Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» - кожен депутат міської ради може мати до 5-ти помічників консультантів. Так, відповідно ним було подано до міської ради три кандидатури на посаду помічників-консультантів, серед яких є ОСОБА_2 . Також, кожен депутат Запорізької міської ради має депутатський фонд, це бюджетні кошти у встановленому розмірі на рік, з яких депутат може використати: на надання матеріальної допомоги населенню для вирішення соціальних питань, на покращення інфраструктури міста, тощо. Він, як депутат міської ради кожного тижня проводить депутатські прийоми, тобто до нього звертаються люди зі скаргами, пропозиціями, зверненнями, у тому числі зі зверненнями про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. Деякі депутатські прийоми проходять без його присутності, їх проводять його помічники, які фіксують та збирають всі побажання, звернення, скарги від мешканців Запоріжжя та у подальшому опрацьовуються ним з метою вирішення порушених питань. Щодо надання матеріальної допомоги ОСОБА_2 , зазначив, що йому було відомо про важкий матеріальний стан її родини у зв`язку із тривалою хворобою, смертю та похованням батька останньої. Так, прийманням заяв з долученими до них відповідних документів для вирішення питання про надання матеріальної допомоги, та оформленням списків займається інший помічник ОСОБА_3 , яка надає йому документи на підпис. Після перевірки цих документів та списків, він підписує вказаний лист та направляє його на розгляд і прийняття рішення Управлінню соціального захисту населення, який після опрацювання здійснює відповідні виплати. Отже, у такий список (лист) була включена ОСОБА_2 , на підставі її особистої заяви з наданням відповідних підтверджуючих документів про наявність у неї тяжкого матеріального становища, та визначена сума матеріальної допомоги у розмірі 10 000,00 грн., які у подальшому було їй виплачені Управлінням соціального захисту населення на підставі відповідного Наказу.

Адвокат Кацюба М.В. у судовому засіданні зазначив, що матеріали справи не містять достатніх та належних доказів наявності у діях ОСОБА_1 складу інкримінованих адміністративних правопорушень, а тому справа підлягає закриттю за відсутності події та складу правопорушення. Вважає, що в обставинах, в яких діяв ОСОБА_1 при підписанні та направленні на розгляд наведених вище листів, відсутні умови реального конфлікту інтересів, що є визначальним для вирішення цієї справи. При цьому, посилається на роз`яснення та методичні рекомендації НАЗК від 21.10.2022 №13 «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції», які мають офіційний характер та в яких сформульована відповідна правова позиція з цього приводу, а також на норми передбачені Конституцією України, Закону України «Про місцеве самоврядування», на правовий статус депутата, і гарантії депутатської діяльності, які регламентуються Законом України «Про статус депутатів місцевих рад», на норми Бюджетного Кодексу України. Отже, вважає, що системний аналіз наведених вище положень чинного законодавства дозволяють дійти до висновку про відсутність закріплених у будь-якій нормі закону дискреційних повноважень депутата місцевої ради щодо розпорядження бюджетними коштами, прийняття рішення про їх виділення, розподіл, надання. Депутат місцевої ради наділений лише правом ініціювати розгляд таких питань перед уповноваженими виконавчими та фінансовими органами місцевого самоврядування.

Також зазначає, що відповідно до положень Програми, затвердженої рішенням ЗМР від 22.12.2021 №60, які відповідають вимогам Закону № 280/97 і Бюджетного Кодексу України та видані в їх розвиток: Програмою передбачено лише право депутатів міської ради звернутись до відповідних виконавчих та фінансових органів міської ради, тобто головних розпорядників бюджетних коштів, щодо виділення фінансової допомоги окремим громадянам, а також право контролювати виконання свого звернення; повноваження щодо прийняття рішення про виділення (або відмови у виділенні) фінансової допомоги закріплені за головними розпорядниками, в даному випадку - за Управлінням соціального захисту населення ЗМР; дискреційними повноваженнями щодо прийняття рішення про виділення фінансової допомоги окремим особам, які опинилися в складних або надзвичайних життєвих обставинах, депутат міської ради не наділений. З огляду на що, висновок особи, що склала протоколи №113,114, про те, що ОСОБА_1 як депутат ЗМР на власний розсуд приймає рішення про надання коштів певній особі, суперечить чинному законодавству та Програмі, не відповідає дійсності та є лише припущенням. Докази відсутності у ОСОБА_1 як депутата ЗМР дискреційних повноважень щодо прийняття рішення про виділення фінансової допомоги ОСОБА_2 надані суду особою, яка склала протоколи про адміністративні правопорушення, разом із доданими матеріалами. Так, у матеріалах справи міститься лист депутата ЗМР ОСОБА_1 від 18.11.2022 № 115, яким останній звернувся до Управління соціального захисту населення ЗМР щодо надання матеріальної допомоги заявникам, які опинилися у скрутному становищі, за рахунок його депутатського фонду, згідно доданого списку, в тому числі і ОСОБА_2 . За результатами розгляду звернення депутата Управлінням соціального захисту населення ЗМР було видано наказ від 01.12.2022 № 01-09/1013, яким прийнято рішення про перерахування бюджетних коштів, у тому числі, у вигляді матеріальної допомоги громадянам згідно з додатком до наказу. Таким чином, у даному випадку рішення про виділення фінансової допомоги ОСОБА_2 було прийнято Управлінням СЗН, а не депутатом, який лише звернувся у встановленому порядку до уповноваженого органу щодо розгляду цього питання (як і щодо інших 198 громадян міста, яким за ініціативи депутата ЗМР ОСОБА_1 було виділено соціальну допомогу).

З огляду на викладене, зазначає про те, що обставини цієї справи свідчать про відсутність основних складових конфлікту інтересів у вигляді приватного інтересу та дискреційних повноважень, а тому і умов такого конфлікту. В свою чергу, відсутність умов реального конфлікту інтересів виключає у діях ОСОБА_1 склад адміністративно-караних корупційних правопорушень, що йому інкримінуються, оскільки: у нього не виникнув передбачений законом обов`язок повідомити про наявність реального конфлікту інтересів, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП; він не вчиняв дій, а тим більше не приймав рішень, в умовах реального конфлікту інтересів, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, зазначив, що у матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність позаслужбових відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що виключає приватний інтерес останнього при зверненні до виконавчого органу місцевого самоврядування щодо виділення фінансової допомоги та, як наслідок, свідчить про відсутність умов конфлікту інтересу.

На підставі вищевикладеного, просять закрити справу про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Прокурор Гресь Д.О. у судовому засідання зазначила, що у діях депутата Запорізької міської ради ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, у зв`язку з чим просить визнати його винним та накласти адміністративне стягнення, із застосуванням ст.36 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протоколи про адміністративні правопорушення, адвоката, висновки прокурора, дослідивши матеріали справ, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 примітки до ст. 172-7 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч. 1, ст. З Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно з п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» повноваження депутата ради починаються з моменту офіційного оголошення відповідною територіальною виборчою комісією на сесії ради рішення про підсумки виборів та визнання повноважень депутатів.

01.12.2020 відбулось перше пленарне засідання першої сесії Запорізької міської ради восьмого скликання. На вказаному засіданні голова Запорізької міської ТВК Запорізького району ОСОБА_4 виступив з оголошенням про підсумки виборів депутатів Запорізької міської ради восьмого скликання та про визнання їх повноважень, згідно з яким до Запорізької міської ради серед інших обрано депутатом ОСОБА_1 . (стенограма та протокол №1 від 01.12.2020).

Відповідно до рішення Запорізької міської ради №5 від 17.05.2022 «Про внесення змін до Програми використання коштів депутатського фонду у 2022 році, затвердженої рішенням міської ради від 22.12.2021 №60 (зі змінами)» затверджено програму використання коштів депутатського фонду.

Метою Програми - є оперативне та ефективне забезпечення активної участі депутатів міської ради у задоволенні нагальних потреб територіальної громади: підвищення рівня соціального захисту мешканців міста, в першу чергу малозабезпечених та непрацездатних громадян (дітей, пенсіонерів, інвалідів, ветеранів), виконання ремонтно-будівельних робіт житлового фонду, благоустрій міста, покращення матеріально-технічної бази та стану приміщень бюджетних установ соціально-культурної сфери міста, тощо.

Відповідно до розділу Програми «Джерела фінансування», фінансування Програми здійснюватиметься за рахунок коштів бюджету Запорізької міської територіальної громади.

Відповідно до інформації наданої Запорізькою міською радою від 19.01.2023 за №00682/03.3-20/а, депутат Запорізької міської ради ОСОБА_1 має трьох помічників, серед яких ОСОБА_2 .

16.11.2022 ОСОБА_2 звернулася до депутата Запорізької міської ради ОСОБА_1 із заявою про надання їй матеріальної допомоги у зв`язку із похованням батька, та тяжким матеріальним становищем.

Згідно з актом обстеження від 17.11.2022, депутатом Полухіним В.Ф. проведено обстеження умов проживання та матеріального стану ОСОБА_2 , та встановлено що остання дійсно потребує матеріальної допомоги, у зв`язку з важким матеріальним станом, у зв`язку із тривалою хворобою батька та його смертю.

Відповідно до листа від 18.11.2022 №115 депутат ОСОБА_1 звернувся до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради, з проханням надати матеріальну допомогу, зокрема, у розмірі 10 000,00 гривень ОСОБА_2 .

Відповідно до наказу Управління соціального захисту населення від 01.12.2022 за №01-09/1013 «Про надання матеріальної допомоги» та додатку до цього наказу, за клопотанням депутата Запорізької міської ради ОСОБА_1 , здійснено грошовий переказ за рахунок депутатського фонду на рахунок ОСОБА_2 у розмірі 10 000,00 грн. (матеріальна допомога).

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Так, обов`язковим елементом складу адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 статті 172-7 КУпАП, є наявність умов реального конфлікту інтересів, що прямо передбачено диспозицією цієї статті.

Поняття реального конфлікту інтересів наведене у частині 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до якої «реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень».

Отже, реальний конфлікт інтересів передбачає не тільки наявність приватного інтересу, але ж і його суперечність із дискреційними повноваженнями конкретної особи - суб`єкта вчинення корупційного правопорушення.

Щодо наявності у депутата міської ради дискреційних повноважень щодо прийняття рішення про надання матеріальної допомоги.

Частиною 1 статті 4 Закону «Про запобігання корупції» визначено, що Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Пунктом 15 частини 1 статті 11 Закону серед повноважень НАЗК передбачено також надання роз`яснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, застосування інших положень цього Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів, захисту викривачів.

Таким чином, роз`яснення та методичні рекомендації НАЗК мають офіційний характер та підлягають врахуванню при застосуванні норм антикорупційного законодавства.

21 жовтня 2022 року НАЗК видано Методичні рекомендації № 13 «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції» (знаходяться у вільному доступі, розміщенні на офіційному сайті НАЗК).

У зазначених Рекомендаціях уповноважений законом орган (НАЗК) надав офіційні роз`яснення та сформулював правову позицію Держави щодо визначення понять і термінів, які стосуються питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а також зорієнтував уповноважені на боротьбу із корупцією органи на відокремлення типових ситуацій, в умовах яких міститься склад конкретного корупційного адміністративного правопорушення, у тому числі і передбачений відповідними частинами статті 172-7 КУпАП, від обставин, які виключають подію та склад такого правопорушення.

Так, пункт 2.3. Рекомендацій роз`яснює, що приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення дій лише під час реалізації службових/представницьких повноважень, що є дискреційними. При цьому, дискреція - це можливість діяти на власний розсуд, обираючи з декількох різних варіантів дій, рішень.

Одночасно у цьому підпункті Рекомендацій НАЗК наводить «Ознаки дискреційних повноважень, які, зокрема: дають змогу на власний розсуд оцінювати певний юридичний факт, а також обирати одну з декількох можливих форм реагування на нього; надають можливість на власний розсуд обирати міру публічно-правового впливу щодо фізичних та юридичних осіб, його вид, розмір, спосіб реалізації; дають змогу особі обрати форму реалізації своїх повноважень; наділяють особу правом повністю або частково визначати порядок здійснення юридично значущих дій, у тому числі строк та послідовність їх здійснення».

Відповідно до наукового висновку щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією, підготовленого 01.03.2018 за дорученням Голови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи бездіяти, а якщо діяти у виборі варіанта рішення чи дії серед варіантів, що прямо чи опосередковано закріплені в законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанта вибору із будь-ким.

Деталізуючи та конкретизуючи наведені вище роз`яснення, НАЗК у підпункті 14.1.6 п. 14.1 розділу 14 Методичних рекомендацій наводить приклади практичного застосування вимог Закону щодо встановлення наявності чи відсутності конфлікту інтересів та його врегулювання.

Так, у прикладі 3 цього підпункту, констатуючи відсутність умов реального конфлікту інтересів в аналогічній ситуації, НАЗК звернув увагу, що попереднє погодження іншим органом або уповноваженою особою встановлення розміру стимулюючих виплат керівнику органу державної влади або місцевого самоврядування (або прирівняної до них особі) дає можливість останньому уникати конфлікту інтересів під час прийняття відповідного рішення, оскільки такі повноваження не будуть дискреційними.

Наводячи інший приклад відсутності умов реального конфлікту інтересів, НАЗК дійшов до висновку, що отримавши у визначеному законодавством порядку погодження щодо розміру власної премії керівник державної служби, приймаючи рішення про встановлення собі стимулюючої виплати, не діятиме в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки відповідне повноваження не буде дискреційним.

При цьому, рекомендації підкреслюють, що погодження розміру стимулюючої виплати є умовою реалізації службового повноваження керівника щодо її встановлення самому собі, а не самостійним службовим повноваженням, тому вимоги ч. 1 ст. 28 Закону (повідомляти про конфлікт інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів) на випадки звернення за отриманням зазначеного погодження (може здійснюватися, у тому числі, шляхом підписання та направлення письмового подання чи пропозиції) не поширюються.

Правовідносини, які є предметом правової оцінки у цій справі, є подібними до прикладів, наведених у Методичних рекомендаціях.

Так, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, як це встановлено частиною 2 статті 19 Конституції України.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97).

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 280/97 система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради та органи самоорганізації населення.

Як передбачено частиною 1 статті 11 цього Закону виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Статтями 28 та 34 Закону № 280/97 визначено перелік повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі бюджету, фінансів і цін, а також у сфері соціального захисту населення. При цьому, до їх відання, серед іншого, належать такі власні (самоврядні) повноваження: складання проекту місцевого бюджету, подання його на затвердження відповідної ради, забезпечення виконання бюджету (підпункт 1 пункту а) абзацу першого ст. 28); встановлення за узгодженим рішенням відповідних рад порядку використання коштів та іншого майна, що перебувають у спільній власності територіальних громад (підпункт 3 пункту а) абзацу першого ст. 28); здійснення в установленому порядку фінансування видатків з місцевого бюджету (підпункт 4 пункту а) абзацу першого ст. 28); встановлення за рахунок власних коштів і благодійних надходжень додаткових до встановлених законодавством гарантій щодо соціального захисту населення (підпункт 1 пункт а) частини 1 ст. 34).

Таким чином, відповідно до положень спеціального закону депутат міської ради не входить до системи місцевого самоврядування, а повноваження щодо виконання бюджету, використання його коштів, у тому числі і щодо соціального захисту населення, віднесено до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів місцевого самоврядування.

Стаття 49 Закону № 280/97 передбачає, що депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов`язки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення, а його повноваження, порядок організації і гарантії депутатської діяльності визначаються Конституцією України, цим Законом, законом про статус депутата, іншими законами.

Правовий статус депутата сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради, а також гарантії депутатської діяльності, регламентує Закон України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11.07.2002 № 93-IV (далі - Закон № 93- IV).

Розділ II цього Закону визначає права депутата місцевої ради у виборчому окрузі та форми реалізації його повноважень, серед яких: офіційно представляти виборців свого виборчого округу та інтереси територіальної громади в місцевих органах виконавчої влади, відповідних органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах і організаціях незалежно від форми власності з питань, що належать до відання органів місцевого самоврядування відповідного рівня (п. 1 ч. 1 ст. 11); порушувати перед органами і організаціями, передбаченими пунктом 1 частини першої цієї статті, та їх посадовими особами, а також керівниками правоохоронних та контролюючих органів питання, що зачіпають інтереси виборців, та вимагати їх вирішення (п. 3 ч. 1 ст. 11); вносити на розгляд органів і організацій, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, та їх посадових осіб пропозиції з питань, пов`язаних з його депутатськими повноваженнями у виборчому окрузі відповідно до закону, брати участь у їх розгляді (п. 5 ч. 1 ст. 11); право на депутатське звернення, депутатський запит, депутатське запитання (п. 1 ч. 2 ст. 11, ст. 13); пропонувати питання для розгляду їх радою та її органами (п. 3 ч. 2 ст. 19); вносити на розгляд ради та її органів пропозиції з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю (п. 5 ч. 2 ст. 19); вносити на розгляд ради та її органів проекти рішень з питань, що належать до їх відання, поправки до них (п. 6 ч. 2 ст. 19), тощо.

Таким чином, спеціальним Законом № 93-IV закріплено право депутата місцевої ради ініціювати у відповідних формах (звернення, запит, запитання, тощо) розгляд питань, що належать до відання органів місцевого самоврядування відповідного рівня, перед місцевими органами виконавчої влади, відповідними органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями незалежно від форми власності. Одночасно Закон передбачає обов`язок відповідних органів, організацій та підприємств, їх посадових осіб розглянути у межах повноважень ініційоване депутатом питання.

У той же час, Закон № 93-IV не містить повноважень депутата місцевої ради щодо розпорядження бюджетними коштами.

Згідно із частиною 1 статті 61 Закону № 280/97 органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах самостійно складають та схвалюють прогнози відповідних місцевих бюджетів, розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України (далі БК України).

Термін розпорядника бюджетних коштів розкриває п. 47 ч. 1 статті 2 БК України, відповідного до якого розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань, довгострокових зобов`язань за енергосервісом, довгострокових зобов`язань у рамках державно-приватного партнерства, середньострокових зобов`язань у сфері охорони здоров`я та здійснення витрат бюджету.

Загальний перелік розпорядників бюджетних коштів визначені статтею 22 БК України, а розділом III цього Кодексу передбачені їх повноваження щодо виконання місцевих бюджетів.

Так, головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними рішеннями про місцеві бюджети, можуть бути виключно виконавчі органи та апарати місцевих рад, структурні підрозділи виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників (п. 3 ч. 2 ст. 22).

При цьому, виконання місцевих бюджетів забезпечують саме виконавчі органи відповідних місцевих рад, а місцеві фінансові органи здійснюють загальну організацію та управління виконанням відповідного місцевого бюджету, координують діяльність учасників бюджетного процесу з питань виконання бюджету (ч. 1 ст. 78).

Таким чином, норми БК України не містять жодних повноважень депутата місцевих рад щодо розпорядження коштами місцевого бюджету, такі повноваження закріплені виключно за виконавчими та фінансовими органами місцевого самоврядування.

Отже, системний аналіз наведених вище положень чинного законодавства дозволяють дійти до висновку про відсутність закріплених у будь-якій нормі закону дискреційних повноважень депутата місцевої ради щодо розпорядження бюджетними коштами, прийняття рішення про їх виділення, розподіл, надання. Депутат місцевої ради наділений лише правом ініціювати розгляд таких питань перед уповноваженими виконавчими та фінансовими органами місцевого самоврядування.

У випадку прийняття депутатом місцевої ради рішення щодо розпорядження бюджетними коштами (про їх виділення, розподіл, надання) буде мати нікчемний характер та не може тягти за собою будь-яких правових наслідків, оскільки депутат вийде за межі наданих законом повноважень.

Процедура використання та порядок виділення коштів депутатського фонду у 2022 році передбачена Програмою, затвердженою рішенням ЗМР від 22.12.2021 № 60 (далі - Програма).

Так, розділом «Напрямки використання коштів» Програми, зокрема, передбачено, що відповідно до звернень депутатів міської ради кошти можуть спрямовуватися на фінансову допомогу громадянам міста, які опинилися у скрутній ситуації.

Розділ «Порядок виділення коштів» Програми визначає: «Відповідно до звернень мешканців міста та бюджетних установ депутат ЗМР формує пропозиції щодо напрямків спрямування коштів депутатського фонду та надає їх до департаменту фінансової та бюджетної політики міської ради у письмовому вигляді в довільній формі за власним підписом. Протягом 1 робочого дня після отримання звернення, департамент фінансової та бюджетної політики міської ради направляє пропозиції депутатів міської ради для опрацювання відповідним головним розпорядникам коштів бюджету Запорізької міської територіальної громади. За результатами розгляду головні розпорядники коштів протягом 3 робочих днів після отримання звернень депутатів подають до департаменту Фінансової та бюджетної політики міської ради пропозиції щодо внесення змін до бюджетних призначень у порядку, передбаченому діючим бюджетним законодавством з одночасним повідомлень депутатів міської ради. А в разі неможливості задоволення пропозицій депутатів міської ради надають обґрунтовану відповідь депутатам міської ради та департаменту фінансової та бюджетної політики міської ради. Виділення фінансової допомоги громадянам міста та внутрішньо переміщеним особам, проживаючим у місті Запоріжжя, які опинилися в скрутній ситуації, є одним із видів соціальної допомоги, який надається окремим громадянам ..., які опинилися в складних або надзвичайних життєвих обставинах.

До управління соціального захисту населення міської ради додатково до звернення депутата міської ради надаються заява громадянина на адресу депутата.

Розділом «Контроль за виконанням програми, підготовка звітів» Програми передбачено, що контроль за цільовим та ефективним використанням бюджетних коштів здійснюється головними розпорядниками бюджетних коштів, які подають звіти про використання коштів до департаменту фінансової та бюджетної політики міської ради та надають депутатам міської ради річні та проміжні звіти про виконання напрямків, зазначених у зверненнях. Одночасно закріплено право депутатів міської ради контролювати виконання свого звернення по використанню коштів депутатського фонду.

Таким чином, відповідно до положень Програми, які відповідають вимогам Закону № 280/97 і Бюджетного Кодексу України та видані в їх розвиток: Програмою передбачено лише право депутатів міської ради звернутись до відповідних виконавчих та фінансових органів міської ради, тобто головних розпорядників бюджетних коштів, щодо виділення фінансової допомоги окремим громадянам, а також право контролювати виконання свого звернення; повноваження щодо прийняття рішення про виділення (або відмови у виділенні) фінансової допомоги закріплені за головними розпорядниками, в даному випадку - за Управлінням соціального захисту населення ЗМР; дискреційними повноваженнями щодо прийняття рішення про виділення фінансової допомоги окремим особам, які опинилися в складних або надзвичайних життєвих обставинах, депутат міської ради не наділений.

З огляду на викладене, висновок про те, що ОСОБА_1 як депутат ЗМР на власний розсуд приймає рішення про надання коштів певній особі, суперечить чинному законодавству та Програмі, не відповідає дійсності та є лише припущенням.

Про відсутність у ОСОБА_1 як депутата ЗМР дискреційних повноважень щодо прийняття рішення про виділення фінансової допомоги ОСОБА_2 , свідчать досліджені судом докази.

Так, листом депутата ЗМР ОСОБА_1 від 18.11.2022 № 115, відповідно до якого останній звернувся до Управління соціального захисту населення ЗМР щодо надання матеріальної допомоги заявникам, які опинилися у скрутному становищі, за рахунок його депутатського фонду, згідно з доданим списком, у тому числі і ОСОБА_2 ..

За результатами розгляду звернення депутата Управлінням соціального захисту населення ЗМР було видано наказ від 01.12.2022 № 01-09/1013, яким прийнято рішення про перерахування бюджетних коштів, у тому числі, у вигляді матеріальної допомоги громадянам згідно з додатком до наказу.

Таким чином, у даному випадку рішення про виділення фінансової допомоги ОСОБА_2 було прийнято Управлінням СЗН, а не депутатом, який лише звернувся у встановленому порядку до уповноваженого органу щодо розгляду цього питання (як і щодо інших громадян міста, яким за ініціативи депутата ЗМР ОСОБА_1 було виділено соціальну допомогу).

Аналізуючи наведені положення законодавства та Програми використання коштів депутатського фонду, обставини справи та досліджені письмові докази, суд доходить до висновку про відсутність дискреційних повноважень у ОСОБА_1 щодо прийняття рішення про виділення фінансової допомоги, що виключає приватний інтерес останнього при зверненні до виконавчого органу місцевого самоврядування щодо виділення фінансової допомоги та, як наслідок, свідчить про відсутність умов конфлікту інтересу.

Крім того, у матеріалах адміністративних справ відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність дружніх або позаслужбових відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що виключає приватний інтерес останнього при зверненні до виконавчого органу місцевого самоврядування щодо виділення фінансової допомоги та, як наслідок, свідчить про відсутність умов конфлікту інтересу.

З огляду на викладене, обставини цієї справи свідчать про відсутність основних складових конфлікту інтересів у вигляді приватного інтересу та дискреційних повноважень, а тому і умов такого конфлікту.

У свою чергу, відсутність умов реального конфлікту інтересів виключає у діях ОСОБА_1 склад адміністративно-караних корупційних правопорушень, що йому інкримінуються, оскільки: у нього не виникнув передбачений законом обов`язок повідомити про наявність реального конфлікту інтересів, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП; він не вчиняв дій, а тим більше не приймав рішень, в умовах реального конфлікту інтересів, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відтак, приймаючи до уваги наведені вище обставини, суду не надано належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушень, що йому інкримінуються.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст.247, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП - закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: І.А. Крамаренко