П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2023 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду м. Києва Ікорська Є. С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого у ТОВ «УЛФ-ФІНАНС»,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А :

13.11.2023 року о 23:09 год. за адресою: вул. Наталії Ужвій, 12 у м. Києві, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Kamiq, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, порушена координація рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» та лікаря-нарколога водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав та щиро розкаявся, пояснив, що 13.11.2023 їхав після святкування дня народження своєї жінки. Під час святкування пив коньяк та у зв`язку з тим, що жінка вигнала з дому, сів за кермо та їхав у хостел ночувати. За адресою: вул. Наталії Ужвій у м. Києві його зупинили працівники поліції для перевірки документів, які у ході розмови відчули у нього запах алкоголю з порожнини рота. Відмовився проходити огляд, оскільки розумів, що прилад Драгер покаже позитивний результат. Пояснив, що шкодує про вчинене, висновки для себе зробив.

При винесенні постанови стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права практику Європейського суду з прав людини.

Так Європейський суд з прав людини 06 жовтня 2022 року (заява № 13063/18) у справі «Бантиш та інші проти України» констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку з небезсторонністю суду з огляду на відсутність сторони обвинувачення, тобто, прокурора, під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

У той же час 16 листопада 2023 року Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Фігурка проти України» констатував, що відсутність прокурора на засіданні в суді може викликати обґрунтовані сумніви щодо об`єктивної неупередженості цього суду чи іншим чином вплинути на справедливість провадження.

З огляду на наведене, для розгляду указаного адміністративного матеріалу про дату, час і місце судового засідання повідомлено прокурора, проте останній у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Неявка у судове засідання прокурора не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний, зокрема, виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до загальних положень ПДР - ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Відповідно до п. п. 67, 68 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 9901/159/19 водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним з таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Дотримання водієм транспортного засобу процедури проведення огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції є його обов`язком.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 526639 від 13.11.2023, направленням, розпискою, письмовими поясненнями, витягом з Армор та DVD-диском з відеозаписом.

Як вбачається із направлення від 13.11.2023, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: характерний запах алкоголю з порожнини рота, не чітка мова, порушена координація рухів, у результаті чого останнього було направлено у КНП КМНКЛ «Соціотерапія» для виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На вимогу ч. 1 ст. 266 КУпАП водія ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом, про що останній склав розписку, відповідно до якої останній підтвердив факт відсторонення його від керування транспортним засобом на 24 години.

Із відеозапису, долученого до адміністративного матеріалу вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб Skoda Kamiq, д.н.з. НОМЕР_1 , за порушення правил ПДР. У ході перевірки документів водія у працівників поліції виникли підстави вважати, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 повідомив, що не перебуває у стані алкогольного сп`яніння та погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер. Почав продувати Драгер, однак переривав подих, тому не вдалось визначити чи перебуває ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Після чого працівник поліції запропонував поїхати до лікаря нарколога або повторно пройти огляд на стан сп`яніння належним чином за допомогою приладу Драгер, на що водій відмовився. Водію було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, настання відповідальності за ст. 130 КУпАП. Зафіксовано процедуру складання адміністративного матеріалу.

Слід відзначити, що відповідальність водія настає саме за відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а тому факт відмови є визначальним для кваліфікації дій правопорушника за ст. 130 КУпАП.

Аналізуючи докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин адміністративного провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, відповідно до положень ст. ст. 251, 252 КУпАП, вважаю, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а його вина у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення повністю доведена.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП України у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, стимулювання його до правомірної поведінки, у зв`язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.

З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, вважаю за необхідне застосувати до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 33, 40-1, 130, 280, 283, 284, 291 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 536 гривень 80 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя Єлізавета ІКОРСЬКА