справа № 208/1681/23
№ провадження 3-в/208/2/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2023 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Ізотов В.М., розглянувши подання начальника ВП №10 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, щодо вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови суду по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого з адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

03.03.2023 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська отримано подання начальника Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування строків давності та припинення виконання постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області № 208/5269/21 від 22.07.2021, якою ОСОБА_1 , накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту.

В обґрунтування клопотання зазначено, що в ході виконання постанови суду встановлено, що ОСОБА_1 відбуває покарання за ухвалою Петриківського районного суду № 187/1223/20 від 28.12.2022 року, вказана обставина виключає можливість на протязі значного часу виконати постанову суду про відбуття правопорушником обраного судом стягнення за адміністративне правопорушення у вигляді п`ятнадцяти діб адміністративного арешту. Враховуючи викладене, просить застосувати строки давності та припинити виконання постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області № 208/5269/21 від 22.07.2021.

Вивчивши клопотання та надані матеріали, суд встановив наступне.

Статтею 304 КУпАП встановлено, що питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.07.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у здійсненні правопорушення передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 15 діб. Постанова суду набрала законної сили 02.08.2021 року після чого звернута до виконання.

Згідно ч. 1 ст. 300 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до частини 2 зазначеної статті, орган Національної поліції забезпечує виконання постанови про адміністративний арешт у порядку, встановленому законами України.

Провадження по виконанню постанови про застосування адміністративного арешту передбачене главою 32 розділу V КУпАП, а саме: на підставі ст. 326 постанова про застосування адміністративного арешту виконується негайно після її винесення,

КС України в рішенні від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив:

- «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним»,

і таким чином поширив певні гарантії кримінального процесу, на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Право на суд, в тому числі, стосується і особливостей здійснення окремих судових процедур.

Згідно вимог ч. 1 і ч. 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. При цьому відповідно ч. 2 ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Положеннями КУпАП не передбачена давність виконання постанови судді про накладене стягнення, яка вже прийнята відповідним органом до виконання, і така обставина необґрунтовано обмежує права, свободи і законні інтереси осіб, які притягнуті до адміністративної відповідальності так як безстроковість виконання постанов у справах про адміністративні правопорушення суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ.

«Необмежений строк виконання» своєчасно надісланої на виконання постанови суду, суперечить принципу 4 Рекомендації № R (91) 1 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, згідно якого, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю.

У справі «Делькорт проти Бельгії» ЄСПЛ зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення»

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Серед рішень ЄСПЛ найбільшу вагу мають ті, які вважаються джерелом правової позиції і у подальшому використовуються саме як усталена правова позиція при вирішенні схожих справ, тобто фактично, це і є орієнтири для усіх національних судів.

У справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ наголошує, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права»

В справі «Солдатенко проти України» ЄСПЛ зазначив, що «встановлюючи, що будь-яке позбавлення свободи має здійснюватися «відповідно до процедури, встановленої законом», п. 1 ст. 5 не просто відсилає до національного закону... він також стосується «якості закону», вимагаючи від закону відповідності принципові верховенства права... При цьому «якість закону» означає, що у випадку, коли національний закон передбачає можливість позбавлення свободи, такий закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля»

Правовий висновок ЄСПЛ, сформований у рішенні у справі «Щокін проти України», визначає концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні; відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону»; у разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

КСУ в своєму рішенні від 29.06.2010 (справа № 17-рп/2010) за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями»

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Дотримуючись принципу верховенства права, невід`ємною частиною якого є принцип правової визначеності, суд вважає, що справа про адміністративне правопорушення в частині виконання адміністративного стягнення до звсудженого у виді арешту, для цілей ст. 6 Конвенції, належить до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, та застосовує аналогію закону, тобто застосовує до КУпАП норми КК України, які регламентують подібні відносини.

Статтею 80 КК України регламентовано звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, згідно ч. 1 якої:

- особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі;

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання, і відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання.

Застосування положень зазначеної норми є обов`язком суду і це означає, що в кожному випадку наявності названих передумов та підстави, суд зобов`язаний звільнити особу від покарання.

В системі покарань визначених ст. 51 КК України, арешт є менш суворим видом покарання ніж обмеження волі.

Суд вважає, що відповідно до принципу верховенства права давність виконання постанови судді про накладення стягнення у виді адміністративного арешту відповідно до норм КУпАП не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду відповідно до кримінального законодавства.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до обґрунтованого висновку, що строк давності виконання постанови судді про накладення стягнення у виді адміністративного арешту повинен розпочинатися з дня набрання цим судовим рішення законної сили, тобто через 10 днів з дня її винесення 02.08.2021 року, та не може перевищувати строк в 2 роки.

Судом враховується, що з моменту набрання постановою законної сили до моменту розгляду подання не пройшло 2 роки, тому подання начальника ВП №10 Дніпровського РУП про застосування строків давності та припинення виконання постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська відносно ОСОБА_1 є передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 298300, 302304, 326 КУпАП України, ст. 80 КК України, -

постановив:

Подання начальника ВП №10 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування строків давності та припинення виконання постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області № 208/5269/21 від 22.07.2021року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська.

Суддя Ізотов В.М.