Код суду 233 № 235/1784/23
П О С Т А Н О В А

05 грудня 2023 року Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Міросєді А.І., за участю: секретаря Ульянової С.А., особи, стосовно якого складено протокол ОСОБА_1 , захисника Кошеля А.С., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм в інфекційній лікарні м. Костянтинівка, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , якому роз`яснені права згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 574095 від 30 вересня 2023 року, ОСОБА_1 30 вересня 2023 року о 20 годині 40 хвилин у м. Костянтинівка, Донецької області, по вул. Громова, 4, керував автомобілем RENAULT MAGANE, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з рота, нестійка хода тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер 6810 та у встановленому законом порядку у медичному закладі категорично відмовився під запис на боді-камеру №3238, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 факт правопорушення не визнав та пояснив, що 30 вересня 2023 року він своїм транспортним засобом не керував, так як весь день був відсутній у місті, бо святкували день народження його жінки поза містом, звідки приїхав на таксі. Свій автомобіль він завжди залишає біля гаражів на території інфекційної лікарні, так як там працює. Так як йому потрібно було забрати з автомобіля ключі та документи, то він для цього прийшов до автомобіля і перебував у ньому. У цей час до нього під`їхали співробітники поліції і запропонували продути алкотестер, від чого він відмовився, так як алкоголь він дійсно у цей день вживав, але автомобілем не керував. Протокол підписав, тому що співробітники поліції погрожували відвезти його до військкомату у випадку незгоди.

Свідок ОСОБА_2 повідомила у судовому засіданні, що вона проживає з ОСОБА_1 28 вересня у неї був день народження, який вона та ОСОБА_1 святкували 30 вересня у її батьків у с. Яблунівка, куди вдень приїхали на таксі. О 20.00 год. ОСОБА_1 на таксі поїхав до м. Костянтинівка, а вона залишилася у батьків, т.я. треба було прибрати, помити посуд після уходу гостей. Свій автомобіль ОСОБА_1 залишає на території інфекційної лікарні. Відносно обставин складання відносно ОСОБА_1 поліцейськими протоколу їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_3 повідомила у судовому засіданні, що вона 30 вересня 20213 року з 17.00 год. вона заступила на чергування до приймального відділення інфекційної лікарні. Автомобіль ОСОБА_1 стояв біля гаражів на території лікарні. Ввечері, перед комендантською годиною, вона бачила, що на територію лікарні заїжджав поліцейський автомобіль, який під`їхав до гаражів, де був автомобіль ОСОБА_1 . Вранці автомобіль ОСОБА_1 стояв на тому ж самому місці. ОСОБА_1 30 вересня 2023 року вона не бачила, але останній постійно залишає свій автомобіль на території інфекційної лікарні.

Захисник Кошель А.С. у судовому засіданні просив закрити матеріал відносно ОСОБА_1 , оскільки жодними доказами не підтверджено факт керування останнім транспортним засобом у зазначених у протоколі місці та часі, а також зазначена у протоколі адреса місця начебто зупинки автомобіля ОСОБА_1 , не співпадає з реальним місцем передування цього автомобіля (адресою інфекційної лікарні).

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно, дослідивши всі обставини справи, приходжу наступного висновку.

При розгляді справ про адміністративне правопорушення, крім національного законодавства, суд також керується Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожньогоруху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 року; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 року).

У справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально-правовий аспект особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст. 6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів). Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст.280КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23грудня 2005року №14«Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст.130 КУпАП відповідальність за нею настає за: керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п.2.9 «а» ПДР України), у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів (п.2.9 «г» ПДР України), а також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР України).

Таким чином для кваліфікації діяння за ч.1 ст.130КУпАП необхідно встановити, що особа: керувала транспортним засобом, при цьому будучи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; або передала керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, за умови, що тому, хто передає керування, відомо про такий стан; або керувала транспортним засобом та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз вищевказаних норм законодавства та диспозиції інкримінованої ОСОБА_1 статті КУпАП вказує, що законодавець чітко визначив вичерпний перелік підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП, і кожна ця обставина, як окремо, так і у сукупності з іншими, є по суті складовою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу серії ААД №574095 від 30.09.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 30 вересня 2023 року о 20 годині 40 хвилин у м. Костянтинівка, Донецької області, по вул. Громова, 4, керував автомобілем RENAULT MAGANE, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з рота, нестійка хода тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер 6810 та у встановленому законом порядку у медичному закладі категорично відмовився під запис на боді-камеру №3238, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Оскільки відеофіксація, відповідно дост.251 КУпАП є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом досліджено диск з відеозаписом події, який долучений працівником поліції до протоколу про адміністративне правопорушення.

На диску з відеозаписом події, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №574095 від 30.09.2023 року руху транспортного засобу не зафіксовано, відеозапис починається з діалогу працівників поліції з ОСОБА_1 і містить лише саму відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Враховуючи зазначене, наданий до суду диск з відеозаписом події не розкриває інформації про обставини подій, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки із вказаного диску з відеозаписом події не вбачається факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , що є обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Слід зауважити, що інформація зафіксована на відеозаписі, узгоджується з показами як самого ОСОБА_1 , так і з показами свідків, допитаних в судовому засіданні.

Як наслідок, на переконання суду, дані, відображені працівником поліції, про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, є сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року; стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано.

Суд не надає оцінки іншим доказами, зібраним у справі, з огляду на те, що інформація, викладена в них, жодним чином не підтверджує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом і не спростовує його покази і покази свідків, надані у судовому засіданні. Дані докази засвідчують факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що не заперечувалось ОСОБА_1 у судовому засіданні, який пояснював, що дійсно відмовлявся від проходження такого огляду, з огляду на те, що не керував транспортним засобом.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010адміністративна відповідальність в України та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленої вст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вони є недостатніми для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1ст. 130 КУпАП, оскільки вони не доводять поза розумним сумнівом винуватості особи у керуванні транспортним засобом і порушенні п. 2.5ПДРУкраїни та притягнення її за це до адміністративної відповідальності за відповідною нормою закону про адміністративну відповідальність.

Відсутність або не доведення вини особи виключає склад правопорушення.

Відповідно до вимог п.1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

Враховуючи, те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, а відтак, провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п. 1ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.247,ч.3 ч.1 ст. 284КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, - закрити на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя