Справа № 740/7338/23
Провадження № 3/740/3315/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 листопада 2023 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої-судді Ковальової Т.Г.,

за участі секретаря судового засідання Дьоміної Н.А.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працює фахівцем з розвитку ТОВ «Червоного Хреста України», проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч.1ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно надісланого до суду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного поліцейським Ніжинського РВП, 06 листопада 2023 року о 00 год 40 хв у м.Ніжині на вул.Шевченка, 10, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «ЗАЗ FORZA», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння,чим порушила вимоги п. 2.9а ПДР України, у якому зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер» АLCOTEST 6810

У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначила, що вона є працівником «Червоного Хреста» та по суті виконує роботу волонтера. 05 листопада 2023 року близько 23-00 год їй зателефонували з фінансового відділу міжнародного товариства Червоного Хреста у м. Києві і повідомили про необхідність її термінового відрядження до м.Києва наступного дня в о 04 годині ранку у волонтерських справах. Вона проживає разом з малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Її чоловік проходить службу у ЗСУ сапером і зараз знаходиться у Миколаївській області. Оскільки дитину не було з ким залишити, то о 00 год 40 хв, під час дії комендантської години, коли вона не могла скористатися послугами таксі, вона змушена була відвезти свого сина до батьків чоловіка, які проживають по АДРЕСА_2 на відстані від неї близько 900 метрів. Того дня, близько 20-00 години вона випила півсклянки пива і вважала, що тест «Драгер» покаже допустиму норму, але було зафіксовано 0,51 проміле. Вона не погодилася з висновком, але у лікарню не поїхала, тому що працівники поліції сказали, що процедура огляду така сама. Її не відсторонили від керування автомобілем і вона поїхала на своєму автомобілі з дозволу працівників поліції.

Вона вважає, що діяла в стані крайньої необхідності, оскільки необхідність керування транспортним засобом під час комендантської години пояснює екстренною необхідністю відвезти дитину до батьків через термінове відрядження у волонтерських справах, захищаючи інтереси малолітньої дитини, яку вона не могла одну залишити вдома вночі у приватному будинку.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та, відповідно до ст.252 КУпАП оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку передбачено адміністративну відповідальність

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.283 КУпАП постанова суду по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити, окрім іншого, опис обставин, установлених при розгляді справи та відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно п.2.9.«а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини (Постанова Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного суду від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17).

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису, який знаходиться у матеріалах справи, вбачається, як працівником поліції пропонується ОСОБА_1 пройти тест на стан сп`яніння за допомогою спецзасобу на місці, на що остання погодилася, так як була впевнена в тому, що не перебуває у стані сп`яніння, ступінь якого перешкоджає їй керувати автомобілем, зважаючи на незначну кількість випитого нею пива за декілька годин до керування транспортним засобом. На місці проведено огляд на стан сп`яніння шляхом продуву приладу «Драгер» АLCOTEST 6810 і тест показав результат 0, 51 проміле.

Аналізуючи наведені обставини та твердження ОСОБА_1 щодо наявності крайньої необхідності, суд виходить з того, що згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

За законом притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення.

У ході розгляду справи суд має дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було вчинено дії, які формально хоч і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте на неї не може бути накладене адміністративне стягнення, оскільки правопорушення було вчинено в стані крайньої необхідності, тобто своїми діями вона відвертала настання більшої можливої шкоди, аніж суспільна небезпека від порушення Правил дорожнього руху України, з огляду на те, що вона була впевнена в тому, що не перебуває у стані алкогольного сп`яніння, ступінь якого перешкоджає їй керувати автомобілем, враховуючи незначну кількість вжитого нею пива за декілька годин до керування автомобілем та відстань до будинку батьків близько 900 метрів.

Суд також враховує ту обставину, що внаслідок ситуації, що склалася, ОСОБА_1 була позбавлена можливості залучити іншого водія через комендантську годину. Її чоловік проходить службу у ЗСУ у Миколаївській області, вона повинна була терміново відбути у відрядження для суспільно-корисних потреб і виходячи з необхідності захисту інтересів малолітнього сина, якого вона не могла залишити одного вдома вночі у приватному будинку.

За вказаних обставин, суд приймає до уваги доводи та твердження про те, що водій ОСОБА_1 вчинила дії, відповідальність за які, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП, у стані крайньої необхідності, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП виключає провадження по справі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 17, 18 КУпАП у зв`язку із перебуванням її у стані крайньої необхідності, а провадження у справі закрити з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.17, 18, ч.1 ст.247, ст.284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду.

Головуюча суддя Т.Г. Ковальова