Справа № 163/975/22
Провадження № 3-в/163/8/23
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2023 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Павлусь О.С.

з участю секретаря Семенюк К.М.,

представника Волинської митниці Кондратюка І.П.,

захисника особи, яка подала заяву, ОСОБА_1 ,

розглянувши заяву ОСОБА_2 про відстрочку виконання постанови Любомльського районного суду Волинської області від 04 серпня 2022 року у справі № 163/975/22,

в с т а н о в и в :

У заяві ОСОБА_2 просить відстрочити на шість місяців виконання постанови Любомльського районного суду від 04 серпня 2022 року у справі № 163/975/22, якою його визнано винним у вчиненні передбаченого ст.472 МК України правопорушення та накладено стягнення у вигляді 2911776,77 гривень штрафу з конфіскацією товару як предметів порушення митних правил. Заяву обґрунтував введенням з 24 лютого 2022 року на території України воєнного стану, що суттєво відобразилось на звичайному укладі життя громадян та негативно вплинуло на підприємницьку діяльність. Тому відстрочення виконання судового рішення є вимушеним кроком, пов`язаним із скрутним матеріальним становищем, яке напряму пов`язане із війною в Україні та аж ніяк не є способом уникнення від відповідальності. Присуджений розмір штрафу є досить суттєвим, у зв`язку із чим для акумулювання та накопичення коштів йому потрібен час, достатнім яким вважає шість місяців (до 01 вересня 2023 року).

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, свої права та інтереси доручив представляти адвокату Таргонію П.В.

Адвокат Таргоній П.В. в судовому засіданні заяву підтримав, просив її задовольнити та як на додаткову підставу для відстрочки сплати штрафу вказав на проходження ОСОБА_2 військової служби за мобілізацією.

Представник Волинської митниці у вирішення заяви ОСОБА_2 поклався на розсуд суду.

Дослідженням матеріалів справи встановлено таке.

Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 04 серпня 2022 року у справі № 163/975/22, залишеною без змін постановою Волинського апеляційного суду від 23 листопада 2022 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 911 776 (два мільйони дев`ятсот одинадцять тисяч сімсот сімдесят шість) гривень 77 копійок з конфіскацією в дохід держави 2918 штук жіночих джинсів, 5781 штук дитячих штанів, 13044 штуки жіночих бриджів, загальною вартістю цих товарів 2 911 776,77 гривень, що вилучені за протоколом про порушення митних правил № 0505/20500/22.

В частині накладення стягнення у вигляді штрафу постановою державного виконавця відділу Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 20 лютого 2023 року відкрито виконавче провадження.

Наданою на запит суду інформацією ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09 травня 2023 року № 2168 стверджено, що ОСОБА_2 призваний на військову службу за мобілізацією 07 квітня 2022 року та зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 у відповідності до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію».

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ст.298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

За змістом ст.304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Частиною 2 статті 301 КУпАП передбачено, що відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Пленуму Верховного Суду України у пункті 10 постанови від 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» роз`яснив, що при вирішення заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання, суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд у своїй постанові від 21.02.2019 року в справі № 2-54/08 при розгляді питання про відстрочення виконання судового рішення вказав, що відстрочка виконання судового рішення - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому; надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки, рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування знаходиться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. При цьому, надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Отже, відстрочення по своїй суті - це перенесення виконання на більш пізній час, у зв`язку з існуванням обставин, за наявності яких вчасне виконання завдає шкоди правам або інтересам боржника чи інших осіб.

В якості підстави для відстрочки виконання постанови суду в справі про порушення митних правил сторона заявника посилається на воєнний стан в Україні, який негативно відображається на підприємницькій діяльності, відповідно на матеріальному становищі заявника, що вимагає додаткового часу для накопичення коштів з метою сплати штрафу, а також проходження заявником військової служби за мобілізацією.

Надаючи оцінку таким доводам вбачаються підстави для наступного висновку.

Сам по собі факт введення на території України воєнного стану не є безумовною і беззаперечною підставою для відстрочки виконання судового рішення.

ОСОБА_2 працює директором ТОВ «Спеціалізована Технічна Поставка», проте доказів про дохід товариства у довоєнний та воєнний час для їх порівняння не надано, як і не надано доказів про розмір заробітної плати заявника за аналогічні періоди, що унеможливлює перевірку наведених доводів про скрутний матеріальний стан заявника.

На підтвердження існування цієї обставини ОСОБА_2 також не надав доказів відсутності у нього на праві власності рухомого та нерухомого майна.

Що стосується проходження ОСОБА_2 військової служби за мобілізацією, то як свідчать матеріали справи зазначена обставина не перешкоджає йому працювати і виконувати обов`язки директора ТОВ «Спеціалізована Технічна Поставка», адже призваний він на військову службу 07 квітня 2022 року, а за обставинами справи про порушення митних факт вчинення правопорушення мав місце 11 травня 2022 року, при цьому декларування товару за митною декларацією типу ІМ40ЕА № UA205140/2022/029778 було здійснено особисто ОСОБА_2 09 травня 2022 року, тобто у період проходження ним військової служби.

Доказів того, що наразі ОСОБА_2 проходить військову службу у зоні бойових дій, у справі не надано.

Вищенаведене у своїй сукупності свідчить, що заявником не доведено існування передбачених ч.1 ст.33 Закону України "Про виконавче провадження" обставин, які б слугували підставою для відстрочки виконання винесеної щодо нього постанови суду, яка набрала законної сили і перебуває на примусовому виконанні.

Таким чином, заява ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.301 КУпАП, ст.33 Закону України "Про виконавче провадження",

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про відстрочку виконання постанови Любомльського районного суду Волинської області від 04 серпня 2022 року у справі № 163/975/22 відмовити.

Постанова апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області О.С. Павлусь