Справа № 503/1610/23
Провадження №3/503/1172/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , патрульного (інспектора прикордонної служби 2 категорії - інструктора) віпс «Шершенці» впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 17218 КУпАП,

встановив:

30 листопада 2023 року складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно змісту якого 07.09.2023 року солдат ОСОБА_1 під час несення служби у складі прикордонного наряду «Прикордонний патруль» з наказом на охорону Державного кордону України, діючи протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, приписів законів та інструкцій, допустив порушення правил несення прикордонної служби в умовах особливого періоду, а саме перебував у вище вказаному наряді без обов`язкових засобів обмеження рухливості, що суперечить Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 17218 КУпАП.

В судовому засіданні особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 зазначив, що із складеним стосовно нього протоколом про адміністративне правопорушення не згодний так як ним не було вчинено вище вказаного правопорушення Також зазначив, що є військовослужбовцем строкової служби. Крім того, просив долучити до матеріалів справи копії наданих ним наказу та доповідної записки про проведення службової перевірки.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступні обставини.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 30.11.2023 року (а.с.6) ОСОБА_1 пред`явлене адміністративне обвинувачення у вчиненні правопорушення об`єктивна сторона якого полягає у несенні ним служби у складі прикордонного наряду «Прикордонний патруль» без обов`язкових засобів обмеження рухливості, що суперечить Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України.

При цьому, у змісті протоколу про адміністративне правопорушення від 30.11.2023 року (а.с.6) наявне лише одне зазначення на конкретний пункт вище згаданої Інструкції пункт 11 глави 2 Розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПСУ, затвердженої наказом МВС України від 19.10.2019 року № 1261 (надалі за текстом Інструкція), який передбачає, що прикордонним нарядам забороняється, серед іншого:

- залишати без нагляду, передавати іншим особам зброю та предмети екіпіровки;

- учиняти інші дії, заборонені законодавством України та наказом на охорону державного кордону, відволікатися від несення служби.

У пункті 5 глави 4 розділу I Інструкції передбачено, що обов`язковими елементами екіпіровки для кожного прикордонника у складі прикордонного наряду є засоби надання домедичної допомоги та спеціальні засоби обмеження рухомості.

Однак, у змісті протоколу відсутнє посилання на зазначену вище норму Інструкції.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Тому суд не вважає за можливе та необхідне в межах розгляду даної справи про адміністративне правопорушення надавати оцінку дійсним обставинам, які призвели до створення самих умов за яких сталася подія; наявності чи відсутності у цій події вини особи; а також наявності чи відсутності самого складу іншого адміністративного правопорушення у діянні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Водночас абзацом першим пункту 4 розділу IІ Інструкції передбачено, що перед віддачею наказу на охорону державного кордону посадова особа, яка віддає наказ, повинна впевнитись у готовності особового складу до виконання визначених завдань, опитати особовий склад про стан здоров`я, перевірити його озброєння та екіпіровку.

Тому суд звертає увагу на те, що за відсутність при собі комплектності екіпіровки, тобто виконання вимог пункту 5 глави 4 розділу I Інструкції, особа, яка перебуває в наряді, може відповідати лише в тому випадку якщо її забезпечили перед заступанням в цей наряд відповідною екіпіровкою, тобто за їх незбереження при собі для використання за наявності потреби.

Єдиним доказом на підтвердження зазначеної у протоколі про адміністративне правопорушення обставини про відсутність у солдата ОСОБА_1 під час несення служби у складі прикордонного наряду «Прикордонний патруль» обов`язкових засобів обмеження рухливості є письмове пояснення самої особи, яка здійснювала перевірку, офіцера групи внутрішньої безпеки ОСОБА_2 від 07.09.2023 року (а.с.18).

При цьому, в письмовому пояснення самої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, солдата ОСОБА_1 від 12.09.2023 року (а.с.19-20) фактично заперечено відсутність у нього спеціальних засобів обмеження рухомості, оскільки зазначено, що «стяжки» були в наявності при собі.

В письмовому поясненні свідка майстра-сержанта ОСОБА_3 від 12.09.2023 року (а.с.21-22) зазначено, що «стяжки» були в наявності при собі.

В письмовому поясненні свідка солдата ОСОБА_4 від 12.09.2023 року (а.с.23-24) зазначено, що «браслети металеві» були в наявності при собі.

В свою чергу копія документа із назвою «Щодо можливих порушень» начальника відділу ВВБ НОМЕР_1 прикордонного загону ГВВВБ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСОБА_5 від 27.11.2023 року № 1602/2/225 (а.с.9-15), що адресований керівнику Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, не є самостійним доказом, оскільки за своєю суттю є наслідком аналізу вище вказаних пояснень із суб`єктивними висновками особи, яка його склала, а тому суд не може використовувати його на підтвердження або спростування обставин викладених в якомусь із вище вказаних пояснень.

Ніяких інших доказів на підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні вище згаданого правопорушення матеріали справи про адміністративне правопорушення, направленні до суду для їх розгляду, в собі не містять.

За умови невизнання вини та заперечення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, самого факту вчинення ним порушення, пред`явлене під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення обвинувачення не може ґрунтуватись виключно на самому протоколі про адміністративне правопорушення від 30.11.2023 року (а.с.1-7), який за своєю суттю є узагальненим висновком прокурора щодо діяння, та письмовим поясненням офіцера групи внутрішньої безпеки ОСОБА_2 від 07.09.2023 року (а.с.18), змісти яких в свою чергу оспорюються стороною захисту.

Окрім того, суд звертає увагу на ту обставину, що згідно змісту копії наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 14.09.2023 року № 1109-АГ, наданого суду стороною захисту, інспектор прикордонної служби 2 категорії черговий відділення управління службою впс «Кодима» ОСОБА_6 о 06:00 годині 07.09.2023 року здійснювала видачу солдату ОСОБА_7 спеціальних засобів обмеження руху, а саме стяжки, про що вона не зробила запис в книзі обліку спеціальних засобів.

Суд вважає, що за умов взаємовиключного характеру доказів єдиним достовірним і достатнім доказом наявності або відсутності відповідних обставин є відеозапис здійснення перевірки несення служби прикордонним нарядом, якого у справі не має, хоча існує об`єктивна доцільність використання посадовими особами органів ВВБ ДПСУ засобів відеофіксації при проведенні ними відповідних перевірок з огляду на кількість справ, які регулярно надходять вже тривалий час на розгляд принаймні Кодимського районного суду Одеської області та за результатом розгляду яких були винесені постанови про закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відомостями наявними на офіційному-веб-сайті судової влади України та Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що під час доведення винуватості особи не має залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для її виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Виходячи з положень ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Ураховуючи зазначене вище матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять обсягу переконливих доказів на підставі яких суд мав би можливість прийти до неспростовного висновку про наявність в діянні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу пред`явленого правопорушення. У зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю внаслідок відсутності доказів (недоведеності) винуватості особи.

Таким чином, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 213, 221, 246-247, 268, 283-284 КУпАП, суд

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.2 ст. 17218 КУпАП закрити у зв`язку з відсутню складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.В. Вороненко