Справа № 755/3243/23
Провадження №: 3/755/2059/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" червня 2023 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Левко Віра Богданівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановила:

26 лютого 2023 року о 00 год 30 хв ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «BMWX5», н/з НОМЕР_1 , по просп. Соборності, 17 у м. Києві, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу Drager 0258, результат позитивний - 1, 10 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.9 А Правил дорожнього руху.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про передачу справи до суду за місцем проживання у зв`язку з значною віддаленістю, тобто до Томаківського районного суду Дніпропетровської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Тобто, справи про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена, зокрема ч.1 ст. 130 КУпАП, розглядаються лише за місцем їх вчинення.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 26.02.2023 серії ААД № 373970 вбачається, що воно було вчинено ОСОБА_1 26.02.2023 за адресою: просп. Соборності, 17, м. Київ, що відноситься територіально до підсудності Дніпровського районного суду м. Києва.

Відтак, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи до суду за місцем проживання, слід відмовити.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, та пояснив, що коли до нього підійшла охорона, то автомобіль був припаркований, оскільки він чекав свого друга. Представники ДФТГ почали з ним конфлікт, а потім відбулась бійка, після якої приїхали працівники поліції. Інформація, яку надають свідки не відповідає дійсності.

У письмових поясненнях зазначив трохи іншу версію подій, а саме те, що 24 лютого 2023 року приїхав у м. Київ по справах з товаришем ОСОБА_2 25 лютого вони були вдома у ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 вечеряли та вживали алкогольні напої. Ввечері йому потрібно було забрати документи і він попросив ОСОБА_2 відвезти його. На стоянці сіли у автомобіль «BMW X5» і поїхали. При виїзді з території житлового комплексу їх зупинила охорона і сказала, що вже комендантська година. В цей час він почав сперечатись з працівниками охорони. Потім вони розвернули автомобіль і поїхали на парковку. Потім ОСОБА_2 забрав ключі від авто і пішов у квартиру, а він залишився сидіти в автомобілі. Через короткий проміжок часу до нього підійшли представники ДФТГ та у них розпочався конфлікт. Під час цього підійшов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Потім під`їхала поліція. Поліції він пояснив, що не був за кермом автомобіля, але вони не відреагували.

Свідок ОСОБА_6 в суді пояснив, що в ніч з 25 на 26 лютого 2023 року він був на патрулюванні у складі ДФТГ в ЖК «Комфорт таун». На території вони помітили автомобіль «BMW X5» білого кольору, яке рухалось в комендантську годину, за кермом перебував ОСОБА_1 голосно кричав та сигналив. Від нього було чутно запах алкоголю. В автомобілі більше нікого не було. Коли йому заборонили виїзд з території, то він поїхав назад. Довго їздив по території, шумів та кричав. Пізніше, коли автомобіль затримали його колеги, він підійшов і підтвердив, що саме ця особа перебувала за кермом автомобіля. Водій вів себе агресивно та кидався у бійку до представників ДФТГ.

Свідок ОСОБА_7 в суді також підтвердив свої пояснення, що в ніч з 25 на 26 лютого 2023 року ОСОБА_1 керував автомобілем «BMW X5» білого кольору, голосно кричав та сигналив. На зауваження не реагував. Коли його не випустили під час комендантської години, то він поїхав на паркову, під час чого по дорозі сигналив та голосно слухав музику. В автомобілі він перебував один та від нього було дуже чути запах алкоголю. Вони по рації та своєму телеграм каналу передали працівникам, які були на території житлового комплексу, що слід зупинити цього водія. Потім були викликані працівники поліції. При працівниках поліції він підтвердив, що саме ОСОБА_1 був за кермом автомобіля.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засідання показав, що 24 лютого 2023 року приїхав у м. Київ до цивільної дружини за адресою: АДРЕСА_2 . В квартирі вони повечеряли, потім його товариш ОСОБА_1 не захотів залишатись та вийшов, щоб посидіти в автомобілі. Потім коли вже під`їхали працівники поліції, він вийшов на вулицю. Стверджує, що ОСОБА_1 за кермом не перебував, а лише він керував автомобілем.

Крім того, за клопотанням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на судові засідання викликались працівник поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення, однак до суду вони не з`явились, причини неявки не повідомили.

Також в черговому судовому засідання ОСОБА_1 заявлено клопотання про виклик свідка ОСОБА_3 . Однак суддею у задоволенні даного клопотання відмовлено, оскільки не надано даних, що ця особа могла бути свідком зазначених подій. Крім того, вона є цивільною дружиною свідка ОСОБА_2 у якої вдома в цей день вказані особи вживали алкогольні напої.

Тому суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 26.02.2023 серії ААД № 373970, зі змісту якого вбачається порушення водієм пункту 2.9а Правил дорожнього руху, квитанцією приладу «Drager Alcotest 6820» від 26.02.2023 тест № 2329 з результатом 1.10 ‰, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; письмовими та усними поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; відеозаписом, записаним на DVD-R диск.

Із відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що о 01 год 20 хв працівники поліції під`їжджають до білого автомобіля поруч з яким стояв ОСОБА_1 , представники ДФТГ та інші особи. Поліцейські попросили ОСОБА_1 пред`явити документи, щоб встановити його особу, останній вів себе агресивно, виражався нецензурною лайкою. Потім працівники поліції пояснили, що оскільки вбачають в ОСОБА_1 наявність ознак алкогольного сп`яніння, роз`яснили про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння або у лікаря-нарколога або на місці за допомогою Драгеру. ОСОБА_1 заперечував той факт, що він перебував за кермом, тому не розуміє навіщо йому проходити огляд, проте погодився на проходження огляду за допомогою Драгеру. На відеозаписі міститься фіксація процесу проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest». Також на відео вбачається, що працівники поліції пояснюють ОСОБА_1 , що той може залишити свої письмові пояснення та зауваження в протоколі, надалі поліцейський ознайомив ОСОБА_1 з протоколом.

Разом з тим, у відповідь на запит суду від 29.03.2023, з Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП надіслано відеозапис, наданий патрулем ДФТГ № 33 працівникам поліції з місця виклику, що передував складенню протоколу про адміністративне правопорушення. На надісланому диску з відеозаписом наявні два відеофайли, на одному з них міститься відеозапис з камер відеоспостереження, на якому відображено як вночі о 00 год 40 хв білий автомобіль паркується у дворі; на іншому - повторно надіслано відео з нагрудних камер поліцейських.

Щодо тверджень ОСОБА_1 , що він не керував автомобілем, то вони не знайшли підтвердження під час судового розгляду, оскільки така позиція спростовується показаннями незацікавлених свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судовому засіданні. Вказані свідки вперше бачили ОСОБА_1 в ніч події та однозначно підтвердили, що він один був за кермом автомобіля, керував ним та від нього було чути запах алкоголю. Коли він від`їхав від шлагбауму, то вони передали по рації іншим учасникам ДФТГ, що вказану особу потрібно зупинити. Тому фактично працівники ДФТГ спостерігали за тим, як ОСОБА_1 доїхав до парковки, поки викликали працівників поліції.

При цьому суддя критично ставиться до показань свідка ОСОБА_2 , оскільки він є близьким знайомим ОСОБА_1 та власником автомобіля, яким останній керував в цей день. Зокрема, він був свідком події, а саме: бійки ОСОБА_1 з працівниками ДФТГ.

Також протягом декількох судових засідань ОСОБА_1 змінював свої показання з приводу того чи був він за кермом автомобіля. Спочатку вказував, що просто сидів у припаркованому авто, потім пояснював, що пробував виїхати один раз, але тоді ще був тверезим, а потім вказував, що за кермом був його друг ОСОБА_2 .

А тому твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про не керування транспортним засобом є припущенням, яке ОСОБА_1 обґрунтовано не було, та спростовується доказами, долученими до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, суддя враховує, що ОСОБА_1 може надавати неправдиві пояснення з метою уникнення адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення.

Водночас дії працівників поліції ОСОБА_1 не оскаржував.

Щодо доводів ОСОБА_1 з приводу не безперервність відеозапису з боді-камери поліцейського, суддя їх також відхиляє, оскільки фрагменти відеозаписів, на якому зафіксовано проходження огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці з використанням спеціальних технічних засобів, його думка (позиція) щодо результату огляду та процесуальні дії, які при цьому вчинили поліцейські об`єктивно доводить факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дійсно п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 1026 передбачена безперервність здійснення відеозапису під час виконання поліцейськими своїх службових обов`язків. Між тим, нормативними документами, які регламентують порядок виявлення та фіксації адміністративних правопорушень, складання протоколів про адміністративні правопорушення та направлення відповідних матеріалів до суду не передбачено обов`язковості надання усього відеозапису, здійсненого під час виконання поліцейським своїх службових обов`язків.

На думку судді, наданий фрагмент відеозапису, на якому зафіксований факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння та процесуальні дії, які при цьому вчинили поліцейські об`єктивно доводить факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, посилання на те, що відеозапис переривається, а тому не може бути підтвердженням вини правопорушника, відхиляються, оскільки основна частина долучених записів, яка містить факт встановлення ознак алкогольного сп`яніння та подальше проходження огляду є безперервно зафіксованою.

Щодо доводів ОСОБА_1 з приводу відсутності сертифікату на прилад «Drager Alcotest», то вони є безпідставними, оскільки спростовуються даними відеозапису. При цьому в матеріалах справи документ про повірку засобу вимірювальної техніки відсутній, оскільки сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції поліцейський надає на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, але такої вимоги ОСОБА_1 не висував, що підтверджується даними вищевказаних доказів по справі.

У рішенні по справі «O'Halloran and Francis v. The United Kingdom» [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як роз`яснено в абз. 3, 4 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суддя вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції інкримінованої статті.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_1 не відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 40-1, 130, 251, 283-285 КУпАП, суддя

постановила:

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп. на користь держави.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя: В.Б. Левко