справа № 208/6714/21
№ провадження 3-в/208/4/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 квітня 2023 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Ізотов В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Відділення поліції № 1 Кам`янського районного управління ГУНП в Дніпропетровській області про заміну адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту ОСОБА_1 на менш суворе адміністративне стягнення,

встановив:

Начальник Відділення поліції № 1 Кам`янського РУП звернувся до суду з поданням про заміну адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту ОСОБА_1 на менш суворе адміністративне стягнення, а саме штраф, або припинити виконання вищевказаної постанови взагалі. Посилався на те, що ОСОБА_1 наказом № 164 Начальника Кам`янського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 06.04.2022р., був призваний до лав Збройних сил України та направлений у в/ч НОМЕР_1 .

Дослідивши матеріали справи, подання, суддя приходить до висновку, що останнє не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 300 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України. Орган Національної поліції забезпечує виконання постанови про адміністративний арешт у порядку, встановленому законами України.

Згідно ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно ст. 326 КУпАП постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про застосування адміністративного арешту та арешту з утриманням на гауптвахті виконується негайно після її винесення.

З матеріалів справи вбачається, що згідно постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 11 жовтня 2021 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді адміністративного арешту строком на 10 діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Вищевказана постанова набрала законної сили та була направлена на адресу ВП № 1 для організації виконання.

Як встановлено, на час звернення з вищезазначеним поданням до суду, постанова суду не виконана.

Згідно матеріалів подання, в ході виконання постанови 16.08.2022 р., до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 був направлений запит щодо ОСОБА_1 . На запит була отримана відповідь, що ОСОБА_1 , наказом № 164 Начальника Кам`янського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 06.04.2022р., був призваний до лав Збройних сил України та направлений у в/ч НОМЕР_1 .

Проте, оскільки главою 32 «Провадження по виконанню постанови про застосування адміністративного арешту та арешту з утриманням на гауптвахті» КУпАП не передбачено заміну не відбутого строку адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту на адміністративний штраф, то у задоволенні подання про заміну ОСОБА_1 не відбутого строку адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту менш суворе адміністративне стягнення у вигляді штрафу необхідно відмовити.

Стосовно припинення виконання постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 11 жовтня 2021 року, суд зазначає наступне.

Положеннями КУпАП не передбачена давність виконання постанови судді про накладене стягнення, яка вже прийнята відповідним органом до виконання, і така обставина необґрунтовано обмежує права, свободи і законні інтереси осіб, які притягнуті до адміністративної відповідальності так як безстроковість виконання постанов у справах про адміністративні правопорушення суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ.

«Необмежений строк виконання» своєчасно надісланої на виконання постанови суду, суперечить принципу 4 Рекомендації № R (91) 1 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, згідно якого, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю.

У справі «Делькорт проти Бельгії» ЄСПЛ зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення»

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Серед рішень ЄСПЛ найбільшу вагу мають ті, які вважаються джерелом правової позиції і у подальшому використовуються саме як усталена правова позиція при вирішенні схожих справ, тобто фактично, це і є орієнтири для усіх національних судів.

У справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ наголошує, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права»

В справі «Солдатенко проти України» ЄСПЛ зазначив, що «встановлюючи, що будь-яке позбавлення свободи має здійснюватися «відповідно до процедури, встановленої законом», п. 1 ст. 5 не просто відсилає до національного закону... він також стосується «якості закону», вимагаючи від закону відповідності принципові верховенства права... При цьому «якість закону» означає, що у випадку, коли національний закон передбачає можливість позбавлення свободи, такий закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля»

Правовий висновок ЄСПЛ, сформований у рішенні у справі «Щокін проти України», визначає концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні; відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону»; у разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

КСУ в своєму рішенні від 29.06.2010 (справа № 17-рп/2010) за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями»

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Дотримуючись принципу верховенства права, невід`ємною частиною якого є принцип правової визначеності, суд вважає, що справа про адміністративне правопорушення в частині виконання адміністративного стягнення до звсудженого у виді арешту, для цілей ст. 6 Конвенції, належить до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, та застосовує аналогію закону, тобто застосовує до КУпАП норми КК України, які регламентують подібні відносини.

Статтею 80 КК України регламентовано звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, згідно ч. 1 якої:

- особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі;

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання, і відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання.

Застосування положень зазначеної норми є обов`язком суду і це означає, що в кожному випадку наявності названих передумов та підстави, суд зобов`язаний звільнити особу від покарання.

В системі покарань визначених ст. 51 КК України, арешт є менш суворим видом покарання ніж обмеження волі.

Суд вважає, що відповідно до принципу верховенства права давність виконання постанови судді про накладення стягнення у виді адміністративного арешту відповідно до норм КУпАП не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду відповідно до кримінального законодавства.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до обґрунтованого висновку, що строк давності виконання постанови судді про накладення стягнення у виді адміністративного арешту повинен розпочинатися з дня набрання цим судовим рішення законної сили, тобто через 10 днів з дня її винесення 21.10.2021 року, та не може перевищувати строк в 2 роки.

Судом враховується, що з моменту набрання постановою законної сили до моменту розгляду подання не пройшло 2 роки, тому подання начальника ВП №1 Кам`янського РУП про припинення виконання постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська відносно ОСОБА_1 є передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 298300, 302304, 326 КУпАП України, ст. 80 КК України, -

постановив:

В задоволенні подання начальника Відділення поліції № 1 Кам`янського районного управління ГУНП в Дніпропетровській області про заміну адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту ОСОБА_1 на менш суворе адміністративне стягнення, а саме штраф, або припинення виконання постанови, відмовити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська .

Суддя Ізотов В.М.