Справа №333/9270/23
Провадження №3/333/3254/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Варнавська Л.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізької області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.5 ст.126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №512414 від 09.10.2023 року водій ОСОБА_1 09.10.2023 року о 09 год. 59 хвилини на 503 км автодороги Т0803, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2108 з державним номерним знаком НОМЕР_1 не маючи права керувати таким транспортним засобом, правопорушення вчинено повторно протягом року. 09.10.2023 р. ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП постановою серії БАБ 623238, чим порушив вимоги п.2.1А ПДР, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 з протоколом не погодився, пояснив, що він проживає постійно за місцем своєї реєстрації в м. Гуляйполе, яке є місцем активних бойових дій. Також з ним проживає його бабуся похилого віку, яка за сатном здоров`я потребує сторонньої допомоги. Напередодні 09.10.2023 року проводилась евакуація людей з міста Гуляйполе та його бабуся була евакуйована і поміщена в психіатричну лікарню м. Запоріжжя. Під час евакуації бабусю евакуювали без її речей. 09.10.2023 року він виїхав на автомобілі з м. Гуляйполе до міста Запоріжжя за проханням бабусі, щоб привезти їй в лікарню теплих речей, про те, що він позбавлений права керування транспортним засобом він не знав. Так, у відношенні нього був складений протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, але він з протоколом не згодний, справа ще не розглянута в суді. 09.10.2023 року його перший раз працівники поліції зупинили о 7-40 год. при виїзді з м. Гуляйполе та склали постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП, поліцейські йому не пояснювали, що далі рух йому заборонений, навпаки поясняли, що у відношенні нього вже постанова винесена тому можна їхати далі, він продовжив рух в м. Запоріжжя, оскільки речі бабусі треба було відвезти, вона мерзла в лікарні, а іншої можливості це зробити в нього не було. Крім того, він не міг повернутися додому, оскільки закінчувався бензин в автомобілі, а в м. Гуляйполе заправки не працюють, йому необхідно було доїхати до найближчого АЗС та заправити автомобіль. В м. Гуляйполе не працюють установи, магазини, виклик суду він отримав через СМС-повідомлення, прибув до м. Запоріжжя на судове засідання на волонтерському транспорті.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали, приходжу до висновку, що провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Так, разом з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №512414 від 09.10.2023 року у відношенні водія ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП було надано:

- довідку з підсистеми «Адмінпрактика» з якої встановлено, що ОСОБА_1 23.12.2015 року отримував посвідчення водія НОМЕР_2 , які знаходяться на збереженні РСУ №2345;

- копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №623238 з якої вбачається, що 09.10.2023 р. о 07:40 на дорозі Н-08 (Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя (через м. Кременчук) -Маріуполь) водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом не маючи посвідчення водія відповідної категорії, був не пристебнутий ременем безпеки.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Підставою крайньої необхідності є небезпека інтересам, які охороняються адміністративним законодавством. Ця небезпека може бути викликана: 1) протиправними діями людини: 2) діями тварин; 3) природними явищами; 4) джерелом підвищеної небезпеки (технічними та транспортними засобами) тощо. Крім того, крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): - небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; - при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; - шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Обставини справи, зокрема, місце події зона наближена до зони ведення бойових дій, необхідність доставити речі родичці та неможливість це зробити іншим чином, а також неможливість заправити автомобіль в місті Гуляйполе, свідчать про те, що небезпека, не могла бути усунута іншими дієвими засобами ніж тими, які вчинив правопорушник. Крім того, заподіяна шкода громадському порядку є менш значною, ніж відвернена. Крім того, враховую, що перша постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП була винесена в той же день, під час руху ОСОБА_1 автодорозі Н-08, після чого ОСОБА_1 продовжив рух далі. Цим підтверджуються пояснення ОСОБА_1 про обставини події.

Відповідно до положень ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

За приписами ч. 1 п. 4 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Враховуючи встановлення того факту, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, що виключає адміністративну відповідальність, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 18, 247, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 4 ч.1 ст. 247 КУпАП, за обставин вчинення дії в стані крайньої необхідності.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя Л.О. Варнавська