Справа № 755/717/23 Головуючий у І інстанції Федосєєв С.В.
Провадження № 33/824/2305/2023 Доповідач у ІІ інстанції Дрига А.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Стащука В.А. на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 07.12.2022 року о 01 год. 36 хв. по вул. М. Черемшини, 17/3 в м. Києві керував транспортним засобом «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки, а також у медичному закладі у встановленому Законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, захисник Стащук В.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Свої апеляційні вимоги захисник обґрунтовує тим, що в матеріалах справи відсутні докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, також йому не було запропоновано пройти в установлений законом спосіб огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням технічних засобів та огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, наявне в матеріалах справи відео з боді-камери підтверджує цей факт. Крім того, дане відео протягом останніх 40 хв. є таким, що не може бути відтвореним з технічних умов самого відеофайлу. Вказує, що даним відео також підтверджується той факт, що з моменту виявлення поліцейським підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння до закінчення відеозапису минуло більше 2-х годин, тобто, навіть, якщо припустити той факт, що поліцейський забезпечив би доставку ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я, то даний доказ у вигляді висновку про наявність більше 0,2 проміле алкоголю в крові з урахуванням приписів ст. 251 КУпАП не був би доказом у даній справі.

Також захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, мотивуючи причини пропуску тим, що під час проголошення оскаржуваного рішення ОСОБА_1 та його захисник присутніми не були, копію постанови не отримували.

Перевіривши причини пропуску строку, вважаю за можливе поновити захиснику Стащуку В.А. строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року.

ОСОБА_1 та його захисник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення від них не надходило, у зв`язку з чим вважаю за можливе провести апеляційний розгляд справи у їх відсутність.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції дані вимоги закону у повній мірі було дотримано.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керуванням транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується фактичними даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №152756від 07 грудня 2022 року, в якому викладена суть адміністративного правопорушення, та який ОСОБА_1 підписав без жодних зауважень (а.с.1); протоколі АЗ №109524 про адміністративне затримання (а.с.2); направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.3).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку не відмовлявся, є неспроможними з огляду на наступне.

Під час апеляційного розгляду було досліджено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що поліцейський тричі запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці або у лікаря-нарколога, від якого останній відмовився.

Також вказаним відеозаписом спростовуються доводи апеляційної скарги захисника про відсутність доказів факту керування транспортним засобом, оскільки сам ОСОБА_1 пояснював працівнику поліції, що після того, як поліцейські за ним поїхали та зупинили, він культурно розвернувся, проїхав та зупинився.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи апелянта про те, що відео протягом останніх 40 хвилин є таким, що не може бути відтвореним з технічних умов відеофайлу, оскільки факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на відеозаписі чітко зафіксовано, у зв`язку з чим щодо нього складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення ним п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги захисника про те, що з моменту виявлення поліцейським підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння до закінчення відеозапису минуло більше 2-х годин, оскільки ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, що зафіксовано на відеозаписі, який у відповідності до вимог КУпАП долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження захисника з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення, з урахуванням чого постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника щодо її скасування - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Стащуку В.А. строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року.

Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_1 - адвоката Стащука В.А. - залишити без задоволення.

Постанову суддіДніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига