Справа № 308/6462/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
18.05.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі за участю секретарки судових засідань Бізілі А. І. та учасників судового провадження: захисниці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатки Холмогорової Л.В., та прокурорки Вакули Ю.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 серпня 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо спеціальною освітою, на утриманні якого перебувають двоє неповнолітніх дітей, директора ТОВ «Сіоніт»,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.
Згідно постанови, 06.07.2020 до суду надійшов протокол №137 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 06.07.2020 щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Розглянувши вказаний протокол суд дійшов такого висновку.
ОСОБА_1 , будучи депутатом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП. 09.01.2020 повноваження ОСОБА_1 як депутата були припинені, тому він був зобов`язаний подати декларацію за період не охоплений раніше поданими деклараціями до 00 год 00 хв 05.02.2020. Однак ОСОБА_1 подав таку як суб`єкт декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави та місцевого самоврядування лише 29.05.2020 о 10 год 04 хв, тобто несвоєчасно.
Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова суду є незаконною і підлягає скасуванню. Зазначає, що 05.02.2020 ним була подана декларація, яка міститься на сайті НАЗК та відображена у матеріалах справи (а. с. 9), яка подана не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування. Не заперечує ОСОБА_1 і проти того, що 29.05.2020 ним подана ще одна декларація, так як його було повідомлено повторно подати декларацію. Вину свою ОСОБА_1 не визнає. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення захисниці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатки Холмогрової Л. В., яка підтримала доводи апеляційної скарги; думку прокурорки Вакули Ю. В., яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, враховуючи таке.
Так, згідно з п. п. «б» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є: народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.
Матеріалами справи про адміністративне корупційне правопорушення підтверджено, що власне стороною захисту і не заперечується, що ОСОБА_1 відповідно до п.1, підпунктів «а» і «в» п. 2, пунктів 4 і 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону. При цьому не оспорюється стороною захисту і те, що ОСОБА_1 , включно, до 09.01.2020, був депутатом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області.
Згідно з наказом НАЗК від 12.12.2019 №168/19 «Про затвердження змін до рішення Національного агентства з питань запобігання корупції» від 10 червня 2016 року № 3, а саме п. п. 2 п. 5 особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП доведена належними, достатніми та допустимими доказами, яким місцевий суд дав об`єктивну правову оцінку.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №137 від 06.07.2020, ОСОБА_1 , будучи депутатом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП. 09.01.2020 повноваження ОСОБА_1 як депутата були припинені, тому він був зобов`язаний подати декларацію за період не охоплений раніше поданими деклараціями до 00 год 00 хв, 05.02.2020. Однак, ОСОБА_1 подав таку як суб`єкт декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави та місцевого самоврядування лише 29.05.2020 о 10 год 04 хв, тобто несвоєчасно. Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Вказані у протоколі обставини підтверджуються й іншими письмовими доказами, яким місцевий суд дав належну правову оцінку, а саме: рапортом старшого оперуповноваженого 1-го сектору УСР в Закарпатській області ДСР Національної поліції України майора поліції Бойка Б. (а. с. 6); копією рішення Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 09.01.2020, відповідно до якого ОСОБА_1 не значиться як депутат (а. с. 7, 8); копіями скріну екрана з Єдиного державного реєстру декларацій від 04.06.2020, за якими ОСОБА_1 05.02.2020 подав декларацію після звільнення, а 29.05.2020 перед звільненням.
Окрім того, у матеріалах справи міститься характеристика ОСОБА_1 , надана сільським головою ОСОБА_2 , згідно якої останній характеризується позитивно (а. с. 12).
Отже, матеріалами справи повністю доведено, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період неохоплений раніше поданими деклараціями, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».
Апеляційним судом не встановлено даних, які би давали підстави вважати, що уповноважений на складання протоколу відносно ОСОБА_1 оперуповноважена 1-го сектору УСР в Закарпатській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, майор Мевша Ю. Л. була упереджена під час оформлення процесуального документу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП адміністративного правопорушення; що вона мала підстави для фальсифікації процесуальних документів, або ж обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією у підтвердження таких даних відсутні будь-які докази як у матеріалах справи, так їх не додано до апеляційної скарги, і на такі не посилається адвокатка Холмогорова Л. В. під час розгляду апеляційної скарги. У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість оперуповноваженої 1-го сектору УСР в Закарпатській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, майора Мевші Ю. Л. у результатах розгляду справи, водночас не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій під час спілкування та оформлення щодо нього матеріалів адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, - на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Отже, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави та місцевого самоврядування, не подав декларацію за період неохоплений раніше поданими деклараціями, до 00 го 00 хв 05.02.2020.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 4 вказаного Закону депутат сільської, селищної, місцевої ради набуває свої повноваження в результаті обрання його до ради відповідно до Закону України "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів"; повноваження депутата починаються з дня відкриття першої сесії відповідної ради з моменту офіційного оголошення підсумків виборів відповідною територіальною виборчою комісією і закінчуються в день відкриття першої сесії цієї ради нового скликання, крім передбачених законом випадків дострокового припинення повноважень депутата місцевої ради або ради, до складу якої його обрано.
Частиною 3 ст. 8 вказаного Закону передбачено, що на депутатів сільських, селищних, місцевих рад поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».
Місцевим судом правильно встановлено, що 09 січня 2020 року відбулося пленарне засідання І сесії Холмківської сільської ради VII скликання (а. с. 7).
Таким чином, 09 січня 2020 року ОСОБА_1 припинив повноваження депутата Холмківської сільської ради VI скликання.
Абзацом 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у п. 1, п. п. а) і в) п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року №3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яке зареєстровано міністерством юстиції України 15 липня 2016 року за №959/29089, затверджено форму декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. У вказаному нормативно-правовому акті визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування на вебсайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру, шляхом заповнення електронної форми.

Відповідно до п. п. 2 п. 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10 червня 2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15 липня 2016 року за № 959/29089 (із змінами та доповненнями), декларація перед звільненням подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у п.п. а), в) п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Така декларація охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду.

Останнім днем такого періоду є день припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах а), в) п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону.

Отже, 09 січня 2020 року ОСОБА_1 фактично припинивши діяльність пов`язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування та зобов`язаний був подати декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, шляхом особистого заповнення електронної форми на вебсайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру, не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах а), в) п.2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Тобто, ОСОБА_1 , як суб`єкт декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави та місцевого самоврядування, зобов`язаний був подати декларацію за період неохоплений раніше поданими деклараціями, шляхом особистого заповнення електронної форми на вебсайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру до 00 го 00 хв 05.02.2020.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 шляхом заповнення на офіційному вебсайті Національного агентства, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями (перед звільненням), лише 29 травня 2020 року о 10 годині 04 хвилин, а отже поза передбаченими для вказаних дій строками.

Доводи сторона захисту про те, що 05.02.2020 ОСОБА_1 була подана декларація, яка міститься на сайті НАЗК та відображена у матеріалах справи (а. с. 9), яка подана не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, є такими, що не впливають на висновки суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

При оцінці тверджень апеляційної скарги щодо того, що 05.02.2020 ОСОБА_1 була подана декларація, яка міститься на сайті НАЗК, апеляційний суд звертає увагу на те, що копіями скріну екрану з Єдиного державного реєстру декларацій від 04.06.2020 підтверджується те, що 05.02.2020 ОСОБА_1 подав декларацію після звільнення, а 29.05.2020 перед звільненням.

Крім того, стороною захисту не надано жодних доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 протягом такого доволі значного проміжку часу був позбавлений можливості виконати свої зобов`язання щодо подання передбаченої чинними нормативно-правовими актами декларації, і не навів доводів у підтвердження наявності поважних причин несвоєчасності подачі декларації.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. 33- 35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 серпня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП ОСОБА_1 залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН