П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; тимчасово непрацюючого, про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

в с т а н о в и л а :

Гр. ОСОБА_1 29 березня 2023 року близько 12 години 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство економічного характеру відносно своєї тітки ОСОБА_2 , а саме виніс з будинку, у якому вони спільно проживають, металеві труби для опалення, які у подальшому здав на металобрухт, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Гр. ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, будь-яких клопотань не надав та зацікавленості в участі у справі не проявив.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених ст. 173-2 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, та такі справи згідно з ч. 2 ст. 277 КУпАП розглядаються протягом доби. Працівниками поліції не було забезпечено явку особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, у судове засідання для надання пояснень, а на виклик суду, як зазначено вище, гр. ОСОБА_1 не з`явився.

Суд наголошує, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 лютого 2006 року закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07 липня 1989 року).

Відтак, особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви.

Зважаючи на те, що гр. ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення та виклав свої письмові пояснення у ньому, суд констатує, що він достеменно знав про дане судове провадження, однак, з моменту складення протоколу по день винесення постанови суду, не дивлячись на достатність часу для того, щоб з`явитися до суду та дізнатися про рух справи, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, відтак, суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, а тому, ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що економічне насильство форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Дослідивши адміністративний матеріал та оцінивши докази у їх сукупності, дії гр. ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, як вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій економічного характеру (позбавлення майна, на яке потерпіла має передбачене законом право), внаслідок чого могло бути завдано шкоди психічному здоров`ю потерпілої.

Вина гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, стверджується наступними доказами по справі:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 803442 від 13 квітня 2023 року;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 29 березня 2023 року;

- письмовими поясненнями гр. ОСОБА_2 від 29 березня 2023 року та від 13 квітня 2023 року, відповідно до яких остання зазначила, що 29 березня 2023 року близько 12 години 00 хвилин її племінник гр. ОСОБА_1 виніс з домоволодіння, у якому вони проживають сумісно, металеві труби для опалення, чим позбавив її можливості ними користуватися;

- рапортом поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції Тараса Громенка.

Суд зазначає, що вказані докази повністю підтверджують зміст протоколу про адміністративне правопорушення, узгоджуються між собою, є допустимими і об`єктивними. Відсутність будь-яких протиріч між ними дає підстави дійти висновку щодо їх логічності, послідовності т а правдивості, вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню, впливають на оцінку дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та доводять вину останнього в інкримінованому йому правопорушенні.

Доказів, які б спростовували обставини, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, гр. ОСОБА_1 суду не надано.

Що ж до його письмових пояснень у відповідній графі протоколу: «з протоколом не згідний, виносив маленькі труби», суд зауважує, що сам факт вчинення дій економічного характеру позбавлення потерпілої майна, на яке вона має передбачене законом право, гр. ОСОБА_1 не оспорює.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вина гр. ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, доведена.

При накладенні адміністративного стягнення на гр. ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого ним правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан.

Обставин, що обтяжують або пом`якшують відповідальність гр. ОСОБА_1 , суд не вбачає.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що до гр. ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, визначеному санкцією статті, так як воно є необхідним і достатнім для його виправлення.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, з гр. ОСОБА_1 також слід стягнути на користь держави судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 35, ч. 1 ст. 173-2, ст.ст. 283 285 КУпАП, суддя

у х в а л и л а :

Визнати гр. ОСОБА_1 винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу розміром десять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з гр. ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до судової палати у кримінальних справах Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Т. А. Миколаєнко