Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1182/23
Провадження № 3/382/828/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Яготин

Суддя Яготинського районного суду Київської області Нарольський М. М., за участю особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Батальйону патрульної поліції у місті Борисполі управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

До Яготинського районного суду Київської області від Батальйону патрульної поліції у місті Борисполі управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД № 443718 від 14.07.2023 року, ОСОБА_1 14.07.2023 року о 00 год. 25 хв. в Київській області Яготинський район, автодорога Київ-Харків керував ТЗ «ИЖ» д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: підвищена жвавість, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість шкіри обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, про що свідчить безперервна відеофіксація.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, зазначив, що 14.07.2023 року він зі своїм товаришем ОСОБА_2 їздили в с. Соснова на підробіток. За кермом автомобіля був ОСОБА_2 , у якого автомобіль перебував у володінні і користуванні. Повертаючись ввечері додому, в них в дорозі зламався автомобіль та ОСОБА_2 поїхав в м. Яготин за акумулятором, який знаходився у нього вдома, а він залишився біля авто, оскільки вони боялися залишати його без догляду на ніч на трасі із наборами робочих інструментів. Перебуваючи в автомобілі та охороняючи його, до нього під`їхали працівники поліції, автомобіль в цей час стояв, двигун не працював, потім поліцейські під час спілкування озвучили йому ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували проїхати на огляд до лікарні. ОСОБА_1 повідомив їм, що він не є водієм, не має посвідчення водія та автомобілем не керував, а водій, який керував, поїхав за акумулятором в Яготин. Однак працівники поліції не звертали уваги на його заперечення та склали протокол за відмову від проходження огляду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , який, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, підтвердив ту обставину, що в цей день за кермом автомобіля «ИЖ» д.н.з. НОМЕР_2 , 14.07.2023 року був саме він, керування автомобілем нікому не передавав, автомобіль перебував у його володінні і користуванні, він його залишив разом з пасажиром ОСОБА_1 , оскільки автомобіль зламався під час руху і вони його відкотили на обочину біля відбйника, після чого він поїхав за справним акумулятором.

Про надходження на розгляд суду вказаної справи було повідомлено прокурора Яготинського відділу Бориспільської окружної прокуратури Київської області. Прокурор не скористався правом на участь у розгляді справи. Участь прокурора у вказаній категорії справ не є обов`язковою відповідно до ст. 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП). Відсутність прокурора при розгляді справи не перешкоджає її розгляду по суті та не є підставою для закриття провадження в справі через відсутність події і складу адміністративного правопорушення відповідно до ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП). Крім того, відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення відсутність прокурора при розгляді справи не є підставою для відмови судом щодо встановлення обставин та наявності/відсутності складу адміністративного правопорушення в діях/бездіяльності особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, покази свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з наступних підстав.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно вимог ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Крім того, ст. 53 вказаного Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Приписами п. 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, проводиться у відповідності до розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, та вимог КУпАП.

Статтею 266 КУпАП також передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналіз об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчиненого у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у поєднанні із вимогами зазначених вище нормативних документів дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі зазначеної категорії підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність у особи, яка керувала транспортним засобом ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. Лише при наявності усіх зазначених обставин та доказів, які підтверджують ці обставини, поліцейських може складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП вчинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд враховує, що під керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі; експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Отже, керування транспортним засобом це виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Матеріали справи фактично містять лише документи (протокол, рапорти), які складені працівниками поліції в одностороньому порядку.

На відеозаписі, що долучений працівниками поліції до матеріалів справи, не зафіксовано факт руху та/або зупинки транспортного засобу «ИЖ» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , а зафіксовано лише момент підходу працівників поліції до припаркованого автомобіля, біля якого знаходилась особа. Останній у спілкуванні з працівниками поліції відразу неодноразово заперечував сам факт керування транспортним засобом. При цьому, у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідності, по суті порушення» ОСОБА_1 також прямо зазначив «транспортним засобом не керував, транспортний засіб стояв на узбіччі».

Всебічно дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи особи, яка із самого початку заперечувала факт керування транспортним засобом, доводячи свою версію події знаходження у зазначений день та час біля припаркованого на узбіччі не працюючого транспортного засобу, письмові докази та відеодокази, заслухавши покази свідка, суд погоджується з доводами особи щодо відсутності в матеріалах справи жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 14.07.2023 року о 00 год. 25 хв. в Київській області Яготинський район, автодорога Київ-Харків транспортним засобом «ИЖ» д.н.з. НОМЕР_2 . Фактично, матеріали справи підтверджують лише факт перебування у зазначений день та час ОСОБА_1 біля автомобіля, що ним не заперечується, що, за відсутності будь-яких доказів виконання ним функцій водія або висловлювань/стверджень/заяв особи щодо підтвердження керування транспортним засобом у відповідний день безпосередньо перед самою подією, натомість за наявності із самого початку категоричного заперечення особою факту керування з моменту підходу до нього працівників поліції, як під час спілкування з працівниками поліції, так і в судовому засіданні, відсутності відеодоказів зворотнього, наявності показів свідка, який будучи попередженим про кримінальну відповідальність, підтвердив пояснення особи, не дає суду підстав для висновку про доведення в цьому випадку факту керування.

Таким чином, матеріали справи фактично не містять об`єктивних доказів на підтвердження самого факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «ИЖ» д.н.з. НОМЕР_2 . Крім цього, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 підтвердив, що дійсно 13-14.07.2023 року автомобілем «ИЖ» д.н.з. НОМЕР_2 керував він особисто, керування автомобілем нікому не передавав, автомобіль перебував у його володінні і користуванні, він його залишив разом з пасажиром ОСОБА_1 , оскільки автомобіль зламався під час руху і вони його відкотили на обочину біля відбйника, після чого свідок поїхав за працюючим акумулятором.

При цьому суд, не заперечуючи важливість та необхідність профілактичної роботи по недопущенню керування транспортними засобами в стані як алкогольного так і наркотичного сп`яніння, враховує, що така робота має проводитись виключно в правовому полі та не допускати зазіхань на права людини. За наявності об`єктивних підстав, в тому числі встановлення (фіксування) факту керування транспортним засобом особою та інших об`єктивних ознак, передбачених Інструкцією, поліцейський вочевидь уповноважений запропонувати особі пройти медичний огляд на стан сп`яніння. Однак за відсутності зазначених підстав та необхідних обов`язкових встановлених обставин не можна визнати законними відповідне звинувачення особи та втручання в її особисте життя.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів об`єктивного характеру на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що інкримінується, за недоведенням факту керування, матеріали справи не містять.

Суд зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Враховуючи викладене, відсутні підстави вважати доведеними подію і склад правопорушення, а також вину ОСОБА_1 у інкримінованому адміністративному правопорушенні.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім цього, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

При цьому суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування "поза розумним сумнівом", сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах "Кобець проти України" (п. 43) та "Авшар проти Туреччини" (п. 282), "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року, "Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії" від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З урахуванням наведеного, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не доводиться сукупністю наявних у справі доказів, які не є переконливими, достатньо вагомими і узгодженими між собою, а відтак викликають у суду обґрунтований сумнів.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми законодавства, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 130, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 294 КУпАП і може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.

Суддя М. М. Нарольський