ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/4801/23 Головуючий в 1 інст. Ширіна С.А.
Провадження № 33/807/786/23 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.3 ст.156 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 гривень з конфіскацією предметів торгівлі, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, гр. ОСОБА_1 26.08.2023 р приблизно о 10:03 год., перебуваючи на території ринку «Бахчісарай», розташованому по вул. Маршала Судця в м. Запоріжжі, здійснював роздрібну торгівлю з рук горілкою марки «Олександрія» в пляшці об`ємом 0,7 л. та горілкою марки «Хлібний дар» в пляшці об`ємом 0,5 л. Згідно протоколу особистого огляду, огляду речей, вилучених речей у гр. ОСОБА_1 на підставі 264, 265 КУпАП було виявлено та вилучено дві пляшки горілки: горілку марки «Олександрія» в пляшці об`ємом 0,7 л. з місткістю алкоголю 40% та горілку марки «Хлібний дар» в пляшці об`ємом 0,5 л. з місткістю алкоголю 40%.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що доказів його винуватості матеріали справи не містять відсутні пояснення свідків, відео та фото фіксація.

Наголошує, що працівниками поліції не було роз`яснено права та обов`язків, відповідно до ст. 268 КУпАП та ст.ст.10, 63 Конституції України.

Справа базується лише на складеному протоколі, що є порушенням вимог національного закону.

Крім того, об`єктивна сторона інкримінованого йому порушення передбачає статус суб`єкта господарювання, однак він не є такою особою в розумінні вимог закону.

Доказів того, що він дійсно збував алкогольні вироби саме за грошові кошти матеріали справи не містять.

Просить апеляційний суд постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі закрити.

Заслухавши ОСОБА_1 , який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістомвказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Судом першої інстанції об`єктивно з`ясовані обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення нею інкримінованого їй адміністративного правопорушення, з чим погоджується апеляційний суд.

Такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, а саме: відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №256796 (а.с.1), яким ОСОБА_1 звинувачено в тому, що він 26.08.2023 р приблизно о 10:03 год., перебуваючи на території ринку «Бахчісарай», розташованому по вул. Маршала Судця в м. Запоріжжі, здійснював роздрібну торгівлю з рук горілкою марки «Олександрія» в пляшці об`ємом 0,7 л. та горілкою марки «Хлібний дар» в пляшці об`ємом 0,5 л. Згідно протоколу особистого огляду, огляду речей, вилучених речей у гр. ОСОБА_1 на підставі 264, 265 КУпАП було виявлено та вилучено дві пляшки горілки: горілку марки «Олександрія» в пляшці об`ємом 0,7 л. з місткістю алкоголю 40% та горілку марки «Хлібний дар» в пляшці об`ємом 0,5 л. з місткістю алкоголю 40%; письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.2), в яких він вказав, що він здійснював роздрібну торгівлю горілкою з рук; рапортом працівника поліції (а.с.3), яким встановлено, що під час патрулювання було виявлено гр. ОСОБА_1 , який на території ринку здійснював роздрібну торгівлю з рук горілкою; протоколом особистого огляду та вилучення речей від 26.08.2023 (а.с.4), яким вставлено, що у громадянина ОСОБА_1 вилучено пляшку горілки марки «Олександрія» 0,7 л та пляшку горілки «Хлібний Дар» 0,5 л; фотосвітлинами з місця події (а.с.8), згідно яких ОСОБА_1 під час події мав вказані дві пляшки горілки марки «Хлібний дар» та «Олександрія».

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Твердження апелянта про те, що він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, оскільки не являється суб`єктом підприємницької діяльності, суд апеляційної інстанції вважає хибними.

Так, суб`єкт адміністративного правопорушення - це фізична осудна особа, яка досягла на момент вчинення проступку віку, з якого настає адміністративна відповідальність. Суб`єктами правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП можуть бути працівники торгівлі, громадського харчування, громадяни, які займаються підприємницькою діяльністю в цих галузях.

Разом з тим, зміст ч. 3 ст. 156 КУпАП не містить відомостей, які вказують на спеціального суб`єкта відповідальності, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не впливають на висновки суду.

Диспозиція ч. 3 ст. 156 КУпАП передбачає, що адміністративна відповідальність настає торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Приписами ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відповідно до ст. 15-3 зазначеного закону встановлюється обмеження щодо продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння.

Забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння: 1) особами, які не досягли 18 років; 2) особам, які не досягли 18 років; 3) у приміщеннях та на території закладів освіти, закладів охорони здоров`я (крім ресторанів, розташованих на території санаторіїв); 4) у приміщеннях спеціалізованих торговельних організацій, що здійснюють торгівлю товарами дитячого асортименту або спортивними товарами, а також у відповідних відділах (секціях) універсальних торговельних організацій; 5) у закритих спортивних спорудах (крім пива у пластиковій тарі); 6) у місцях проведення спортивних змагань за участю дітей; 7) з торгових автоматів; 8) на полицях самообслуговування (крім тютюнових виробів у блоках та алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, пива); 9) поштучно (для тютюнових виробів, крім сигар); 10) у споживчих упаковках, що містять менш як 20 сигарет; 11) з рук; 12) у невизначених для цього місцях торгівлі.

Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, суддя апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 , перебуваючи на території ринку але невстановленому для цього місці торгівлі з рук здійснював продаж алкогольних виробів, чим порушив ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»,.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи взагалі відсутні докази, які б підтвердили, що у день події ОСОБА_1 дійсно здійснював продаж горілки з рук на території ринку, апеляційним судом відхиляються.

Апеляційна скарга не містять жодних посилань на спростування обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення було складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені у них відомості відповідають фактичним обставинам справи. Істотних недоліків, які б тягли за собою визнання протоколу недопустимим доказом, матеріали справи не містять.

Таким чином, доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Однак, апеляційний суд під час перегляду вищевказаної справи та з урахуванням доводів апелянта дійшов до висновку, що накладене стягнення у вигляді максимального стягнення є непропорційним вченому діянню і є явно необґрунтованим, що є підставою для змінити постанови в цій частині, виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного порушника такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. "Справедливий баланс" має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний надмірний тягар» (рішення у справі від 02.11.2004 р. «Трегубенко проти України»).

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Відповідно до ст. 92 Конституції України адміністративну відповідальність визначено одним із основних видів юридичної відповідальності в Україні. Вона виступає наслідком невизнання або неналежного виконання особою норм законодавства, що тягне невідворотність реагування держави на адміністративні правопорушення і встановлюється виключно її законами.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до статті 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Соціальна роль адміністративної відповідальності є надзвичайно важливою насамперед тому, що вона виникає як правовий наслідок неналежної реалізації громадянами і юридичними особами своїх прав і обов`язків у суспільстві. Вона включає не тільки ретроспективну відповідальність, як наслідок правопорушення, але й позитивний аспект, тобто певний внутрішній стан особи, її ставлення до справи, суспільства, своєї поведінки.

Адміністративно-деліктне законодавство в Україні побудоване на принципі, що адміністративне стягнення не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання новим правопорушенням, досягти чого без встановлення характеризуючих даних є не вбачається за можливе.

Отже, враховуючи наведене, суддя апеляційного суду, враховуючи вимоги ст. ст. 23, 33 КУпАП, характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та його наслідки, які не призвели до істотної протиправності, характер такого порушення, відсутність відомостей про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за останній рік, відсутність працевлаштованості, відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність, а також, враховуючи що, метою адміністративного стягнення виховання правопорушника і запобігання правопорушенням, вважає необхідним постанову змінити та пом`якшити ОСОБА_1 адміністративне стягнення, призначивши його у виді штрафу в межах мінімальної санкції, передбаченої ч. 3 ст. 156 КУпАП.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 9 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, змінити в частині розміру накладеного адміністративного стягнення.

Піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню за ч. 3 ст. 156 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 400 (чотириста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 337/4801/23