Справа № 761/6114/23
Провадження № 3/761/2026/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Антонюк Марина Станіславівна, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Головного управління ДПС у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Киргизької Республіки, проживаючого в Україні на підставі посвідки на постійне місце проживання (запис НОМЕР_3 документ НОМЕР_1 ), який є директором ТОВ «Сулейман - 77», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

До суду надійшов протокол, який складений 02 лютого 2023 року за № 3264, згідно якого встановлено, що ОСОБА_2 , який є директором ТОВ «Сулейман - 77»вчинив ведення податкового обліку з порушення, а саме порушено вимоги: п. 44.1, п. 44.5, п. 44.6 ст. 44 та п. 85.2 ст. 85, п.198.1, п.198.2, п. 198.3, абз. «г» п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, п. 200.4 ст. 200 Кодексу ТОВ «Сулейман - 77» завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за серпень 2022 на загальну суму 929252 грн., п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Кодексу , ТОВ «Сулейман - 77» завищено суму від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (показник рядка 20.2 Декларації) за серпень 2022 на загальну суму 100000 гривень.

До суду ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. При цьому, до початку судового розгляду направив до суду письмові пояснення по суті справи, в яких зазначав, що перебуває у Німеччині та не має можливості прибути до України.

У своїх поясненнях вказав, що у вересні 2022 електронними засобами зв`язку з використанням ЕЦП підприємством подано декларацію з ПДВ за серпень 2022 року з урахуванням бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 100 тис.грн. Оскільки підприємство за період 2020-2022 років імпортувало транспортні засоби з обов`язковим розмитненням та сплатою митних платежів та ПДВ. За рахунок цього, за словами ОСОБА_3 сформувалося від`ємне значення суми ПДВ.

ОСОБА_2 стверджує, що податкова інспекція порушила процедуру проведення перевірки та самовільно прийняла рішення на відмову відшкодування ПДВ та скасування від`ємного значення в податкових деклараціях ПДВ як таких, що переносяться на наступний звітний період. ОСОБА_2 стверджує, що податкова фактично скасувала сплачений ПДВ митним органам, який фіксується Митним органом при розмитненні.

ОСОБА_2 наголосив, що до контролюючого органу подано заперечення та перелік первинної документації за весь період діяльності ТОВ «Сулейман-77». Разом з тим податкова інспекція в рішенні-повідомленні зазначила причиною анулювання - неподання документів на перевірку.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_2 завчасно та належним чином був повідомлений про час та дату розгляду справи, надав суду свої пояснення у письмовому вигляді, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також приймаючи до уваги, що участь особи при розгляді справ за ст. 163-1 КУпАП не є обов`язковою, суддя вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_4 .

Суддя, дослідивши матеріали справи - протокол про адміністративне правопорушення № 3264 від 02 лютого 2023 року та акт про результати документальної планової виїзної перевірки №40380/26-15-07-02-03-03/43882458 від 22.11.2022, дійшла наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 163-1 КпАП України, відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчиненню адміністративний правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КпАП України доказами про справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких в передбаченому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному вивченні справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В той же час, ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленим законом.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.

Наявна у матеріалах справи копія акту перевірки також не може слугувати належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-1 КУпАП, оскільки в силу норм Податкового кодексу України акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

Крім того, зі змісту адміністративного протоколу № 3264 від 02 лютого 2023 року та матеріалів справи вбачається, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення було грубо порушено права ОСОБА_3 , оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що особі, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, було відомо про його складання, вказана особа не ознайомлена зі змістом даного протоколу та матеріалами справи в цілому, їй не були роз`яснені її процесуальні права.

Водночас, жодних підтверджуючих даних про те, що відповідний протокол про адміністративне правопорушення було відправлено та отримано ОСОБА_5 до матеріалів справи не долучено, як і не долучено підтверджуючих документів про отримання саме ОСОБА_5 таких документів.

Більше того, як вбачається з пояснень ОСОБА_3 , останній подав до контролюючого органу заперечення на результати перевірки, однак уповноважена особа, якою складено протокол про адміністративне правопорушення, такі заперечення проігнорувала, під час складання протоколу не врахувала, до матеріалів судового провадження не долучила, чим істотно порушила права ОСОБА_3 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, що ставить під сумнів допустимість такого протоколу.

Таким чином, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено з істотними порушенням прав ОСОБА_3 , з огляду на що визнається недопустимим доказом, в той час, як, виходячи зі змісту ст. 7, 217, 221, 246, 254 КУпАП України, суддя розглядає справи про адміністративні правопорушення лише в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення, суд виходячи із принципів безсторонності та змагальності сторін, приймаючи справедливе і неупереджене рішення, приходить до висновку, що головним державним інспектором Головного управління ДПС у м. Києві не доведено, що ОСОБА_5 допущено ведення податкового обліку з порушенням податкового законодавства.

Отже, на підставі вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.163-1 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, висловленої зокрема у рішеннях по справах «Енгель та інші проти Нідерландів», «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Швидка проти України» та інших рішеннях при провадженні у справі про адміністративне правопорушення необхідно застосовувати положення закону, який регламентує кримінальне провадження.

Наведене указує на те, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, за своєю сутністю є обвинуваченням, а обставини вчинення адміністративного правопорушення, які указуються суддею у постанові, за своєю сутністю є формулюванням обвинувачення, визнаного судом доведеним. Відповідно до положень КПК України розгляд справи проводиться судом в межах висунутого обвинувачення, яке при його формулюванні у постанові не повинно ні погіршувати становище особи, ні істотно відрізнятися від сформульованого органом обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, суд вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять фактичних даних, які б підтверджували вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-1 ч.1 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст. 163-1 КУпАП підлягає закриттю, оскільки у його діях відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладено, керуючись ст. 163-1, ст. 247 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя Шевченківського

районного суду міста Києва М.С. Антонюк