№ 755/3159/23
№ 3/755/2016/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" травня 2023 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши справу, що надійшла з Управління патрульної поліції у м. Києві про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 373969, ОСОБА_1 , 25 лютого 2023 року, о 23 годині 20 хвилин, у м. Києві, по вул. 23-Садова, керував автомобілем «Honda Civic», д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння шкіри обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, зазначивши, що протокол відносно нього складено незаконно та безпідставно, оскільки, 25 лютого 2023 року, пізно ввечері, він повертався додому з військового госпіталю, де йому проводили оперативне втручання. Під`їхавши до свого будинку, він зателефонував своєму брату ОСОБА_2 , щоб той вийшов до нього на вулицю та допоміг йому піднятися, оскільки після операції йому було тяжко ходити. Очікувавши брата, до нього підійшли працівники патрульної поліції та почали стверджувати, що він, начебто, керував автомобілем, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на що він заперечив, пояснивши останнім, що він не вживав алкогольні напої та не міг їх вживати, оскільки йому проводили напередодні оперативне втручання, однак, останні, не слухаючи його пояснень запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, при цьому, не роз`яснивши йому, а ні про порядок проходження такого огляду, а ні про наслідки відмови від його проходження, зокрема те, що він може самостійно протягом двох годин звернутися до медичного закладу для його проходження, а тому, оскільки він погано себе почував, йому було тяжко пересуватися, зазначив, що дуже стомлений і йому важко стояти. Крім того, він зазначив працівникам поліції, що у нього на підтвердження його пояснень в автомобілі вся медична документація, однак, останні це проігнорували. Також, зазначив, що на той час приймав лікарський засіб «Детралекс», який прописав йому лікар, який не впливає на керування транспортними засобами, зокрема, подія мала місце у лютому та було холодно, що також викликало у нього почервоніння обличчя, а працівники поліції це розцінили як почервоніння обличчя від алкогольних напоїв. Зокрема, зазначив, що повертався з військового госпіталю в пізній час, оскільки, там оглядають цілодобово та у зв`язку з російською збройною агресією проти України, нажаль велика кількість військових потребує медичної допомоги, лікарі постійно заняті, тому, він очікував тривалий час лікаря.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Скакун М.В. заявила клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, мотивуючи його тим, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 є таким, що складений із порушенням вимог законодавства України та не може вважатися допустимим доказом і бути покладеним в основу доведеності вини особи, що притягується до відповідальності. Працівниками поліції порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735. Щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, у противному випадку, протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності). У даному випадку, працівник поліції не представився, не вказав причину зупинки, а отже, з перших же хвилин порушив процедуру оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, інспектор поліції, не розібравшись в обставинах, що склалися, у порушення ст. 62 Конституції України, поклавшись лише на свої припущення, звинуватив ОСОБА_1 у тому, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, не врахував пояснення ОСОБА_1 про те, що в той день він не вживав алкогольні напої, більше того, ОСОБА_1 є військовослужбовцем та в той день прямував з перев`язки з Військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь», адже напередодні, йому була проведена операція і останній знаходився на лікарняному, та він про це повідомив працівникам поліції, проте, останні проігнорували даний факт як і той факт, що ОСОБА_1 повідомив їм, що відповідно до медичних призначень він приймає лікарський засіб «Детралекс», який відповідно до інструкції для медичного застосування лікарського засобу, викликає почервоніння обличчя та розлади з боку кишково-шлункового тракту, але даний лікарський засіб не впливає на швидкість реакції при керуванні транспортними засобами. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1376, оскільки працівниками поліції не було долучено пояснення ОСОБА_1 про те, що він перебуває у реабілітаційній відпустці, зокрема, останні відмовилися долучати до матеріалів справи докази невинуватості ОСОБА_1 . Нестійка хода, про яку зазначено у матеріалах справи, також пов`язана із специфікою оперативного втручання, адже стан після операції - гемороїдектомія, ускладнює ходу пацієнта. Таким чином, працівниками поліції на власних припущеннях складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи. На підтвердження своїх пояснень, надала для долучення до матеріалів справи медичну документацію.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_3 25.02.2023 року, ввечері, повертався після огляду з госпіталю, де йому було проведено оперативне втручання, зателефонував йому та попросив зустріти біля будинку та допомогти піднятися, оскільки останньому було тяжко пересуватися. Коли він вийшов на вулицю, то побачив ОСОБА_3 та працівників патрульної поліції, які розмовляли про те, що в останніх виникла підозра, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, що не відповідало дійсності, оскільки ОСОБА_1 не міг вживати алкогольні напої за станом здоров`я і особисто він про це зазначав працівникам поліції, однак, останні на це не реагували. Запаху алкоголю з порожнини рота у ОСОБА_1 ніякого не було і він не перебував у стані сп`яніння.

Крім того, у судовому засіданні, за участю ОСОБА_1 , захисника Скакун М.В. та свідка ОСОБА_2 було переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, що був долучений до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Скакун М.В. та свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Так, відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з п. 7 розділу І та п. 22 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я). Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Крім того, відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Так, як вбачається з переглянутого в судовому засіданні відеозапису із нагрудної камери поліцейського, що був долучений до матеріалів справи, ОСОБА_1 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, або за допомогою приладу Драгер, або у лікаря-нарколога, або відмовитися від проходження такого огляду, однак, поліцейськими не роз`яснено ОСОБА_1 про сам порядок проходження огляду на стан сп`яніння, не роз`яснено права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, а також, про можливість самостійно протягом двох годин звернутися до медичного закладу для проходження огляду. У свою чергу, ОСОБА_1 пояснює працівникам поліції, що не розуміє те, чому він повинен проходити огляд на стан сп`яніння, оскільки він не вживав та не міг вживати алкогольні напої, оскільки його було прооперовано та на даний час проходить лікування у військовому госпіталі, зокрема, йому дуже тяжко пересуватися, так як пройшов один день після оперативного втручання. Крім того, пояснення ОСОБА_1 підтверджує на відеозаписі і свідок ОСОБА_2 , однак, працівники поліції цього до уваги не беруть. Таким чином, ОСОБА_1 , будучи необізнаний із наслідками відмови від проходження огляду та зі своїми правами й обов`язками, відмовився від проходження огляду.

Зокрема, про те, що він не погоджується з тим, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 зазначив і в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведення огляду на стан сп`яніння, регламентовано ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року. Зокрема, відповідно до вказаної Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 25 лютого 2023 року, о 23 годині 20 хвилин, у м. Києві, по вул. 23-Садова, керував автомобілем «Honda Civic», д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння шкіри обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота).

Однак, як вбачається з переглянутого в судовому засіданні відеозапису, долученого до матеріалів справи, поліцейським огляд ОСОБА_1 , у розумінні наведеної вище Інструкції, не проводився взагалі, будь-яких ознак сп`яніння на місці йому зазначено не було.

Крім того, як вбачається з довідки Військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» № 297х від 23.02.2023 року, ОСОБА_1 23.02.2023 року проведено медичний огляд ВЛК хірургічного профілю Національного військово-медичного клінічного центру «ГВКГ» у зв`язку зі станом після операції 22.02.2023 року.

Відповідно до виписного епікрізу № 2718 від 24.02.2023 року Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий госпіталь», ОСОБА_1 рекомендовано до вживання таблетки «Детралекс».

Згідно із інструкцією для медичного застосування лікарського засобу, таблетки «Детралекс» мають побічні реакції, зокрема, з боку шкіри та підшкірної клітковини: свербіж, висипання, кропив`янка, що могло вплинути на почервоніння обличчя, зокрема, подія мала місце 23.02.2023 року, тобто, у зимній період.

Крім того, у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що будь-якого запаху алкоголю від ОСОБА_1 не відчував, а, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП,

Таким чином, все вищенаведене не спростовує пояснення ОСОБА_1 , захисника Скакун М.В. та свідка ОСОБА_2 , надані ними у судовому засіданні.

Крім того, згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року № 1026, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Відповідно до ч. 1 розділу VII вищезазначеної інструкції, під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції.

Крім того, згідно п. 3.5 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НРУ від 03 лютого 2016 року № 100, після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора), все спілкування повинне бути записано безперервно.

Однак, як вбачається з переглянутого у судовому засіданні відеозапису із нагрудної камери поліцейського, який долучений до матеріали справи, відеозапис не є безперервним, складається із чотирьох фрагментів, які зафіксовані на різні нагрудні відеокамери (відеореєстратори) працівників патрульної поліції, не містить, а ні моменту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Honda Civic», д/н НОМЕР_1 , а ні моменту його зупинки.

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що оскільки діючим Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, то в даному випадку, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Скакун М.В. та свідка ОСОБА_2 , надані у судовому засіданні, які не спростовуються наданими матеріалами, а, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП, вивчивши наявні докази в їх сукупності, необхідно провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 130, 245, 247, 251-252, 256, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: