Справа № 456/1043/23
Провадження № 3/456/730/2023
ПОСТАНОВА

іменем України

05 червня 2023 року місто Стрий Львівської області

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитин В.Я., з участю особи, який притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши справу за матеріали, котрі надійшли від Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Орів Сколівського району Львівської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з вищою освітою, вдруге одруженого, неповнолітніх чи непрацездатних осіб на утриманні не має, пенсіонера за віком, встановленими законодавством України пільгами не користується, раніше протягом року до адміністративної відповідальності не притягався,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 475505, складеним 22.02.2023 року поліцейським ВРПП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області лейтенантом поліції Гайдуком Р.Р. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується, що останній 22.02.2023 року о 19:15 год. у с. Верчани Стрийського району Львівської області, керував належним ОСОБА_2 транспортним засобом марки ВАЗ моделі 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги підпункту «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху. Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився у КНП Стрийської міської ради «Стрийська центральна районна лікарня» та стверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 22.02.2023 року.

ОСОБА_1 , будучи щоразу належно та завчасно повідомленим про дату, час та місце розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення, у судові засідання систематично з`являвся, будучи обізнаним із своїми правами й обов`язками, визначеними у ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, свою провину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнав. Надав пояснення, згідно з котрими він 22.02.2023 року по обіді повертався з м. Стрий Львівської області додому та по дорозі у с. Слобідка Стрийського району Львівської області, поблизу місцевого магазину з продуктами, зустрів свого давнього товариша та співпрацівника ОСОБА_3 , якого давно не бачив, після чого зупинив керований ним транспортний засіб, щоб привітатись з вказаним товаришем. ОСОБА_3 вказав, що має трохи часу, то ж вони можуть поговорити та, заодно, випити кави з коньяком з причин своєї випадкової зустрічі, на що він радо погодився. Тоді вони обоє придбали у місцевому магазині усе необхідне, після чого поїхали за межі с. Слобідка у напрямку с. Верчани Стрийського району Львівської області, де він фактично проживає, там він зупинив керований автомобіль на узбіччі дороги поблизу місцевої електричної підстанції, вони обоє з товаришем сиділи, довго розмовляли, під час чого випивали, а по завершенні ОСОБА_3 пішов додому у сусіднє село, а він залишився в автомобілі чекати свою падчерку ОСОБА_4 , яка поверталася маршрутним засобом з навчання у м. Львів додому й по дорозі мала вийти для того, щоб сісти за кермо автомобіля та забрати їх додому, про що він з нею заздалегідь домовився. Чекаючи падчерку, він в автомобілі задрімав, а пробудився близько 17:45 год. від стуку у вікно працівниками поліції, які запитали, що він тут робить, на що він відповів, що чекає падчерку, яка от-от має прибути на місце, сісти за кермо й вони поїдуть додому у с. Верчани Стрийського району Львівської області, де проживають, оскільки він не може сам цього зробити, та як вживав спиртні напої. Проте працівники поліції почали вимагати документи для встановлення його особи, на що він відповідні документи надав та поцікавився, з якою метою їм необхідно встановити його особу, у відповідь працівники поліції почали наполягати на тому, що він є водієм цього транспортного засобу, з його порожнини його рота чути запах алкоголю, як і наявні інші ознаки алкогольного сп`яніння, а тому йому буде запропоновано пройти відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння. Через такі дії працівників поліції він був ошелешений, намагався їм пояснити, як усе було, та що вони транспортний засіб, яким він керував ще до вживання спиртного, не зупиняли, а підішли до такого транспортного засобу, коли той знаходився на узбіччі дороги, у не забороненому для цього місці, такий транспортний засіб не був заведеним, рух ним не здійснювався, а тому він поцікавився, чому працівники поліції вважають, що він у цій обстановці є водієм та повинен проходити відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння. Нажаль працівникам поліції навіть не намагалися його слухати, а розцінили це як його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події, після чого відвезли його до КНП Стрийської міської ради «Стрийська центральна районна лікарня» для проходження такого огляду там, де заставили його проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. При цьому такі події один з працівників поліції знімав на камеру свого приватного смартфону, згоди на це у нього не питав. Натомість йому на місці події вдалося лише зателефонувати падчерці, повідомити її про вказане та залишити ключі від автомобіля за кришкою бака для пального, щоб вона змогла забрати автомобіль додому. Відтак, наполягає на тому, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_3 , будучи обізнаним із своїми правами, визначеними ст. 272 КУпАП, надав пояснення, згідно з котрими він 22.02.2023 року про обіді перебував біля продуктового магазину у с. Слобідка Стрийського району Львівської області, у цей час неподалік зупинився транспортний засіб марки ВАЗ моделі 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з якого вийшов давній товариш та співпрацівник ОСОБА_1 , вони привіталися, та під час розмови, обоє вирішили з нагоди такої випадкової зустрічі, та, оскільки вже давно не бачились, трохи посидіти, а він запропонував придбати коньяк та деякі продукти. Вони це зробили, після чого поїхали у напрямку с. Верчани Стрийського району Львівської області, там ОСОБА_1 у запланованому місці поблизу електричної підстанції зупинив керований ним автомобіль на узбіччі дороги, й вони сиділи, розмовляли та випивали. По завершенні він пішов додому, так як проживає у сусідньому селі, а ОСОБА_1 залишився в автомобілі чекати на свою падчерку ОСОБА_4 , яка по дорозі з навчання з м. Львів мала вийти з маршрутного засобу та сісти за кермо автомобіля для того, щоб поїхати з ним додому. Вказав також, що чув особисто, як ОСОБА_1 про це домовлявся з падчеркою телефоном ще біля магазину у с. Слобідка Стрийського району Львівської області, тобто у місці, де вони з ОСОБА_1 зустрілись та вирішували про можливість посидіти разом та випити коньяку, інакше вони б цього не робили.

Свідок ОСОБА_4 , будучи обізнаною із своїми правами, визначеними ст. 272 КУпАП, надала пояснення, згідно з котрими вона 22.02.2023 року протягом дня перебувала у м. Львів на навчанні, й мала повертатися додому маршрутним засобом. По обіді до неї зателефонував батько ОСОБА_1 , з`ясував, коли саме вона буде повертатися додому та попросив, щоб вона вийшла по дорозі біля відомого їм місця неподалік електричної підстанції у с. Верчани Стрийського району Львівської області, з метою сісти за кермо автомобіля та поїхати ним додому, на що вона погодилася, так як мала з собою посвідчення на право керування транспортним засобом. По дорозі водій маршрутного засобу дещо відхилився від рейсу та запізнювався, про що вона повідомила батькові по телефону, а він сказав, що це не має значення, й що він в автомобілі подрімає, поки її буде чекати. Проте невдовзі батько їй зателефонував ще раз та сказав, що залишає ключі за кришкою від бака для пального у автомобілі, й щоб вона забрала автомобіль та їхала ним додому сама, так як він їде з працівниками поліції у медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння, після чого повернеться додому сам. Вона так усе й зробила, а батька додому привезли уже згодом.

Суддя, заслухавши пояснення особи, який притягається до адміністративної відповідальності, пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов такого висновку.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП). Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи. Висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, відповідно до підпункту «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху, порушення котрого ставиться у провину ОСОБА_1 , водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність передбачена нею настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, зібрані матеріали цієї справи про адміністративне правопорушення не підтверджують у цілому ту обставину, що особа, який притягається до адміністративної відповідальності, був водієм та у вказаній дорожній обстановці, не дотримався вимог підпункту «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху, тобто будучи учасником дорожнього руху, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, з огляду на наступне.

Так, на підтвердження викладених у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення обставин, інспектором ВРПП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області лейтенантом поліції Гадуком Р.Р. долучено до нього оптичний диск, на котрому міститься відеофайл з медичного закладу «VLC media file» у форматі mp4 розміром 7 236 КБ та відефайл з місця події «VLC media file» у форматі mp4 розміром 24 003 КБ.

За змістом пунктів 4 та 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

За загальним правилом електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Такі електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги» (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Суддя зазначає, що надані матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого ознак цифрового підпису автора. Водночас, з відтворених обох відео неможливо встановити, на який технічний прилад чи засіб здійснювався їх запис, оскільки на такому записі відсутнє будь-яке маркування для ідентифікації приладу чи засобу, часу запису чи місця запису, отож автентичність запису встановити неможливо. Відтак, беручи до уваги вищезазначене, попри те, що на жодному із відеозаписів не зафіксований момент керування транспортним засобом марки ВАЗ моделі 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , такий не може братися до уваги як електронний доказ, оскільки долучений до вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення з грубим порушення вимог наведеного законодавства.

Щодо фіксації факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то суддя вважає за необхідне додатково вказати, що на сьогодні Закон України «Про дорожній рух», який у цьому випадку є основоположним нормативно-правовим актом, згадує лише про водіїв. Згідно з дефініціями визначеними Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху», водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У матеріалах цієї справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази, котрі б відповідали критеріям їх належності й допустимості, на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, відсутні записи зупинки такого транспортного засобу, що в цілому, не стверджує обставин, викладених у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, того факту, що ОСОБА_1 у наведеній обстановці був водієм транспортного засобу марки ВАЗ моделі 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Підсумовуючи усе вищевикладене та враховуючи кількість встановлених протиріч, котрі не вдалося усунути у ході судового розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення, суддя вважає, що працівники поліції у першу чергу не пересвідчились достеменно у тому, що ОСОБА_1 у наведеній вище обстановці був водієм транспортного засобу марки ВАЗ моделі 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , як і не дотрималися у подальшому вимог чинного законодавства щодо відеофіксації моменту адміністративного правопорушення, оскільки відеофіксація здійснювалась ними без згоди ОСОБА_1 на звичайну камеру їх приватного смартфону, до того ж, без фіксації факту зупинки вищевказаного транспортного засобу, що вже є достатньою та самостійною підставою, яка виключає можливість стверджувати про те, що ОСОБА_5 є суб`єктом інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та, відповідно, позбавляє необхідності суддю в деталях досліджувати обставини проходження огляду на стан сп`яніння особою, який у наведеній вище обстановці не був водієм. Що стосується пояснень зазначених у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , то такі свідки, згідно їх письмових пояснень від 22.02.2023 року, були присутніми лише під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак про факт керування ним транспортним засобом марки ВАЗ моделі 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та його зупинки працівниками поліції нічого не зазначають.

Відтак суддя, при встановлених у судовому засіданні усіх обставинах даної справи про адміністративне правопорушення, у їх сукупності, дійшов висновку, що направлені до Стрийського міськрайонного суду Львівської області адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та їх аргументація у цілому не підтверджують в його діях складу наведеного адміністративного правопорушення, являються сумнівними.

У свою чергу, наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про котрий наголошує Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), заява № 5310/71, та котрий застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», на чому, власне, наголошується Європейським Судом з прав людини у його рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), заява № 39598/03.

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.02.2019 року № 1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип indubioproreo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

То ж суддя, враховуючи усе вищезазначене, у відповідності до положень статей 251-252 КУпАП, з урахуванням також положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, вважає, що у діях особи, який притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а, отже, є підстави для застосування наслідків цього, визначених пунктом 1 ст. 247 КУпАП, без необхідності повернення протоколу про адміністративне правопорушення для належного оформлення.

Так, згідно пункту 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з огляду на що, слід винести передбачену пунктом 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП постанову про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У свою чергу, суддя враховує, що пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення судового збору.

Керуючись статтями 8-9, 40-1, 130, 221, 245, 247, 251-252, 266, 268, 272, 276, 279-280, 283-285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Копію постанови протягом трьох днів вручити під розписку або ж вислати особі, щодо якого її винесено , про що зробити відповідну відмітку у справі.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за наслідками розгляду справи по суті.

Суддя Володимир МИКИТИН