Код суду 233 № 233/1820/23
П О С Т А Н О В А

08 червня 2023 року Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Міросєді А.І., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, знаходиться на дійсній військовій службі на посаді стрільця 101 бригади, військова частина НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , якому роз`яснені права згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , 06 квітня 2023 року об 11.40 год. у м. Костянтинівка по вул. Незалежності, напроти будинку 212, керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN PASSAT», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місті зупинки за допомогою газонаалізотора «Alkotest 6810» та у медичному закладі категорично відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, будучи належним чином повідомленим шляхом телефонограми на номер мобільного телефону, зазначений у протоколі - НОМЕР_3 . В телефонній розмові не заперечував факт вживання алкогольних напоїв та керування ним транспортного засобу.

Дослідивши матеріали адміністративних справ (протокол серії ААД № 021240 від 06 квітня 2023 року, з поясненнями ОСОБА_1 , згідно яких останній пояснював, що 06 квітня 2023 року в 09.40 випив пива, після керував автомобілем, від освідування відмовився; пояснення свідка ОСОБА_3 ,; пояснення свідка ОСОБА_2 ; довідка про відсутність посвідчення водія; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або переб4вання під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06 квітня 2023 року), вважаю, що у судовому засіданні знайшли підтвердження факти керування ОСОБА_1 06 квітня 2023 року об 11.40 год. у м. Костянтинівка по вул. Незалежності, напроти будинку 212 транспортним засобом «VOLKSWAGEN PASSAT», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота) і, з урахуванням відмови у присутності двох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, в діях ОСОБА_1 вбачається склади адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Сумнівів в обґрунтованості складеного протоколу чи долучених до протоколу додатків у суду не має, вони узгоджуються між собою та доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення «поза розумним сумнівом», що також підтверджується вищевказаними дослідженими доказами.

Будь-яких підстав не довіряти наведеним вище доказам суд не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у їх достовірності і допустимості, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення, об`єктивно узгоджуються між собою, взаємодоповнюють один одного та повністю у своїй сукупності відтворюють картину вчиненого.

Жодних даних, які б спростовували обставини, що підтверджуються вказаними вище доказами, та винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, суду не надано.

Підстав вважати ці докази такими, що отримані з порушенням встановленого законом порядку, і давали б підстави визнавати встановлені обставини недійсними, у суду відсутні.

Одночасно, статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Тобто, положення вказаного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Досліджуючи наданий відеозапис правопорушення, що є додатком до протоколу, встановлено, що фіксування проводилось не на камеру, яка закріплена на форменому одязі поліцейського, відповідно до вищенаведеного закону.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 17 липня 2019 у справі №295/3099/17 та від 13 лютого 2020 у справі №524/9716/16-а, приписами частини 3 статті 283 КУпАП передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в протоколі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Поряд з цим Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18 грудня 2018 року містить чіткий перелік пристроїв, з допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію.

Відповідно до пунктів 2, 3 Розділу II Інструкції Портативний відеореєстратор та карта пам`яті обліковуються з наданням відповідного інвентарного та номенклатурного номерів. Портативні відеореєстратори та карти пам`яті зберігаються в приміщеннях органів, підрозділів поліції та видаються поліцейському під підпис у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації, який зберігається в органі, підрозділі поліції.

Так, діючий Закон не дозволяє працівникам поліції здійснювати фіксацію порушень ПДР на особисті мобільні телефони. Всі прилади відеофіксації, зокрема такі як портативні відеореєстратори на форменому одязі поліцейського чи відеореєстратори на службових транспортних засобах мають бути виключно службовими. Всі відеозаписи мають належно реєструватися, зберігатися, видаватися лише під розписку у спеціальних журналах та використовуватись виключно у службових цілях.

Таким чином, зроблені працівниками поліції відеозаписи з особистих мобільних телефонів не можуть бути належними доказами у справах про притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення ПДР.

На підставі викладеного, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а тому технічний запис, який є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 є недопустимим доказом.

При накладенні адміністративного стягнення, враховуючи характер скоєного правопорушення, яке оцінюється як грубе, оскільки діяльність пов`язана з керуванням транспортним засобом джерелом підвищеної небезпеки, даних щодо особи ОСОБА_1 , вважаю необхідним накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами оскільки, відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суди не вправі застосовувати таке стягнення тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала, що буде цілком відповідати обставинам справи, та, у свою чергу, сприятиме профілактиці даного виду правопорушень.

Згідно із ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 536,80 грн.

Керуючись ст.ст. 36, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що дорівнює 17000,00 грн.), без позбавлення права керування транспортними засобами.

Штраф слід перерахувати номер рахунку (IBAN) UA0005001, отримувач Донецьке ГУК/м.Донецьк/21081300, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП).

Стягнути з ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, судовий збір в дохід держави в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп., який слід перерахувати на рахунок отримувача - UA0005692, отримувач коштів Донецьке ГУК/Костянтинів. МТГ/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ)- 37967785, банк отримувача Казначейство України(ел.адм.податків), код класифікації доходів бюджет 22030101, найменування коду класифікації доходів бюджету - судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050).

На постанову може бути подана апеляційна скарга особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців після набрання нею законної сили.

Суддя