Номер провадження: 33/813/487/23
Номер справи місцевого суду: 522/217/23
Головуючий у першій інстанції Шестакова Я. В.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю: секретаря судового засідання Воронової Є.Р., захисників Тішина Д.П, Толпиго Д.М, особи, яка притягується до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні його апеляційну скаргу на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнутий судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції

Постановою суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 22 листопад 2022 року об 23 годині 32 хвилин в м. Одесі по вул. Семінарська, 9, керував автомобілем BMW державний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Висновок 001202 від 23 листопада 2022 року.

Своїми діями ОСОБА_2 , порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права посилаючись на таке:

- матеріали справи не містять відео та аудіо доказів, які б підтверджували його вину, тобто вчинення адміністративного правопорушення не доведено;

- суд перейняв на себе повноваження сторони обвинувачення та почав збирати докази у справі без наявності будь-яких клопотань сторін у справі;

- відсутність факту, а саме керування транспортним засобом, оскільки він знаходився на передньому пасажирському сидінні;

- в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено посаду інспектора поліції зі скороченням, що не відповідає ч.1 ст. 256 КУпАП;

- від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння апелянт не відмовлявся.

Позиції учасників апеляційного розгляду

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисники підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду..., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до п.п.а) п.2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водночас, порушення вказаного пункту Правил передбачає встановлену Кодексом України про адміністративні правопорушення відповідальність за ч.1 ст.130 цього Кодексу.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст.266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення. додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП і на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З метою забезпечення виконання завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачених положеннями ст.245 КУпАП, в частині повного і об`єктивного з`ясування обставин даної справи, а також з метою перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 апеляційним судом були повторно досліджені докази, які містяться в матеріалах справи.

Так, висновок судді про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №360594, відповідно до якого ОСОБА_3 22 листопада 2022 року об 23 годині 32 хвилин в м. Одесі по вул. Семінарська, 9, керував автомобілем BMW державний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Висновок 001202 від 23 листопада 2022 року. Своїми діями водій ОСОБА_3 порушив вимоги п.2.9а) Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).

Вказаний протокол був власноруч підписаний ОСОБА_3 (а.с.3)

Апеляційний суд зазначає, що в цілому вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.

До протоколу були додані письмові пояснення ОСОБА_3 , які викладені нерозбірливим почерком, але з їх змісту можливо зрозуміти, що правопорушник наголошував на тому, що поліцейські порушили його право на захист, не забезпечивши під час складання адміністративних матеріалів участь адвоката.

З цього приводу апеляційний суд зазначає, що в дослідженому протоколі вказано, що ОСОБА_3 були роз`ясненні його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України.

При цьому з клопотанням про залучення йому безоплатного захисника ОСОБА_3 до поліцейських не звертався.

В свою чергу працівники поліції не були зобов`язані залучати ОСОБА_3 захисника за власною ініціативою на підставі Закону України «Про безоплатну правову допомогу» № 3460-VI від 02 червня 2011 року, оскільки ОСОБА_3 на надавав відомостей про те, що він є суб`єктом на отримання безоплатної вторинної правової допомоги, вичерпний перелік яких наведений у ст.14 цього Закону.

Під час складання адміністративних матеріалів ОСОБА_3 мав можливість самостійно залучити захисника, але він свідомо за власної волі не скористався таким правом.

Крім того, винуватість ОСОБА_3 підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 листопада 2022 року за №001202 проведеним у КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради.

Згідно вказаного висновку ОСОБА_3 під час медичного огляду перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.4).

З метою перевірки доводів, викладених в апеляційній скарзі, та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, апеляційним судом були досліджені відеозаписи з нагрудних реєстраторів інспекторів патрульної поліції, які приймали участь в оформленні розглядаємого правопорушення.

Версія ОСОБА_3 про те, що він не керував автомобілем, а за кермом перебувала його дівчина, спростовується відеозаписом № НОМЕР_2 , з якого убачається, що саме ОСОБА_3 вийшов із-за водійського сидіння автомобілю та надав поліцейському для огляду водійське посвідчення в електронному вигляді.

При цьому автомобіль був заведений та були ввімкнені аварійні сигнали.

Підставою для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_3 стало те, що він здійснював рух під час дії комендантської години.

За таких обставини поліцейські мали право зупинити автомобіль з метою перевірки документів водія транспортного засобу, встановлення його особи, тощо.

На наступних відеозаписах зафіксовано, що ОСОБА_3 заперечував факт вживання алкогольних напоїв, проте не заперечував те, що автомобілем керував саме він.

Також на відеозаписах зафіксовано, як поліцейський запропонував ОСОБА_3 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Drager», на що останні погодився.

Проте ОСОБА_3 фактично ухилявся від проходження огляду за допомогою алкотестеру і лише робив вигляд, що намагається продути «Drager» належним чином.

Викладені обставини стали підставою для направлення ОСОБА_3 для проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

Під час апеляційного розгляду сторона захисту не навела будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що працівники патрульної поліції під час складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_3 діяли неправомірно та порушили вимоги Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

При цьому апеляційний суд визнає неспроможними доводи сторони захисту про те, що суд перейняв на себе повноваження сторони обвинувачення та почав збирати докази у справі без наявності будь-яких клопотань сторін у справі.

Так в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що до нього додається висновок 001202, відеозапис з боді камери 001601, 001875, пояснення.

Витребуваний відеозапис з боді камери 001601, 001875 є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення, і разом з іншими доказами складає матеріали даної справи, а тому апеляційний суд констатує, що суд першої інстанції діяв в межах наданих йому повноважень.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Апеляційний суд визнає докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 22 листопада 2022 року та інкримінуються ОСОБА_3 .

Вищевказані докази, поза розумним сумнівом доводять, наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_3 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова судді районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Відповідно до п.1) ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2023 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко