КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/2638/23 Головуючий в суді І інстанції Бузунко О.А.
Провадження № 33/824/2823/2023 Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 02 травня 2023 року, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 149745 від 22 лютого 2023 року - 22 лютого 2023 року о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_1 на перехресті пр-ту Правди та пр-ту І. Виговського в Києві, керував транспортним засобом «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія у лікаря-нарколога за адресою: Київ, вул. Відпочинку, 18, що зафіксовано на БК 477766, 474003, висновком лікаря № 001452.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 02 травня 2023 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, також стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 536 грн 80 коп..

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказував, що об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є безпосередньо керування транспортним засобом, однак в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування скаржником транспортним засобом.

Зазначив, що суд першої інстанції при вирішенні постанови зазначив, як доказ відеозапис з бодікамер, які під час розгляду справи не досліджувались.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовував тим, що огляд на стан сп`яніння розпочали проводити після 12 години, після спливу двох годин відповідно до інструкції. В акті огляду зазначено, що його було заповнено о 12 год. 00 хв., що прямо суперечить відеозапису.

Вказував, що працівники поліції розпочали складати протокол, не дочекавшись ні завершення огляду ні акту, що свідчить на думку скаржника про упереджене ставлення.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги також вказував, що під час огляду лікарем-наркологом не було встановлено ознак сп`яніння та не зазначено їх, як на відео так і в акті, які саме ознаки наркотичного сп`яніння виявив лікар.

Окрім цього вказував, що з відеозапису який міститься в матеріалах справи не вбачається факту наявності направлення на огляд виписаного на місці зупинки, щодо підтвердження чи спростування перебування в стані сп`яніння в момент його відмови від проходження такого огляду, що також свідчить про недотримання інспектором поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Скаржник в своїй апеляційній скарзі зазначав, що в матеріалах справи відсутні докази огляду водія на місці зупинки де інспектором було встановлено ознаки наркотичного сп`яніння, після чого було направлено особу на огляд, а виписане направлення в лікарні підтверджує ту обставину, що на місці зупинки ознаки наркотичного сп`яніння ніким з інспекторів не було виявлено, та особу безпідставно в незаконний спосіб було доставлено для проходження огляду.

Враховуючи вищевикладені обставини ОСОБА_1 вважає що у суду першої інстанції не було підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 130 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді не здобуто.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат Семиполець В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити.

Представник Київської міської прокуратури у судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень представника апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9.а ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 149745 від 22 лютого 2023 року з якого вбачається, що 22 лютого 2023 року о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_1 на перехресті пр-ту Правди та пр-ту І. Виговського в Києві, керував транспортним засобом «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія у лікаря-нарколога за адресою: Київ, вул. Відпочинку, 18, що зафіксовано на БК 477766, 474003, висновком лікаря № 001452. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- у висновку КНП "Київська міська наркологічна клінічна лікарня "Соціотерапія" щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.02.2023 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває у стані наркотичного сп`яніння (а.с. 2);

- у рапорті працівника поліції, в якому зокрема зазначено, що 22.02.2023 року близько 10 год. 00 хв. за адресою м. Київ проспект Правди перехрестя вул. І.Виговського було зупинено транспортний засіб Toyotaд.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 , в ході вибіркової перевірки на обладнаному блокпосту. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 в нього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти огляд у лікаря-нарколога у встановленому законом порядку, вказаний водій погодився. На місце було викликано екіпаж патрульної поліції «Рубін» 0703 для подальшого оформлення адміністративних матеріалів (а.с. 3);

- на відеозапису із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм вказаних правил ПДР (а.с. 4).

Відповідно до постанови КАС ВС у справі №678/991/17 від 15.11.18 року відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала, ОСОБА_1 , крім того, йому було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на якому відображені події, які відбувалися 22 лютого 2023 року за участю ОСОБА_1 ..

Відеозапис свідчить про дотримання працівником поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксовані подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 безпосередньо керування транспортним засобом, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки такі твердження спростовується даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського, на якому дійсно не зафіксовано момент зупинки транспортного засобу, проте зафіксовані події щодо встановлення факту того, хто керував транспортним засобом, процедуру встановлення стану наркотичного сп`яніння та обставини, за яких ОСОБА_1 погодився подальшого проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку. Крім того, будь-яких зауважень чи заперечень стосовно того, що він не керував транспортним засобом ОСОБА_1 не заявляв.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при прийнятті постанови зазначив, як доказ відеозапис з бодікамер, які під час розгляду справи не досліджувались, та зазначає, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення був досліджений в суді апеляційної інстанції, на якому відображено події які відбулись 22.02.2023 року за участю ОСОБА_1 ..

Доводи апелянта, що проходження огляду відбулось поза межами двохгодинного терміну, передбаченого для проведення огляду не спростовують наявних у справі доказів, зокрема, висновку № 001452 від 22 лютого 2023 року, що станом на час проведення медичного огляду 22 лютого 2023 року о 12 год. 00 хв. водія ОСОБА_1 , якого доставлено до медичного закладу працівником поліції, водій ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Крім того апеляційний суд зазначає, що розбіжність в часі вчинення адміністративного правопорушення, вказаного в протоколі про адміністративне правопорушення і відеозаписі з нагрудної камери поліцейського не може бути безумовною підставою для скасування постанови суду, оскільки ОСОБА_1 не ставить під сумнів те, що подія, коли поліцейським стосовно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення мала місце.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час огляду лікарем-наркологом не було встановлено ознак сп`яніння та не зазначено їх, як на відео так і в акті, які саме ознаки наркотичного сп`яніння виявив лікар, суд апеляційної інстанції відхиляє, виходячи з наступного.

З дослідженого відеозапису, який міститься в матеріалах справи, встановлено, що перед проведенням огляду ОСОБА_1 надав письмову згоду на проведення огляду, а лікар-нарколог проінформував ОСОБА_1 про процедуру проведення огляду на стан сп`яніння та пояснив, що огляд складається з огляду, який проводить лікар-нарколог, та лабораторного дослідження біологічного середовища. При проведенні огляду у ОСОБА_1 виявлені клінічні ознаки наркотичного сп`яніння. З метою виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння, лікар запропонував ОСОБА_1 здати біологічне середовище для проведення лабораторного дослідження. ОСОБА_1 ухилявся від здачі сечі.

Заключний діагноз «Стан сп`яніння в наслідок вживання наркотичної речовини» ОСОБА_1 встановлено клінічно на підставі виявлених при проведенні огляду клінічних ознак наркотичного сп`яніння.

Тому твердження апелянта про те, що лікарем-наркологом не було встановлено ознак сп`яніння є безпідставними.

Посилання скаржника на те, що працівники поліції порушили порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки ознаки на місці зупинки виявлено не було, відхиляються апеляційним судом з огляду на таке.

У пункті 4 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року зазначено такі ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно пункту 12 Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Перевірка на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише в медичних закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення лабораторного дослідження біоматеріалу.

Оскільки у ОСОБА_1 працівники поліції виявили ознаки наркотичного сп`яніння, які передбачені в пункті 4 розділу I Інструкції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, на місці зупинки транспортного засобу, однак провести такий огляд за допомогою лабораторного дослідження біоматеріалу на місці неможливо, відтак працівники поліції обґрунтовано пропонували йому пройти такий у медичному закладі в лікаря-нарколога.

Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно відсутності в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, то закон не вимагає його долучення до матеріалів справи. Враховуючи те, що ОСОБА_1 був доставлений поліцейськими до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, відсутність цього направлення ніяким чином не впливає на правильність прийнятого суддею рішення.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Подільського районного суду міста Києва від 02 травня 2023 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 02 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «06» червня 2023 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко