Справа № 336/1722/20
пр. № 3-в/336/69/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 червня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щаслива О.В., розглянувши подання заступника начальника Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області про вирішення питання про давність виконання судового постанови суду відносно ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області звернулася до суду з поданням про вирішення питання про давність виконання судового рішення - постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт.

Подання мотивує тим, що 01.07.2020 вказана постанова суду надійшла на виконання до центру пробації, у зв`язку з чим було заведено особову справу № 21/2020. На виконання вимог Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, порушник декілька разів був викликаний до Шевченківського районного відділу з питань пробації. Однак за викликом до уповноваженого органу порушник не з`явився, про причини неявки не повідомив.

З метою з`ясування факту проживання (перебування) ОСОБА_1 , Шевченківським РВ з питань пробації були направлені виклики за місцем його проживання, запит до Шевченківського ВП та Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, до Шевченківського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області.

Крім того, з метою отримання інформації про місце перебування ОСОБА_1 , пробацією було направлено запити до лікарень, слідчих ізоляторів, установ виконання покарань та відділів ДРАЦС. 28.08.2020 був здійснений вихід за зазначеною у постанові адресою з метою встановлення місця мешкання гр. ОСОБА_1 , в ході розмови з господаркою квартири, яка відмовилась відчиняти двері квартири та надавати свої дані, встановлено, що гр. ОСОБА_1 за даною адресою не проживає, також вона наголосила в категоричній формі про те, щоб її з даного приводу більше не турбували та виклики на її адресу більше не надсилали, більше нічого з даного приводу вона пояснювати не буде. 31.08.2020 року в ході бесіди з сусідкою, яка мешкає в кв. АДРЕСА_1 , яка надавати свої дані відмовилась, було встановлено, що в кв. АДРЕСА_2 на даний час мешкають чоловік з жінкою приблизно 1975 р.н. імен та прізвищ яких вона не пам`ятає, гр. ОСОБА_1 їй не відомий, але скоріш за все це брат господарки квартири, який мешкав за даною адресою приблизно п`ять років, точна адреса їй не відома.

04.05.2022 року до відділу пробації з Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжя надійшло повідомлення №10436 від 02.05.2022 року про те, що в матеріалах виконавчого провадження боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 . Боржник ОСОБА_2 у трудових відносинах не перебуває, кордон України не перетинав.

Згідно інформації від 06.05.2022 року № 04-46/3/260 департаменту реєстраційних послуг реєстрація місця проживання гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 з 01.12.2005 року по теперішній час.

Згідно повідомлення Шевченківського РВ ДРАЦС від 23.04.2022 року актовий запис про смерть відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з серпня 2020 року по теперішній час не значиться, прізвище не змінював.

Ухвалою суду від 22.03.2022 року ОСОБА_1 оголошено у розшук в межах виконавчого провадження щодо стягнення аліментів, розшук результатів не дав.

Вжитими заходами місце проживання (перебування) порушника не встановлено.

Вважає, що можливо застосувати аналогію закону та ст.80 КК України і звільнити особу від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення.

Від представника органу пробації та прокурора надійшли заяви про розгляд подання без їх участі, подання підтримують та просять задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився з невідомих причин, заяв, клопотань суду не надав.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт.

Зазначена постанова набрала законної сили та 01.07.2020 року звернена до виконання Шевченківському РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області.

Згідно ч.1ст.303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Відповідно до ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення КУпАП не містить поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду.

Натомість, дані строки, передбачені в КК України, а саме, ст. 80 регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно ч. 1 цієї статті особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема - 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання, і відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину (ч. 3, ч.4ст.80 КК України).

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідно до принципу верховенства права давність виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт згідно норм КУпАП не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду у кримінальному праві, у якому особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано - 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Отже, строк давності виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно-корисних робіт не повинен перевищувати двох років.

Як встановлено судом, постанова суду про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_3 у виді суспільно-корисних робіт датована 04.06.2020, набрала чинності 16.06.2020 року та на час звернення із даним поданням не виконана.

Враховуючи, що на день розгляду справи пройшли строки, визначені п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, а саме два роки з дня набрання чинності постанови суду, суд вважає за можливим звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови.

Керуючисьст. ст. 2, 302, 303 КУпАП, ст. 80 КК України, суд,

постановив:

Подання начальника Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області про вирішення питання про давність виконання судового постанови суду відносно ОСОБА_1 , задовльнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт строком на 120 годин, накладеного постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В. Щаслива

Строк пред`явлення виконавчого документу « »________20___р.

Постанова набрала законної сили « »_________20____р.

Дата видачі « »_________20____р.