КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження: №33/824/4571/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Стрижеус А.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Лінника Миколи Анатолійовича на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 14 серпня 2023 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 14 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП. Застосовано до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із вищевказаною постановою суду, 14 вересня 2023 року адвокат Лінник М.А.в інтересах ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову Святошинського районного суду міста Києва від 14 серпня 2023 року скасувати, а провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП закрити.

Вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , зокрема, що ОСОБА_2 на самокаті рухався не рівно, оскільки об`їжджав стоки для води та впав через те, що не впорався з керуванням.

Зазаначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП.

Звертає увагу суду, що протокол про адміністративн еправопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Наголошує, що свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні першої інстанції не показав, що бачив факт наїзду автомобіля на ОСОБА_2 , який керував самокатом. Так, згідно показань свідка «чорний автомобіль, перші букви номерного знака якого « НОМЕР_1 », та водій вказаного автомобіля порівнявся з електросамокатом, після цього водій електросамоката перелетів через кермо та впав на газон». На думку захисника, визначення слова «порівнявся з електросамокатом» не є тотожним слову наїзд на електросамокат». Тобто, факт наїзду автомобіля на ОСОБА_2 який рухався на електросамокаті на проїздній частині дороги не підтверджується поясненнями вказаного свідка. Водій електросамоката міг упасти з електросамоката зовсім з інщої причини, оскільки як показав ОСОБА_1 у суді першої інстанції водій електросамоката їхав не рівно, обминав стоки води на дорозі, а тому саме з цієї причини міг втратити рівновагу та не впоратись з керуванням і впасти з електросамоката.

Також звертає увагу, що ОСОБА_2 не отримав тілесніушкодження, які характерні для ДТП при контактуванні з транспортним засобом. Згідно консультативного заключення відносно ОСОБА_2 останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: забій, розтягнення капсульно-зв`язкового апарату лівою променево-зап`ясного суглобу. Вказані ушкодження могли бути отримані ним від падіння з електросамоката.

Також захисник зазначає, що в матеріалах справи не має даних про те, що на автомобілі, яким керував водій ОСОБА_1 є сліди від наїзду (контактування) з потерпілим ОСОБА_2 чи електросамокатом. На електросамокаті як вбачається з фото, що є в матеріалах справи, немає слідів (в`мятин, подряпин), характерних для ДТП , які б вказували на контактування з автомобілем.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Лінника М.А., які підтримали подану апеляційну скаргу, пояснення представника потерпілого - адвоката Боруха С.В., потерпілого ОСОБА_2 , які вважали постанову суду законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню , виходячи з наступного.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 7 ст.294КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповіднодо ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП, суд вважав доведеною його вину зібраними в справі доказами, а саме :

- протоколи про адміністративні правопорушення серії ААД № 501728 та № 501729 від 14.07.2023 р.;

- письмові пояснення від 14.07.2023 р. ОСОБА_1 ;

- зобов`язання від 13.07.2023 р. ОСОБА_1 ;

- довідка від 24.05.2023 р. про результати перевірки повідомлення факту ДТП по просп. Л. Курбаса, 2-Б в м. Києві;

- рапорти від 22.05.2023 р. оперативного чергового Святошинського УП ГУНП у м. Києві, з яких вбачається, зокрема, що 22.05.2023 р. об 11:31 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 22.05.2023 р. о 10:33 за адресою: м. Київ, просп. Леся Курбаса, буд. 1-А, їхав на самокаті ОСОБА_2 , якого підрізало авто;

- рапорт від 22.05.2023 р. інспектора УПП у м. Києві, згідно якого, ОСОБА_2 рухався по проїзній частині дороги праворуч на елекстросамокаті, далі він не пам`ятає, що трапилося, отямився лежачи на землі. Водій на ім`я ОСОБА_4 був свідком події та повідомив, що автомобіль чорного кольору здійснив зіткнення з потерпілим та поїхав з місця події. Встановлено, що до даного ДТП може бути причетний транспортний засіб KiaForte, д.н.з. НОМЕР_2 ;

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.05.2023 р.;

- схема пригоди;

- зберігальна розписка ОСОБА_5 ;

- копія консультативного заключення щодо ОСОБА_2 ;

- реєстраційна картка транспортного засобу;

- відеозаписи, які містяться на компакт-диску;

- фото роздруківки.

Однак, апеляційний суд вважає, що вище наведені докази неможна вважати належними, допустимими та такими, що беззаперечно доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог КУпАП, одним із завдань провадження у адміністративних справах є забезпечення судами своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, передбачених ст. 247 і 280 КУпАП, звертаючи особливу увагу на з`ясування таких питань: чи мало місце правопорушення, за якою особа притягується до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП; чи є особа винною у його вчиненні; чи належить вона до суб`єктівцьогоправопорушення; чи не містить правопорушення ознак злочину; чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.

Згідно із вимогами ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративнувідповідальність.

Відповіднодоположеньст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушенн явизнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або непередбачала можливості настання таких наслідків, хоч повиннабула і моглаїхпередбачити.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак неможна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 Рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цьогоКодексу.

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і неповинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді непочинали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто незобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, щовсі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 13.1 ПДР, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно з ст. 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Тобто, об`єктивна сторона даного правопорушення передбачає вчинення порушником таких дій, які порушують правила дорожнього руху і при цьому спричинили пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Однак матеріали справи містять лише докази заподіяння водію ОСОБА_2 тілесних ушкоджень (відповідно до консультативного заключення - це забій, розтягнення капсульно-зв`язкового апарату лівого променево-зап`ясного суглобу).

Керуючись принципами презумпції невинуватості, поваги до людської гідності, загальними принципами здійснення судочинства, стандартом доказування «поза розумним сумнівом», з метою забезпечення справедливої процедури, апеляційний суд не може визнати консультативне заключення, видане КНП «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва», згідно якої ОСОБА_2 звернувся до лікарні, та був встановлений діагноз - забій, розтягнення капсульно-зв`язкового апарату лівого променево-зап`ясного суглобу, доказом на підтвердження того, що встановлений діагноз ОСОБА_2 був встановлений саме внаслідок ДТП, а саме наїзду на нього автомобіля Kia Forte, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 ..

Апеляційний суд звертає увагу, що будь -яких даних про те, що на автомобілі, яким керував водій ОСОБА_1 є сліди від наїзду чи контактування з ОСОБА_2 або електросамокатом в матеріалах справи відсутні.

На електросамокаті як вбачається з фото, наявних в матеріалах справи , немає слідів характерних для ДТП , які б вказували з контактуванням з автомобілем ОСОБА_1 ..

Отже, необхідний елемент об`єктивної сторони правопорушення, яке передбачено ст. 124 КУпАП, як «спричинення пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна», відсутній, відповідно відсутня об`єктивна сторона даного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Пояснення свідка ОСОБА_3 надані в судовому засіданні першої інстанції не можуть вважатися належними доказами вини ОСОБА_6 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, оскільки вказаний свідок, не показав, що бачив факт наїзду автомобіля Kia Forte, д.н.з. НОМЕР_2 на ОСОБА_2 , який керував електросамокатом.

Судом першої інстанції, у порушення вимог ст.280 КУпАП, не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та суд дійшов помилкового висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 , ст. 124 КУпАП.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні беззаперечні докази вини ОСОБА_1 .

У даній справі судом першої інстанції не доведено «поза розумним сумнівом», що водій ОСОБА_1 здійснив наїзд на ОСОБА_2 , який керував електросамокатом.

А оскільки водій ОСОБА_1 не причетний до дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась з водієм електросамокатаОСОБА_2 , то також немає події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Суд першої інстанції в порушення вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП не дотримався всебічного, повного об`єктивного з`ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності із законом, що призвело до ухвалення у справі необґрунтованого та незаконного рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 , ст. 124 КУпАПі відповідно до ст. 247 КУпАП є підстави для закриття провадження у справі.

Керуючисьст.ст. 285, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Лінника Миколи Анатолійовича - задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 14 серпня 2023 року за ст.ст.124, 122-4 КУпАП щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження по справі закрити відповідно до ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу правопорушень, передбаченихст.ст. 122-4,124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Стрижеус