Справа № 541/4195/23
Номер провадження3/541/1423/2023
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Шатілова Л.Г. розглянувши матеріали, які надійшли від Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

29 листопада 2023 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області надійшов адміністративний матеріал з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 021317 від 22.11.2023 року за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Вивчивши протокол та долучені до нього матеріали, вважаю, що адміністративний протокол не відповідає вимогам ст.ст. 245, 251, 256 КУпАП України, підлягає поверненню для доопрацювання, виходячи з наступного.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 021317 від 22.11.2023 року, 21.11.2023 о 07 год.45 хв. ОСОБА_1 за місцем свого проживання АДРЕСА_1 вчинив психологічне насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , чим спричинив психологічне насильство.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Норма ст.173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.1Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події та складу правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, потерпілий, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Суддею при розгляді справи установлено, що в фабулі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №021317 щодо ОСОБА_1 не розкрито об`єктивну сторону інкримінованого особі правопорушення: викладена в протоколі суть адміністративного правопорушення не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не вказано яке конкретно психологічне насильство було вчинено ОСОБА_1 по відношенню до співмешканки ОСОБА_2 , крім того не вказані наслідки, а саме чи могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Отже, особа, уповноважена складати протокол, належним чином не виклала суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що призвело до неконкретності змісту зазначеного протоколу.

Слід зауважити, що складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, законодавець покладає обов`язок щодо збирання доказів на посадових осіб органів внутрішніх справ (Національної поліції, відповідно до ч. 2 ст. 251, п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП).

Згідно положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування як джерело права.

У справах «Малофєєва проти росії» («Malofeyevav.Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до абзацу 2 пункту 12 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 17 жовтня 2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» визначено, що норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного без додержання вимог статті 256 цього Кодексу вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

З огляду на викладене, вищезазначені порушення свідчать про неповноту складеного протоколу про адміністративне правопорушення, що унеможливлює повний, всебічний та об`єктивний розгляд справи і прийняття законного рішення, оскільки вказані недоліки обмежують права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та перешкоджають об`єктивному розгляду і встановленню істини у справі.

Дослідивши зміст протоколу, а також додані до нього матеріали вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення разом з матеріалами до нього підлягає поверненню до Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області для належного дооформлення, як складеного в порушення вимог ст. 256 КУпАП.

Таким чином вважаю, що без усунення вказаних недоліків судовий розгляд справи неможливий, оскільки суддя не може виходити за межі адміністративного протоколу і самостійно встановлювати ці обставини.

При цьому, приймаючи рішення про повернення справи для доопрацювання, враховую позицію Верховного Суду України, згідно якої визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного дооформлення (п.24постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14). Позицію ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладену у п.12 Постанови Пленуму від 17.10.2014 р. «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення», згідно якої норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статті 256 цього Кодексу, вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.256, 278 КУпАП, суддя-

п о с т а н о в и в :

Повернути протокол про адміністративне правопорушення ВАД 021317 від 22.11.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП до Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду Л. Г. Шатілова