Справа № 461/1153/23 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 33/811/369/23 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі судді - Белени А.В.,

за участю:

представника Галицької митниці Держмитслужби Лубоцького Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Козачук Івана Володимировича на постанову Галицького районного суду м. Львова від 02.03.2023 року, за ч.6 ст. 470 МК України,

встановив:

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 02.03.2023

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку м. Валки Харківської області, місце роботи ТОВ «ІТ-Інтегратор», проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст.470 МК України, та накладено стягнення у виді конфіскації транспортного засобу марки «MAZDA 3», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 536,80 гривень судового збору.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 01.02.2023 о 12 год. 07 хв., в зону митного контролю митного поста «Угринів» Львівської митниці, смугою руху «зелений коридор» в напрямку «в`їзд в Україну», прибув транспортний засіб марки «MAZDA CX-5», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , VIN- НОМЕР_4 , яким гр. України ОСОБА_1 слідувала з Республіки Польща до України в якості водія.

Під час проходження митного контролю та митного оформлення вище зазначеного транспортного засобу відбулося спрацювання «АСАУР» (коди: 401-1,801-1: По даній особі (особам) наявна інформація про ввезення у попередніх періодах інших ТЗ, по яких відсутні відомості щодо подальшого вивезення) в якому вказано, що гр. України ОСОБА_1 11.11.2017 03:29:08 ввезла на митну територію України транспортний засіб марки «MAZDA 3», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , через Сумську митницю ДФС (UA805040) по смузі руху «зелений коридор», в митному режимі «транзит».

Згідно з даними АСМО «Інспектор» та ЄАІС, зазначений транспортний засіб з митної території України не вивозився та у інший митний режим, згідно з нормами чинного законодавства не поміщений.

У відповідності до ст. 93 Митного кодексу України та розділу І п. 4 наказу Держмитслужби України від 17.11.2005 № 1118 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», вказаний автомобіль перебуває під митним контролем та до його переміщення повинні виконуватися наступні вимоги, а саме: перебувати у незмінному стані, крім природних змін; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку.

Станом на 01.02.2023 відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 Митного кодексу України, зазначеною особою подано не було.

Таким чином, гр. України ОСОБА_1 , перевищила встановлений статтею 95 Митного Кодексу строк доставки транспортного засобу особистого користування до митного органу призначення, терміном більше ніж на тридцять діб.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, адвокат Козачук І.В., в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції змінити та призначити стягнення у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень, в редакції Закону України № 2464-VIII від 01.01.2017. Вважає, що постанова є незаконною, винесене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для вирішення справи, з порушенням матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що вивезти автомобіль ОСОБА_2 повинна була 27.11.2017 і це є днем вчинення правопорушення. На той час у Митному кодексі було три частини у ст. 470 і у відповідності до ст. 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно не можна притягувати ОСОБА_2 за порушення ч. 6 ст. 470 МК України, яка набула чинності 22.08.2019 .

Наданий протокол і матеріали додані до нього не дають підстави вважати, що дії особи, що притягується до адміністративної відповідальності, відрізнялися між собою в часі. Законних підстав для перекваліфікації дії ОСОБА_2 з ч.3 ст. 470 на ч.6 ст. 470 МК України немає.

Апелянт наголошує, що 20.11.2017 року ОСОБА_2 , тобто до дня вчинення адміністративного правопорушення, було повідомлено Київську міську митницю ДЖФС, шляхом скерування заяви, про неможливість своєчасного вивезення транспортного засобу через технічну несправність та непридатність до використання. Цю інформацію було внесено до автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» , однак її не було враховано при оформленні протоколу про порушення митних правил.

Апелянт звертає увагу, що ОСОБА_2 раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності. Протокол про порушення митних правил складено більше ніж через 5 років після вчинення правопорушення. З врахування заяви про несправність ТЗ у 2017 році не було складено протокол про порушення митних правил на ОСОБА_2 . Зазначене судом першої інстанції було проігноровано. У протоколі не зазначено, який умисел мала ОСОБА_2 на вчинення правопорушення, стаття 470 МК України передбачає саме наявність умислу у вчинення правопорушення.

Апелянт подав додаткові пояснення по справі які ідентичні апеляційній скарзі.

Апелянтом було подано клопотання про розгляд справи без його та довірительки участі.

Заслухавши думку представника митниці Лубоцького Б.І.., який просив відмовити у задоволені апеляційних вимог адвоката Козачука І.А., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного висновку.

Стаття 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного у постанові адміністративного правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Наведеним у оскаржуваному рішенні доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч.6 ст. 470 МК України.

Частина 6 ст. 470 МК України передбачає відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи, порушення митних правил здійснене ОСОБА_2 було виявлено 01.02.2023 року.

Відповідно до положень статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У положеннях Митного кодексу України не міститься визначення триваючого правопорушення.

Разом з тим, триваючими адміністративними проступками є проступки, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності.

Такі правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Триваючими слід вважати правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов`язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.

Діяння (бездіяльність) особи щодо перевищення встановленого статтею 95 Кодексу строку доставки товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення характеризуються тривалим невиконанням встановленого МК України обов`язку.

Вчиняючи такі діяння, ОСОБА_2 перебувала у стані триваючого, безперервного порушення закону, яке проявляється у вигляді протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку, тому відповідне порушення не може вважатись таким, що носить разовий характер. Правопорушенням, яке розпочалося 11.11.2017 році (момент перетину кордону) тривало до моменту його виявлення 01.02.2023 під час перевірки баз даних ДФС України зокрема спрацювала система АСМО «Інспектор».

За таких обставин, оскільки з моменту виявлення митними органами вчинення правопорушення до моменту притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за порушення митних правил оскаржуваною постановою не пройшло 6 місяців, підстави для скасування оскаржуваної постанови з цих мотивів відсутня.

В апеляційній скарзі представник - адвокат Козачук І.В.. зазначив, що 20.11.2017 року ОСОБА_2 , тобто до дня вчинення адміністративного правопорушення, було повідомлено Київську міську митницю ДФС, шляхом скерування заяви, про неможливість своєчасного вивезення транспортного засобу через технічну несправність та непридатність до використання. Цю інформацію було внесено до автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор», однак її не було враховано при оформленні протоколу про порушення митних правил.

Зазначене вище не було підтверджено документально. Крім того ні суду першої інстанції, ні апеляційної інстанції не було надано роз`яснення чому після виправлення технічної несправності транспортного засобу ОСОБА_2 не виконала вимоги Митного кодексу України зокрема перевищила встановлений ст.95 МК України строк доставки транспортного засобу особистого користування більше ніж на тридцять діб.

Представник митниці повідомив, що згідно наказу Державної митної служби України «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний» № 1118 від 17.11.2005, при ввезенні ТЗ на митну територію України його власник або вповноважена особа представляє уповноваженій посадовій особі митного органу, у зоні діяльності якого розташований пункт пропуску через державний кордон України, ТЗ для здійснення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом (зідно ч.7).

У відповідності до ч.14 даного Закону митні органи для звітності ведуть облік ТЗ, що переміщуються через митний кордон України і належать громадянам, із застосуванням Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби (ЄАІС). Зміни в даний закон крайній раз вносилися у 2009 році, а відтак вони були чинні і у 2017 році.

Закон від 16.05.2019 року № 2725-VIII опублікований в газеті «Голос України» 24.11.2018 року і набрав чинності з наступного дня. При цьому зміни до ст.470 МК України вступали в дію через 180 днів з дня, наступного за днем опублікування.

Законом від 08.11.2018 року № 2612-VIII строк набрання чинності таких змін збільшено до 270 днів, тому редакція ст.470 МК України є чинною з 22.08.2019 року.

Строк зворотного вивезення транспортного засобу за обставинами цієї справи збіг 21.11.2017 року. З 22.11.2017 року почалась бездіяльність щодо виконання обов`язку вивезення автомобіля за межі митної території України, яка тим самим утворює триваюче правопорушення.

Моментом закінчення триваючого правопорушення є його припинення винною особою або виявлення компетентним органом.

На момент початку протиправної бездіяльності ОСОБА_2 , строком понад 10 діб у 2017 році, була відповідальність за редакцією ч.3 ст.470 МК України, яка передбачала стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Незважаючи на прийняття і набрання чинності законом, який диференціював перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів і посилював відповідальність в залежності від конкретного строку перевищення, ОСОБА_2 до часу складення протоколу 01.02.2023 року своє зобов`язання не виконала і продовжила протиправну бездіяльність.

Отже, вчинене ОСОБА_2 триваюче правопорушення, яке виявлене на час дії нового закону, підставно кваліфіковано за ч.6 ст.470 МК України, з чим повністю погоджується і апеляційний суд.

Чинна частина шоста ст. 470 МК України передбачає відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

Враховуючи докази, які суд першої інстанції взяв до уваги, давши їм належну оцінку, та поклав в основу обвинувачення, суд апеляційної інстанції знаходить доводи скаржника про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 МК України, безпідставними.

Згідно з к/96-ВР від 28.06.1996">ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У відповідності до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Покликання апелянта на технічну несправність транспортного засобу ОСОБА_2 у 2017 році, про яке вона нібито повідомили митні органи, документально не підтверджено, при цьому в подальшому власницею транспортного засобу не вчинено жодних дій для усунення порушень передбачених Митним Кодексом України.

У 2017 році не було виключних обставин, які б перешкодили їй діяти у відповідності до чинного законодавства.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи до уваги наведені обставини справи, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги .

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст.ст. 470, 530 МК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника адвоката Козачука Івана Володимировича залишити без задоволення .

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 02 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 КУпАП - залишити без змін .

Постанова апеляційного суду є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА