Номер провадження: 33/813/756/23
Справа № 521/3466/22
Головуючий у першій інстанції Передерко Д. П.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Тьосової Я.В.,

представника Одеської митниці - Іванчикової А.Ю.

захисника - Вітовича О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та з використанням програмного забезпечення «EasyCon» апеляційну скаргу представника Одеської митниці Державної митної служби України Євдокимова Д.А. на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 09.03.2023 року, якою закрито провадження по справі щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого на посаді уповноваженого на роботу з митницею ТОВ «АТБ-маркет» (м. Дніпро, просп. Олександра Поля, буд.40, ), який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України,

встановив:

Оскарженою постановою закрито провадження по справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

Згідно з оскарженою постановою, суддею першої інстанції встановлено, що зі змісту протоколу про порушення митних правил №5849/50000/21 від 06.12.2021 року вбачається, що 30.09.2020 року між ТОВ «АТБ-маркет» () та компанією «Sambro International Limited» (Великобританія) було укладено контракт №3616-SIL/CN щодо поставок товарів в Україну.

В рамках наведеного зовнішньоекономічного контракту в зону діяльності Одеської митниці на судні закордонного плавання «MSC Tina» надійшов контейнер BMOU5811980 з товаром «ластик» загальною вагою брутто 7280 кг.

16.11.2021 року декларантом ТОВ «АТБ-маркет» ОСОБА_1 підготовлена та подана до Одеської митниці митна декларація типу «ІМ40ДЕ» (далі МД), яка була прийнята та зареєстрована за номером № UA500500/2021/223285.

В якості підстави для переміщення товарів через митний кордон України та їх подальшого митного оформлення до Одеської митниці були надані: інвойс від 27.08.2021 року №XDP210064, пакувальний лист до інвойсу, коносамент від 22.09.2021 року № S-B, контракт від 30.09.2020 №3616-SIL/CN, специфікація №7 від 27.08.2021 року до контракту та інші товаросупровідні документи.

Відповідно до інформації, зазначеної у МД № UA500500/2021/223285 та товаросупровідних документах встановлено, що продавцем та відправником є компанія «Sambro International Limited» (Великобританія), а покупцем та одержувачем є ТОВ «АТБ-маркет» (Україна, 49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Олександра Поля, 40, ).

Відповідно до графи 31 МД № UA500500/2021/223285 було заявлено товар «гумки канцелярські: - арт. DFR-Yl 8-6446-CDU - Гумка канцелярська, що збирається з частин Крижане серце Frozen TM Disney - 33600 шт.; Торгівельна марка: Disney; - арт. PWP9-6446-CDU - Гумка канцелярська, що збирається з частин Щенячий патруль Paw Patrol TM Spin Master - 33600 шт.; Торгівельна марка: Spin Master»; - арт. AVE8-6446.SPE-6446-CDU - Гумка канцелярська, що збирається з частин Месники Avengers/Спайдермен Spiderman TM Marvel -33600 шт.; Торгівельна марка: Marvel». Виробник: Zhejiang Soododo Stationery co.ltd. Країна походження: CN» код товару УКТ ЗЕД визначено та заявлено .

18.11.2021 року під час проведення митного огляду товарів було виявлено невідповідність товару даним заявленим у МД та товаросупровідним документам, а саме: згідно маркування на коробках заявлений товар - іграшки головоломки Крижане серце Frozen, Щенячий патруль Paw Patrol, Месники Avengers/Спайдермен Spiderman.

На підставі встановленої невідповідності опису товару, митним постом «Одеса-внутрішній» було прийнято рішення про визначення коду товару від 20.11.2021 року №KT-UA-2021, згідно якого виявлений товар є «Іграшки головоломки Крижане серце Frozen, Щенячий патруль Paw Patrol, Месники Avengers/Спайдермен - 100800 шт., Виробник: Zhejiang Soododo Stationery co.ltd. Країна походження: CN». у відповідності з основними правилами інтерпретації УКТ ЗЕД передбачено класифікувати за кодом .

Відповідно до графи № 54 відповідальною особою за заповнення та надання до митного органу України документів, необхідних для переміщення товарів через митний кордон України, зокрема МД від 16.11.2021 року № UA500500/2021 223285 є декларант ТОВ «АТБ-маркет» ОСОБА_1 , який відповідно до вимог ст.266 Митного кодексу України несе відповідальність, передбачену Митним кодексом України, у повному обсязі.

Таким чином, на думку митного органу, декларантом ТОВ «АТБ-маркет» ОСОБА_1 , було порушено процедуру декларування товарів, передбачену ст. 257 МК України та не було заявлено за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, що призвело до порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України.

На підставі вищевказаних обставин, у відношенні декларанта ТОВ «АТБ-маркет» ОСОБА_1 було складено протокол про ПМП №5849/50000/21 за ст. 472 МК України.

Згідно інвойсу від 27.08.2021 року №XDP210064 та даних зазначених у МД № UA500500/2021/223285, вартість безпосередніх предметів правопорушення складає 65520 доларів США або 1910801,09 грн. (по курсу НБУ).

Суддя першої інстанції, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення виніс постанову, якою закрив провадження по справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 КУпАП.

Оскаржена постанова мотивована тим, що відповідно до ст.ст. 268, 460 МК України допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що працівниками митниці не було враховано вищевказані положення закону та зроблено хибний висновок про відсутність підстав для звільнення від адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за допущені в митній декларації помилки, на підставі положень ст.ст.268, 460 МК України.

Не погоджуючись з постановою судді представник Одеської митниці Державної митної служби України Євдокимов Д.А., подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, стверджує про неповноту судового розгляду, просить постанову судді скасувати та прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчинені правопорушення, передбаченого ст.472 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 % вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, з конфіскацією цих товарів.

Апелянт вказує, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, оскільки декларантом ТОВ «АТБ-маркет» ОСОБА_1 було порушено процедуру декларування товарів, передбачену ст. 257 МК України, та не було заявлено за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, що призвело до порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України. Тому, на думку апелянта, вина декларанта ТОВ «АТБ-маркет» ОСОБА_1 у декларуванні в МД недостовірних відомостей про товар повністю доведена.

До початку апеляційного розгляду, захисник Вітович О.Я. в інтересах ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу представника Одеської митниці, в якому просить постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до положень ч.ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання. Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Апеляційний розгляд, проведено за відсутності особи, яка притягається до відповідальності - ОСОБА_1 , який будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явився. Захисник Вітович О.Я. підтвердив, що ОСОБА_1 сповіщений про дату судового засідання, та вважав можливим здійснити апеляційний розгляд без участі останнього.

Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженої постанови, судом були створені всі умови для реалізації права учасників провадження на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, суд розцінює це як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Розгляд справи за відсутністю ОСОБА_1 узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вивчивши матеріали справи; заслухавши представника Одеської митниці Державної митної служби України Іванчикову А.Ю., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши докази, які долучені до справи; суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з оскарженої постанови, суддя першої інстанції з достатньою повнотою дослідив матеріали справи, оцінив всі наявні в справі докази та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

Апеляційний суд вважає оскаржене рішення законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

Положеннями ст. 489 МК України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або необережні) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Диспозиція ст.472 МК України передбачає адміністративну відповідальність за недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних даних про товар, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Наявність об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення є обов`язковим для кваліфікації конкретного діяння, як адміністративного проступку. Якщо хоча б один з них відсутній або не відповідає вимогам, що передбачені відповідною статтею Глави 68 МК України, вказане діяння не є порушенням митних правил.

Декларування, відповідно до вимог ч. 1 ст. 257 МК України, здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частина 1 ст. 495 МК України встановлює, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя першої інстанції в достатній мірі приділив увагу дослідженню та аналізу матеріалів справи, сформованим Одеською митницею Державної митної служби України щодо порушення ОСОБА_1 , як декларантом митних правил, передбачених ст.472 МК України.

В оскарженій постанові вірно зазначено, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 266 МК України, до обов`язків декларанта, в тому числі, входить декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленому Митним кодексом України.

Згідно з частиною 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч. 6 ст. 257 МК України, умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зокрема, вказані питання врегульовані Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства Фінансів України від 30.05.2012 №631 (далі - Порядок 631), та Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651 (далі - Порядок 651).

Суддею першої інстанції встановлено, що між ТОВ «АТБ-маркет» та компанією «Sambro International Limited» (Великобританія) було укладено контракт №3616-SIL/CN щодо поставок товарів в Україну. В рамках наведеного зовнішньоекономічного контракту в зону діяльності Одеської митниці на судні закордонного плавання «MSC Tina» надійшов контейнер BMOU5811980 з товаром «ластик» загальною вагою брутто 7280 кг.

В якості підстави для переміщення товарів через митний кордон України та їх подальшого митного оформлення до Одеської митниці були надані інвойс та пакувальний лист до нього, коносамент, контракт та сертифікація до нього, а також інші документи.

16.11.2021 року декларантом ТОВ «АТБ-маркет» ОСОБА_1 підготовлена та подана до Одеської митниці митна декларація типу «ІМ40ДЕ», яка була прийнята та зареєстрована за номером № UA500500/2021/223285, відповідно до графи №51 якої заявлено товар «гумки канцелярські» з кодом товару УКТ ЗЕД .

18.11.2021 року під час проведення митного огляду митним органом було встановлено невідповідність товару митній декларації та товаросупровідним документам через маркування на коробках «іграшки головоломки», що у відповідності з основними правилами інтерпретації УКТ ЗЕД передбачено класифікувати за кодом .

Від декларанта, як учасника правовідносин, пов`язаних з митним оформленням та декларуванням товарів, вимагається діяти виключно з додержанням встановленого Митним кодексом та іншими нормативними актами порядку, а саме - заявляти відомості щодо найменування товарів, їх кількості та інше, згідно з рахунком (інвойсом) або іншим документом, що визначає вартість товару.

Суддею першої інстанції встановлено, що під час заповнення митної декларації №UA500500/2021/223285 ОСОБА_1 помилково класифіковано товар за кодом УКТ ЗЕД 406920000 зі ставкою мита 2%, яка є більшою за ставку мита, визначену для коду УКТ ЗЕД зі ставкою мита 0%, який був визначений митницею. Тобто, сума по ставці мита по заявленій декларації фактично більша, ніж виявлено митним органом. В свою чергу, декларантом зазначені вірно дані щодо кількості та вартості товару, що, на думку суду, унеможливлює неправомірне звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру.

Водночас, матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що подання неточних відомостей в МД №UA500500/2021/223285 призвели до фактичних наслідків, в тому числі до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Суддя першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що у декларанта відсутні умисел на заявлення неточних відомостей відносно товару, оскільки ці дії не мають жодного значення в частині зменшення митних платежів чи ухилення від заходів нетарифного регулювання.

Встановлені судом особливості оподаткування товарів та докази у справі в сукупності вказують на відсутність наміру (умислу) особи на вчинення дій спрямованих на порушення процедури декларування товарів, та незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщенім через митний кордон України, що свідчить про відсутність суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

В судовому засіданні апеляційного суду представник Одеської митниці Державної митної служби України підтвердила, що встановлені митним органом обставини, в тому числі і дії ОСОБА_1 щодо невірного зазначення товару в декларації, не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до не забезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, та вказала, що діями ОСОБА_1 збитків не завдано.

Тобто, в ланцюгу поєднання суб`єктивної та об`єктивної сторони порушення митних правил, де має місце дія, наслідок та причинний зв`язок, апеляційним судом також під час перевірки законності та обґрунтованості судового рішення, не встановлено будь-якого негативного наслідку за інкримінованими ОСОБА_1 діями. При цьому, митним органом протилежне в апеляційній скарзі та представником митниці під час апеляційного розгляду справи не доведено.

Частинами 1 та 2 статті 268 МК України у редакції, яка була чинною на день подання митної декларації, передбачено, що допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, не тягне за собою застосування санкцій, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, посадові особи митних органів надають декларантам або уповноваженим ним особам можливість виправити помилки, допущені в митній декларації.

Відповідно до ч.1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

З огляду на наведене, апеляційний суд погоджується з висновками судді першої інстанції про те, що митним органом не доведена наявність в діях ОСОБА_1 як умислу на порушення митних правил, передбачених ст.472 МК України, а також наявності наслідків неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності та допущення ОСОБА_1 таких помилок систематично.

При цьому, апеляційний суд враховує відсутність у митного органу доказів на спростування наведених висновків місцевого суду.

З урахуванням наведеного, досліджені в суді першої інстанції обставини, які перевірені в ході апеляційного розгляду, дозволяють суду апеляційної інстанції дійти висновку про те, що в суді першої інстанції були досліджені всі обставини справи та надана їм належна оцінка, зокрема відносно того, що в діях ОСОБА_1 відсутній умисел на заявлення неточних відомостей відносно товару, оскільки ці дії не мають жодного юридичного значення з урахуванням відсутньої реальної можливості декларанта або власника товару зменшити митні платежі чи ухилитися від заходів нетарифного регулювання.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Апеляційний суд звертає увагу, що в апеляційній скарзі фактично ставиться питання про скасування оскарженої постанови та прийняття нової постанови, якою апелянт просить визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків від вартості товарів-безпосередніх предметів порушення митних правил, з конфіскацією цих товарів.

При цьому, резолютивна частина апеляційної скарги взагалі не містить вказівки на конкретний розмір штрафу в грошовому еквіваленті (з урахуванням встановленої у передбаченому законом порядку вартості товару), який митний орган вважає за необхідне застосувати до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до роз`яснень в абз. 2 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» №8 від 03.06.2005 року при визначенні вартості предмета контрабанди чи порушення митних правил потрібно виходити з нормативних актів про ціни й ціноутворення на відповідні товари. У разі потреби це питання може бути вирішено на підставі висновку експертизи.

Законодавство України передбачає визначення вартості товарів шляхом оцінки цих товарів (майна) у відповідності до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженому Постановою КМУ №1440 від 10.09.2003 року. Така оцінка проводиться суб`єктами оціночної діяльності, які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності.

Також, відповідно до абзаців 2 та 3 п. 6.5 «Порядку роботи складу митниці ДФС», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №627 від 30.05.2012 року «У випадках, коли товари, транспортні засоби комерційного призначення, тимчасово вилучені в справах про порушення митних правил, або предмети контрабанди, вилучені Митницею відповідно до кримінально-процесуального законодавства, передаються на склад Митниці без визначення вартості, а також коли товари тимчасово вилучаються у справах про порушення митних правил за статтями Кодексу, що передбачають стягнення в розмірах, визначених у відсотках від вартості цих товарів, залучення експертів є обов`язковим.

Рішення про необхідність залучення експерта приймається посадовою особою митниці, в провадженні якої знаходиться справа, шляхом винесення відповідної постанови.

Разом з тим, в матеріалах справи про порушення митних правил відсутній експертний висновок щодо вартості товару, а також відсутнє обґрунтування причин не проведення експертного дослідження вартості товару.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Разом з тим, у рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

За викладених обставин, апеляційний суд погоджується із висновками місцевого суду стосовно того, що в даній справі митним органом не було доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, у зв`язку із чим суддя першої інстанції при ухваленні оскарженої постанови, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх належним чином, дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.ст.8, 62 Конституції України, ст. 529 Митного кодексу України ст.ст.7, 247, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника Одеської митниці Державної митної служби України Євдокимова Д.А. - залишити без задоволення.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 09.03.2023 року, якою закрито провадження по справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський