Справа № 756/7680/22 суддя в І-й інстанції Касьян А.В.
Провадження № 33/824/2501/2023 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 травня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Тітова Станіслава Сергійовича на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 15 лютого 2023 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 08 серпня 2022 року серії ААБ № 328916 08 серпня 2022 року о 17 год. 18 хв. у м. Києві по вул. Бережанська, 9, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Suzuki Swift, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Водій від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога відмовився на боді-камеру, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 15 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, місцевий суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 адвокат Тітов С.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду через невідповідність висновків обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_1 адвокат Тітов С.С. вказує про те, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського однозначно не свідчить, що ОСОБА_1 відмовився від проходження тесту на місці зупинки. Що стосується формулювання суду про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння через особисті обставини не відповідають дійсності, оскільки в суді першої інстанції було вказано, щодо вагань ОСОБА_1 щодо проходження медичного огляду, оскільки, рік тому у нього помер батько, саме в цей день він їздив домовлятися про поминки батька. Крім того, у його матері рак. Саме сукупність цих всіх факторів наклала відбиток на поведінку ОСОБА_1 в цей день та взагалі. Після того, як він вирішив всі організаційні питання він направився до клініки, але у зв`язку з повітряною тривогою він потрапити туди не зміг. Таким чином, в місцевому суді не було встановлено факту відмови від проходження медичного огляду, а пояснення щодо поведінки ОСОБА_1 були помилково розтлумачені, як відмова від проходження медичного огляду. Крім того, місцевий суд вказує, як на доказ винуватості, на його підпис в протоколі та відсутність заперечень щодо його змісту. Підписи та фразу щодо пояснення ОСОБА_1 писав зі слів співробітника поліції. Наслідки відмови від проходження або проходження огляду та його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП працівником поліції не роз`яснено. Крім того, працівники поліції не задокументували та не додали жодних доказів факту порушення ОСОБА_1 таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» давали право працівнику поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього. Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП. Такі висновки повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17.

До апеляційної скарги захисник ОСОБА_1 адвокат Тітов С.С. долучив заяву, в якій просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 15 лютого 2023 року. Заява обґрунтована тим, що оскаржувану постанову захисник отримав 05 квітня 2023 року на електронну адресу, а тому у відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП останнім днем на оскарження з урахуванням вихідних днів слід вважати 17 квітня 2023 року.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду справи, ОСОБА_1 та його захисник Тітов С.С., в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили.

Перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги в частині поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 лютого 2023 року винесено постанову Оболонського районного суду міста Києва. Строк на апеляційне оскарження обраховується з дня винесення постанови, а тому останнім днем на апеляційне оскарження постанови, з урахуванням вихідних днів, було 27 лютого 2023 року. При цьому, апеляційна скарга подана 17 квітня 2023 року, тобто з пропуском строку (а.с. 47).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та його захисник Тітов С.С. були обізнані про розгляд справи місцевим судом 15 лютого 2023 року. Зазначене підтверджується повідомленнями про направлення та доставку судової повістки за допомогою смс-повідомлення ОСОБА_1 на номер телефону, вказаний ним в заяві про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою смс-повідомлення (а.с.9, 18) та повідомленнями про направлення та доставку судової повістки за допомогою смс-повідомлення на номер телефону та на електронну пошту захисника Тітова С.С., вказану ним в заяві про отримання процесуальних документів в електронному вигляді (а.с. 8, 19-20).

Крім того, захисник ОСОБА_1 адвокат Тітов С.С. був присутнім в судовому засіданні 15 лютого 2023 року та надавав свої пояснення по суті справи.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, адвокат Тітов С.С. вказує, що копія постанови була отримана ним на електронну адресу 05 квітня 2023 року, тобто з порушенням строків передбачених ст. 285 КУпАП.

Вказуючи на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, захисник не звернув уваги, що ст. 294 КУпАП початок перебігу строку на апеляційне оскарження пов`язує з днем винесення постанови, а не з моментом отримання її копії.

В даному випадку, ОСОБА_1 та його захисник Тітов С.С. будучи належним чином повідомленими про дату розгляду справи, при цьому, захисник Тітов С.С. будучи присутнім під час розгляду справи, не були позбавлені можливості звернутися до суду з заявою про отримання копії постанови, ознайомитися з її змістом та відповідно подати апеляційну скаргу у встановлений строк. Однак, цього не зробили та не надали суду апеляційної інстанції доказів того, що зверталися до суду в межах строку на апеляційне оскарження з метою отримання постанови і що їм її не видали з будь-яких причин.

За таких обставин, апеляційний суд вважає причини пропуску ОСОБА_1 та його захисником Тітовим С.С. строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду не поважними, а, відтак, апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику у відповідності до приписів ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Керуючись ч. 2 ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити захиснику ОСОБА_1 адвокату Тітову Станіславу Сергійовичу в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 15 лютого 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Тітова Станіслава Сергійовича на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 15 лютого 2023 року повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв