КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 752/429/23 Головуючий у суді першої інстанції: Токман Ю.Ф.
Апеляційне провадження: 33/824/2025/2023 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2023 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Коцюрби О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 06 лютого 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ідентифікаційний номер картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючолго за адресою: АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 06.02.2023 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (в сумі 17 000 грн.) в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Вказаною постановою, з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просив постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 06.02.2023 року. Клопотання мотивоване тим, що він направив до суду апеляційну скаргу в передбачений для цього строк, однак, згідно постанови Київського апеляційного суду від 10.03.2023 року було повернуто апеляційну скаргу, у зв`язку з відсутністю цифрового підпису. Таким чином, усунувши зазначені недоліки, направив апеляційну скаргу повторно, а відтак вважає поважною причину пропуску строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції при розгляду справи неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права та не в повному обсязі з`ясовано всі обставини справи.

Апелянт стверджує, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Посилається на те, що відсутні підстави для проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки відсутні будь-які ознаки сп`яніння. Зазначає, що працівниками поліції не дотримано законних вимог порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тому, протокол про адміністративне правопорушення не є належними та допустимим доказом його вини у вчиненні вказаного порушення, а також вказує на відсутність в матеріалах справи відеозапису з боді-камери № 470448, а є лише одна частина розмови з працівниками поліції, з відеореєстратора № 476462, що також не відповідає вимогам чинного законодавства.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Александров Д.О. апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

Пояснив, що не мав на меті відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, повідомив працівнику поліції що готовий проїхати до найближчого медичного закладу, однак наголосив на відсутності часу, оскільки поспішав до лікарні. Таким чином, працівники поліції затягуючи час, неодноразово наголошували йому на можливості відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, вказавши, що він має право звернутись пізніше до лікаря особисто.

Для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, апеляційним судом у судове засідання викликалися працівники патрульної поліції, якими складався протокол про адміністративне правопорушення від 25.11.2022 року відносно ОСОБА_1 . Однак, працівники поліції в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 289 КУпАП, скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Враховуючи вказані обставини, положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 06.02.2023 року та вважає за доцільне його поновити.

Згідно з ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно приписів ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд, у відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 25.11.22 року серії ААД №376156, ОСОБА_1 25.11.2022 року о 12:40, керуючи транспортним засобом «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , в місті Києві по вул. Бродівській з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, підвищена жвавість, неприродна блідість обличчя, на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Притягуючи до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, направленням водія на огляд з метою виявлення стану сп`яніння від 25.11.2022 року, висновком КНП «Київська міська наркологічна лікарня «Соціотерапія» від 11.12.2022 року та відеозаписом, який наявний в матеріалах справи.

Однак, погодитись із такими висновками суду першої інстанції не можливо з огляду на наступне.

Порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, якою затверджено «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" (далі - Інструкція), затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року.

У відповідності до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб, поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. п. 6, 7 розділу І та п. 9 розділу ІІ Інструкції - огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

За змістом п. 1 розділу ІІІ Інструкції, перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 376156 від 25.11.2022 року в графі «до протоколу додаються», зазначено «направлення до лікаря нарколога, відеозаписи з боді-камери № 476462 та відеозапис № 470448» (а.с.1), однак, відеозапису № 470448 матеріали справи не містять.

На запит суду апеляційної інстанції від 14.04.2023 року, щодо надання вказаного відеозапису з урахуванням всіх обставин справи, відповідь надано не було (а.с.44).

Згідно п. 5 розділу II «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026 (надалі по тексту - Інструкція №1026), включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

За змістом підпунктів 1) та 2) п. 1 розділу VII Інструкції № 1026, поліцейським забороняються самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу, а також примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

Вказані норми направлені на забезпечення об`єктивного і неупередженого виявлення та фіксування правопорушень у тому числі і з метою подальшого використання зафіксованої інформації у якості доказів у суді.

Зазначене вбачається із положень п. 2. розділу І Інструкції № 1026, відповідно до якого, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється, в тому числі, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Аналіз цієї норми дає підстави стверджувати те, що за допомогою відеореєстратора повинна фіксуватись уся процедура виявлення та фіксації адміністративного правопорушення.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, передбаченого законом порядку в даному випадку дотримано не було. Матеріали справи не містять достатніх доказів на спростування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Отже, слід зробити висновок, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , працівниками поліції не дотримано вимоги Кодексу України про адміністративне правопорушення та вищевказані Інструкції.

Також, матеріали справи не місять жодного доказу того, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування автомобілем.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі.

Зважаючи на викладене та враховуючи позицію ЄСПЛ щодо протоколу про адміністративне правопорушення, висловлену в рішенні у справі «Карелін проти Російської Федерації», суд приходить до висновку про те, що протокол, за відсутності інших об`єктивних доказів підтвердження наявності правопорушення, не може бути визнаний достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, з Висновку № 006387 від 01.12.2022 року, виданого КНП "Київська міська наркологічна клінічна лікарня "Соціотерапія", вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння 25.11.2022 року, за результатами якого ознак стану сп`яніння не виявлено.

За таких обставин, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали справи, що призвело до помилкового висновку щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Як визначено пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова Голосіївського районного суду міста Києва від 06.02.2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасуванню, а провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 06 лютого 2023 року

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 06 лютого 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Коцюрба