Номер провадження: 33/813/1858/23
Головуючий у першій інстанції Громік Д.Д.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Трофименка О.О.,

особи, який з`явився до судового засідання:

-захисника ОСОБА_1 адвоката Миколюка Антона Петровича,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27 липня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року до Малиновського районного суду м. Одеси від Управління патрульної поліції в Одеській області надійшли матеріали адміністративного провадження разом з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 506220 від 27.06.2023 року, складеного відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк - 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27 липня 2023 року та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова ухвалена судом першої інстанції з порушенням ним норм процесуального права, при неправильному застосуванні норм матеріального права, при цьому районний суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки доказам у справі. Скаржник пояснює, що співробітники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, коли він знаходився біля свого припаркованого автомобіля, незважаючи на його заперечення, що він автомобілем не керував. Після проходження тесту на приладі Драгер, скаржник висловив свою незгоду з його результатами через те, що він не бачив, як співробітники поліції розпаковують мундштук. Проте, не дивлячись на такі заперечення, без долучення направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, співробітники поліції склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника, який з`явився у судове засідання та підтримав вимоги апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовуючи до нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Проте, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Вбачається, що ОСОБА_1 ставиться в провину порушення вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення поліцейськими огляду водія на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція № 1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок № 1103).

З положень, закріплених в ст. 266 КУпАП, вбачається, що особи, які керують, зокрема транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд особи на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У разі відсторонення особи від керування, зокрема транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Аналогічні положення, але з деталізацією дій поліцейського під час огляду водія на стан сп`яніння, містяться в Порядку № 1103 та Інструкції № 1452/735.

Зокрема, положення п. 5 Порядку № 1103 встановлюють, що результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (абз. перший п. 6 Порядку № 1103).

Згідно п. 7 Порядку № 1103 поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Пункт 8 Порядку № 1103 передбачає, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Положенням п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. 7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно п. 8 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього Закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Положення щодо регулювання застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, щодо доступу до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, щодо порядку зберігання, видачі та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів, регулюються Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026).

Підпунктом 1 п. 2 розділу І Інструкції № 1026 передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Портативний відеореєстратор це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського (п. 3 розділу І Інструкції № 1026).

Згідно п. 5 розділу ІІ Інструкції № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Як встановлено в п. 1, 7, 9 розділу VІІІ Інструкції № 1026, вивантаження відеозаписів з карт пам`яті портативних відеореєстраторів та відеореєстраторів, установлених на службових транспортних засобах, БпЛА, на сервер зберігання відеозаписів здійснюється шляхом приєднання карти пам`яті до спеціального обладнання в автоматичному режимі за допомогою спеціального програмного забезпечення або в інший спосіб, визначений виробником до такого сервера.

Відеозаписи або копії з них можуть бути надані за вмотивованими запитами органів державної влади, органів досудового розслідування, прокуратури, слідчого судді та суду, поліцейського та інших осіб у порядку, передбаченому законодавством України.

Відеозаписи працівникам органу, підрозділу поліції видаються в тому вигляді, в якому вони були збережені на док-станції,- без коригування. Перегляд, аналіз відеозапису здійснюються працівником поліції, якому він виданий у встановленому цією Інструкцією порядку для виконання покладених на нього завдань в межах його повноважень.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі.

За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку, на поліцейського.

Для встановлення події правопорушення, у зв`язку з невиконанням водієм вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно встановити факт керування особою транспортним засобом, зокрема в стані алкогольного сп`яніння.

Перебування особи в стані алкогольного сп`яніння доводиться або роздруківкою (тестом) зі спеціального технічного засобу (алкотестер Драгер) про проведення огляду особи на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або висновком щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Між тим, слід мати на увазі, що у разі незгоди особи з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, така особа направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Факт керування транспортним засобом доводиться відео-фіксацією правопорушення або поясненнями двох свідків.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.06.2023 року працівником поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 506220, згідно якого водій ОСОБА_1 27 червня 2023 року о 22 год. 40 хв. в м. Одесі, по вул. Житомирська, 116, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія із застосуванням приладу «Alcotest Drager 7510», прилад ARMF-0288. Результат тесту 0,76 ‰.

Вказані дії ОСОБА_1 працівник поліції кваліфікував як порушення вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вказаного протоколу подія правопорушення зафіксована на портативні відеореєстратори № 475097, 474483.

До протоколу про адміністративне правопорушення уповноваженою службовою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, додано роздруківку тесту, проведеного за допомогою приладу «Alcotest Drager 7510», прилад ARMF-0288, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та диск з відеозаписом з портативного відеореєстратора (а. с. 1).

Згідно роздруківки (чеку) газоаналізатора «Alcotest Drager 7510», прилад ARMF-0288, ОСОБА_1 27 червня 2023 року о 22 год. 49 хв. пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, а саме приладу «Drager Alcotest 7510», дата останнього градуювання якого 07.09.2022 року. Тест № 233 показав, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду: 0,76 ‰ (а. с. 3).

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, працівниками поліції проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає даній обстановці, за допомогою алкотестеру «Drager Alcotest 7510», прилад № ARMF-0288, результат огляду на стан сп`яніння позитивний та склав 0,76 ‰. Подія зафіксована на портативні відеореєстратори № 475097, 474483. ОСОБА_1 підписав даний акт, зазначивши в ньому, що з результатом не згоден (а. с. 4).

Матеріали справи, що надійшли до провадження апеляційного суду, також містять диск, що був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення.

В ході апеляційного перегляду справи, у апеляційного суду виникли труднощі у відтворенні даного диску, про що повідомлено у судовому засіданні захиснику апелянта.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 20.10.2023 року адвокат Миколюк А.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , зобов`язався здійснити запит до управління патрульної поліції щодо витребування диску з відео-файлами та надати його суду. У зв`язку з чим розгляд справи був відкладений

Проте, в наступному судовому засіданні суду апеляційної інстанції 03.11.2023 року, адвокат Миколюк А.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , пояснив суду, що здійснивши запит, він отримав від управління патрульної поліції диск, що не відтворюється, у зв`язку з чим адвокат здійснив повторний запит з вказівкою про направлення диску з відео-файлами на адресу апеляційного суду.

Оскільки станом на 03.11.2023 року диск з відео-файлами на адресу апеляційного суду від патрульної поліції не надходив, постановою Одеського апеляційного суду від 03 листопада 2023 року витребувано від Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП відеозаписи з відео-реєстраторів, встановлених на патрульному автомобілі та у поліцейських, по факту зупинення та складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 . Розгляд справи був відкладений.

13.11.2023 року від Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП до апеляційного суду, через засоби поштового зв`язку, надійшов лист від 07.11.2023 року № М3616/41/13/13/01-23 про направлення відеозаписів з нагрудних відеореєстраторів поліцейських за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 506220 від 27.06.2023 року у відношенні ОСОБА_1 разом з диском (а. с. 36-38).

Проте, спроби суду відтворити відеозаписи, що записані на диску, що надійшов 13.11.2023 року, виявились безрезультатними.

За таких підстав, головуючим суддею у справі скеровано службову записку до відділу інформаційних технологій та комп`ютерного забезпечення Одеського апеляційного суду з проханням перевірити можливість зчитування даних з долучених до справи дисків.

Згідно доповідної записки провідного інженера-програміста відділу інформаційних технологій та комп`ютерного забезпечення повідомлено суду, що диск, який міститься на аркуші справи 5, визначається комп`ютерною програмою як порожній, а диск, який міститься на аркуші справи 37, містить відео-файл, який не має можливості відтворити, у зв`язку з відсутністю спеціального програмного забезпечення, що має надаватись разом з даним доказом (а. с. 40).

При таких обставинах, апеляційний суд приходить до висновку, що відеозапис з портативних відеореєстраторів поліцейських № 475097, 474483, як доказ у справі, є втраченим з обставин, настання яких не залежить від дій (бездіяльності) судових органів.

Між тим, відео-фіксація правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є об`єктивним доказом у справі, оскільки виключає суб`єктивне висвітлення поліцейським обставин справи й здійснюється ним відповідно ст. 30 Закону України «Про національну поліцію», ст. 251, 266 КУпАП, та надає можливість суду встановити обставин керування особою транспортним засобом та проходження особою огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного приладу (алкотестеру Драгер), зокрема висловлення особою згоди або незгоди з результатом такого огляду, та подальшої процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проте, як вже зазначалась, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення диск не містить відео-файлів, а здобутий під час апеляційного провадження відеозапис неможливо відтворити, у зв`язку з чим у апеляційного суду відсутня можливість перевірити обставини, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення.

Слід зазначити, що перевірка вказаних обставин має ключове значення для розгляду даної справи, оскільки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, заперечує факт керування ним автомобілем, коли до нього звернулись працівники поліції, а також наголошує про незгоду з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу Драгер та невиконання працівниками поліції вимог закону щодо направлення особи до медичного закладу з метою проходження огляду на стан сп`яніння в такому закладі.

При цьому, апеляційній суд приймає до уваги, що свідки події згідно матеріалів справи відсутні, а актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, що міститься в матеріалах справи, підтверджено, що ОСОБА_1 висловив поліцейським свою незгоду з результатом проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а перевірити дотримання поліцейськими процедури огляду на стан сп`яніння не виявляється можливим через відсутність належного доказу (відео-фіксації) з обставин, які не залежать від суду.

Наявність письмової незгоди ОСОБА_1 з результатом огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Drager Alcotest 7510», прилад № ARMF-0288, та відсутність відео-фіксації створюють неспростований сумнів доведеності вини ОСОБА_1 у вигляді підтвердження дотримання поліцейськими процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, яка передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

За таких підстав, підлягає застосуванню принцип, згідно якого всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Отже, апеляційний суд констатує, що за наведених обставин встановлено порушення працівниками поліції порядку огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, що передбачений ст. 266 КУпАП, у зв`язку з чим такий огляд вважається недійсним.

За встановлених обставин апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги про недоведеність вини ОСОБА_1 частково заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в абзаці другому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Таким чином, підсумовуючи вище викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено, поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому постанову районного суду необхідно скасувати, а провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27 липня 2023 року скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити з підстави пункту першого частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе