Єдиний унікальний номер судової справи: 473/4224/23
Номер провадження: 33/812/535/23 Головуючий у місцевому суді: Дробинський О.Е.
Категорія: ч.1 ст.122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Стрілець К.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 серпня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 482135 від 09 серпня 2023 року, ОСОБА_1 09 серпня 2023 року о 13 год 02 хв керував транспортним засобом Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_2 в м. Вознесенську, по вул. Центральній з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження огляду у встановленому порядку з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру Драгер та проїхати в лікарню відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 482136 від 09 серпня 2023 року, ОСОБА_1 09 серпня 2023 року о 13 год 02 хв керував транспортним засобом Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_2 в м. Вознесенську, по вул. Центральній та не виконав вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу за допомогою спеціальних світлових приладів, чим порушив вимоги п.8.9 б ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Постановою судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 серпня 2023 року справу про адміністративне правопорушення № 473/4224/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення № 473/4226/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122-2 КУпАП об`єднано в одне провадження під загальним номером № 473/4224/23. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 9 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 153 грн. Адміністративне стягнення здійснити в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 17000 гривень 00 копійок в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік

He погоджуючись із зазначеною постановою суду, 06 листопада 2023 року ОСОБА_1 подав до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не повне з`ясування судом усіх обставин, що мають значення для справи, поверхневий та формальний розгляд справи, що призвело до ухвалення постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки якої не відповідають обставинам справи, просив постанову суду скасувати, справу закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В своїй апеляційній скарзі, ОСОБА_1 зазначає, що 09 серпня 2023 року близько 13-00 год, він знаходився в транспортному засобі Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_3 , який йому не належить в якості пасажиру з іншими військовослужбовцями в кількості трьох осіб. Згодом на вищевказаний автомобіль вчинив наїзд поліцейський автомобіль, з якого вийшли інспектори ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та намагались витягти водія вищевказаного автомобіля. В цей час він самостійно залишив автомобіль, в якому перебував в якості пасажира, однак з невідомих причин був примусово супроводжений поліцейськими до їх службового автомобіля. В подальшому інспектором було складено протокол про керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Протокол було складено на ОСОБА_4 та підписано апелянтом.

Зауважує, що відмовився проходити огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер з тих підстав, що він не перебував за кермом автомобіля, а був лише його пасажиром.

Вважає, що судом, за відсутністю у справі належних доказів, не було встановлено, а тому і не доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а лише факт перебування останнього в авто в якості пасажира.

Вказує на те, що працівники поліції, зупиняючи транспортний засіб порушили вимоги ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», оскільки водій правил дорожнього руху не порушував і законних підстав зупиняти даний транспортний засіб у працівників поліції не було.

Наголошує на тому, що складені протоколи про адміністративне правопорушення серії ААД №482135 та №482136 від 09.08.2023, в яких інспекторами було викривлено та спотворено інформацію про подію та до яких було вписано завідомо неправдиві дані щодо місця проживання апелянта, внесення невірного прізвища водія т/з, відсутності водійського посвідчення у апелянта та підробки підпису апелянта, свідчить про те, що вказані протоколи були складені з порушенням вимог ст.ст. 262, 255,256 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122-2 та ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_2 09 серпня 2023 року о 13 год 02 хв в стані алкогольного сп`яніння та не виконання останнім вимог працівників поліції про зупинку транспортного засобу за допомогою спеціальних світлових приладів, є доведеним та підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення та іншими матеріалами справи.

Перевіривши під час апеляційного розгляду наявні у справі докази, апеляційний суд вважає, що такий висновок суду не ґрунтується на вимогах закону та обставинах справи про адміністративне правопорушення.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі - Правила), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції.

Невиконання вказаного пункту правил утворюють склад правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо - транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Згідно ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частині 2 статті 251 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу статей 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Вимоги вказаних правових норм не були дотримані судом першої інстанції в повному обсязі.

Так, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є: 1) керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого); 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, коли особі інкримінується керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП), яка керувала транспортним засобом.

Тобто доказуванню підлягають такі обставини: 1) керування особою транспортним засобом та 2) перебування цієї особи у стані сп`яніння (наркотичного, алкогольного чи іншого) або відмова від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Частиною 1 ст. 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР України (п.2.4 ПДР України).

За положеннями п. 8.9 «б» вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у невиконання водіями вимог працівника поліції, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу (формальний склад).

Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1;

б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу;

в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Суб`єкт адміністративного проступку - спеціальний (водій транспортного засобу, тобто особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.

У постанові від 20 лютого 2019 року по справі №404/4467/16-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

З матеріалів справи вбачається, що 09 серпня 2023 року відносно ОСОБА_1 було складено два протоколи серії ААД № 482135 та серії ААД № 482136.

За змістом вказаних протоколів, ОСОБА_1 09 серпня 2023 року о 13 год 02 хв керував транспортним засобом Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_2 в м. Вознесенську, по вул. Центральній з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження огляду у встановленому порядку з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру Драгер та проїхати в лікарню відмовився. А крім того не виконав вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу за допомогою спеціальних світлових приладів.

Між тим, матеріали адміністративної справи не містять доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_2 .

Відеозапис, що долучений працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення не містить даних щодо керування ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом, натомість з вказаного відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_2 працівниками поліції, з переднього пасажирського сидіння вийшов ОСОБА_1 , який сів в автомобіль працівників поліції і відносно якого було складено протокол серії ААД № 482135 за ч.1 ст. 130 КУпАП та протокол серії ААД № 482136 за ч.1 ст. 122- 2 КУпАП.

До того ж, будь-яких свідків вказаної події, матеріали справи не містять.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_2 09 серпня 2023 року о 13 год 02 хв в м. Вознесенську, по вул. Центральній матеріали справи не містять.

Отже, в матеріалах справи відсутні допустимі та достовірні докази того, що ОСОБА_1 09 серпня 2023 року о 13 год 02 хв керував транспортним засобом Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_2 , а тому недоведеним є факт, що він є суб`єктом відповідальності за вказані в протоколах правопорушення, відповідальність за які передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП, та ч.1 ст. 122- 2 КУпАП оскільки відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння без підтвердження факту, що останній керував транспортним засобом Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_2 в цей час, не утворюють склад правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Разом з тим, недоведений факт керування ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом також свідчить про відсутність підстав вважати, що саме ОСОБА_1 не виконав вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу за допомогою спеціальних світлових приладів та саме він порушив вимоги п.8.9 б ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З огляду на наведене, а також положення статті 62 Конституції України суд першої інстанції помилково дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним 09 серпня 2023 року правопорушення за ч.1 ст. 122-2 та ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки не доведено належними та допустимими доказами наявність в його діях складу вказаних адміністративних правопорушень.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП,

Керуючись статтями 247, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 серпня 2023 року скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122-2 та частиною 1 статті 130 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко