ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2653/23 Справа № 203/5814/23 Суддя у 1-й інстанції - Шрамко Л. Л. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Мухи Сергія Сергійовича на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2023 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю:

захисника Мухи С. С.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 27.09.2023 року о 20 год. 49 хв. в м. Дніпро, пр. Лесі Українки, 43, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 6, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження медичного огляду у встановленому законодавством порядку на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Drager Alcotest та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор № 470459, 470935. Водія відсторонено від керування згідно ст.266 КУпАП. Чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Посилається на те, що у справі відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що транспортний засіб рухався з порушеннями вимог ПДР та був зупинений працівниками поліції. Згідно рапорту працівника поліції факт руху транспортним засобом зафіксований відереєстратором на патрульному автомобілі, проте такий відеозапис до матеріалів справи не долучений. Зазначає, що матеріалами справи не підтверджується повідомлення працівника поліції про надходження інформації з лінії 102 про керування водієм транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння, а також відсутні постанови про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Позиції учасників апеляційного процесу.

Захисник в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу і з підстав, викладених у скарзі просив її задовольнити. Повідомив, що ОСОБА_1 повідомлений про час та дату апеляційного розгляду та просив розглядати справу у його відсутність.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час і дату апеляційного розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив та не подавав клопотання про відкладення судового засідання.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Мотиви апеляційного суду.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги захисника, які зводяться до відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинки апеляційний суд, доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції правильно поклав в основу судового рішення відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 515780 від 27.09.2023; направленні про проходження огляду в медичному закладі; розписці про відсторонення ОСОБА_1 від керування, а також відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису...

Позиція захисника в апеляційній скарзі зводиться до твердження, що у матеріалах справи відсутні докази керування останнім транспортним засобом, оскільки цей факт не підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівника поліції.

З такими твердженнями захисту суд апеляційної інстанції погодитись не може, оскільки КУпАП не встановлює вимог, що ця обставина (керування транспортним засобом) встановлюється тільки відеозаписом або іншими певними видами доказів. Апеляційний суд зауважує, що факт керування може бути встановлений на підставі будь-яких доказів та їх сукупності відповідно до ст. 251 КУпАП.

Факт керування транспортним засобом за обставин, викладених у рішенні суду, підтверджується поясненнями самого ОСОБА_1 , який на відеозаписі знаходиться на місці водія, жодного разу не сказав працівникам поліції, що він не водій, не керував транспортним засобом, що приїхав допомогти цивільній дружині замінити колесо тощо.

Відповідно до відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, зміст яких майже стенографічно викладений в постанові суду першої інстанції, зафіксована обстановка на місці зупинки транспортного засобу, який знаходиться на проїзній частині, коли підходить до водія працівник поліції та пояснює причину зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 не заперечує, що автомобіль не перебував у русі, а просить надати докази законності підстав для його зупинки. Подальші дії ОСОБА_1 були спрямовані для створення перешкод для виконання працівниками поліції своїх службових обов`язків, оскільки останній не надавав свої документи, що посвідчують його особу, називав працівникам поліції анкетні дані іншої особи та інше.

З відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема і порушення мови.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо неповного відеозапису з боді камер поліцейських, є аналогічними з тими, які сторона захисту заявляла в суді першої інстанції, які суд першої інстанції належним чином перевірив та мотивовано відхилив. Так з дослідженого відеозапису слідує, що на ньому зафіксовані усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення та підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння. Відеозапис починається із зупинки транспортного засобу працівниками поліції та самого початку спілкування останніх з водієм. Відеозаписи не містять в собі будь-яких переривань та містять в собі фіксування усього часу події.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду водія як на місці зупинки транспортного засобу поліцейським за допомогою спеціальних технічних приладів, так і від медичного огляду в закладі охорони здоров`я, чим порушив вимогу 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Диспозиція вказаної статті окреслює обставини, які підлягають доведенню в межах справи про адміністративне правопорушення і в даній справі такі обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівника поліції та поясненнями на місці події самого ОСОБА_1 , тому будь-яких сумнівів у правильності та обґрунтованості висновку суду першої інстанції немає.

З огляду на вищевикладене та враховуючи межі доказування у справі про адміністративне правопорушення даної категорії справ, відсутність відеозапису з камер працівників поліції, яких було п`ять, протягом всього часу несення служби на зміні, не свідчить про неповноту судового розгляду та порушення поліцейськими порядку оформлення матеріалів.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції, з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги захисника за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішення, власної оцінки доказів справи та положень КУпАП, які він тлумачать на свій розсуд, ігноруючи їх сукупність та об`єктивність відеозапису.

В апеляційній скарзі містяться також інші доводи, які зводяться до дослівного викладу положень КУпАП, відомчих інструкцій МВС, МОЗ та судової практики Європейського суду з прав людини, без їх належного співвідношення до доказів та фактичних обставин цієї справи, тому не потребують детального аналізу апеляційним судом, оскільки не мають вирішального значення у цьому провадженні, виходячи із предмету та меж доказування у даній категорії справ, а правова оцінка та мотиви апеляційного суду по всім ключовим доводам сторони захисту, на які захисник акцентував увагу в судовому засіданні та апеляційній скарзі, викладені вище.

Застосовуючи такий підхід, апеляційний суд виходить з усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо мотивування судового рішення. І хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 р., заява № 4909/04, § 58). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання (рішення у справі Van de Hurk проти Нідерландів, § 61), проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені (рішення у справі Boldea проти Румунії, § 30).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про залишення оскарженої постанови суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Мухи Сергія Сергійовича залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун