Справа № 136/1934/23
Провадження № 33/801/1137/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шпортун С. В.
Доповідач: Ковальчук О. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О. В., розглянувши апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_1 його матері ОСОБА_2 на постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 06 листопада 2023 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , неповнолітнього, ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2023 року постановою Липовецького районного суду Вінницької області визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП, та застосовано до нього захід впливу у виді попередження.

15 листопада 2023 року, не погодившись з цією постановою, законний представник ОСОБА_1 його матір ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вона вказала, що у протоколі про адміністративне правопорушення не значиться жодних ознак сп`яніння ОСОБА_1 , ознак його п`яного вигляду, які б ображали людську гідність і громадську мораль, що є визначальним та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду скасувати з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії №622999 від 05 жовтня 2023 року ОСОБА_1 04 жовтня 2023 о 21 год. 00 хв. по вул. Соборній в с. Зозів, Вінницького району Вінницької області в громадському місці, а саме на території гуртожитку Зозівського ПАЛ перебував у п`яному вигляді, чим ображав людську гідність і громадську мораль, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 178 КУпАП.

Згідно пояснень, відібраних працівником поліції у ОСОБА_1 , останній пояснив, що 10 жовтня 2023 року біля 21 год. 00 хв. разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в с. Зозів по вул. Соборній біля гуртожитку спричинили незначні тілесні ушкодження ОСОБА_5 , який приніс до гуртожитку речовину, схожу на наркотичну. Спричинивши тілесні ушкодження ОСОБА_5 , вони хотіли його провчити, щоб він більше не приносив наркотичні засоби до гуртожитку. ОСОБА_1 також вказав, що він та ОСОБА_6 сьогодні були напідпитку, вдень пили пиво (а. с. 3).

У поясненнях, відібраних працівником поліції у ОСОБА_7 , він вказав, що того ж дня він з ОСОБА_8 сидів біля магазину. Вони побачили, що до гуртожитку зайшов ОСОБА_9 . Коли ОСОБА_9 вже йшов на другому поверсі, вони підійшли до нього і ОСОБА_10 почав виганяти його з гуртожитку. У ОСОБА_10 з ОСОБА_11 виникла сварка на підвищених тонах, конфлікт переріс у бійку, в наслідок чого ОСОБА_10 наніс йому один удар в груди, потім ОСОБА_10 знову почав повторювати (а. с. 4).

ОСОБА_12 у своїх поясненнях поліцейським повідомив, що 04 жовтня 2023 року близько 20 год. 00 хв. до гуртожитку підійшов його одногрупник ОСОБА_9 , який, як йому відомо, вживає та розповсюджує наркотичні засоби. З ОСОБА_10 був його знайомий ОСОБА_1 , який в правій кишені його спортивних штанів знайшов згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору в подрібненому стані. Коли ОСОБА_9 вийшов з гуртожитку, то він і ОСОБА_13 вирішили знайти ОСОБА_14 , провчити його, щоб він більше так не приходив до гуртожитку і не приносив наркотичні засоби. Під час розмови вони хотіли дізнатись в ОСОБА_11 кому він приніс наркотичну речовину, але він не зізнався. Також ОСОБА_3 вказав, що ОСОБА_11 вдарив його брат ОСОБА_6 та ОСОБА_13 (а. с. 5).

У поясненнях, відібраних працівником поліції у ОСОБА_15 , він вказав, 04 жовтня 2023 року приїхав до своєї знайомої ОСОБА_16 , жительки с. Зозів. Приблизно біля 21 год. 00 хв. він знаходився біля гуртожитку Зозівського ПАПУ, в цей час до нього підійшли ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_13 , які почали провокувати його до бійки. В свою чергу його дівчина зателефонувала до вихователя ОСОБА_17 і попросила про допомогу. Він сказав, що не хоче бійки, але хлопці не реагували на зауваження. Хлопці не чули вихователя і все таки почали бити. Першим його вдарив ОСОБА_3 , а потім до нього приєднався ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , вказані хлопці були напідпитку (а. с. 6).

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 278 КУпАП при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд вирішує питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 ст. 178 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого коментованою статтею, полягає у розпиванні спиртних напоїв у громадських місцях і появі в громадських місцях у п`яному вигляді. Громадське місце - це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіони (Закон України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення»).

Об`єктивна сторона діяння «розпивання спиртних напоїв у громадських місцях» полягає виключно в активних діях з вживання спиртних напоїв. Протиправним є розпивання будь-яких спиртних напоїв горілки, коньяку, вин, самогону чи інших алкогольних напоїв домашнього виготовлення. Що стосується розпивання у громадських місцях одеколонів, лосьйонів, політури та інших одурманюючих рідин на спиртовій основі, то такі дії також слід розцінювати як адміністративний проступок. Досягнення стану алкогольного сп`яніння є не обов`язковим, оскільки достатньо одного факту їх розпивання в місцях, спеціально не встановлених для цих цілей. Сутність поняття «розпивання» охоплює не тільки сам факт вживання спиртного напою, але й дії, що передують йому (наприклад, розливання спиртного напою в стакани).

Іншим видом дій, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, є поява в громадських місцях у нетверезому стані, що ображає людську гідність і громадську мораль, під якою необхідно розуміти: поведінку особи у стані сп`яніння, яка явно порушує загальновизнані норми (непристойні висловлювання або жести, грубі вигуки, нав`язливе ставлення до громадян тощо); коли порушник має непристойний зовнішній вигляд, що викликає відразу (брудний, мокрий, розстебнутий одяг тощо); через сп`яніння особа повністю чи значною мірою втратила орієнтування (безцільно стоїть чи безцільно пересувається з місця на місце, у неї порушена координація рухів, звідси - нестійкість, хитка хода); п`яний повністю безпорадний (у непритомному стані). До того ж не має значення вид ужитого напою, що містив алкогольну складову (це може бути пиво або інший слабоалкогольний напій), які не віднесені до спиртних напоїв та розпивання яких у громадських місцях не заборонено.

Не можна притягувати до адміністративної відповідальності тільки за сам факт появи у п`яному вигляді у громадському місці, якщо поведінка особи при цьому є пристойною.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі прямого або непрямого умислу.

Суб`єктом правопорушення може бути особа, якій виповнилося 16 років.

Суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише за наявності всіх елементів складу адміністративного правопорушення: об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту, суб`єктивної сторони.

Постановляючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що обставина перебування у п`яному вигляді ОСОБА_1 , яка викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджена належними та допустимим доказами, адже будь-яких лабораторних досліджень, які підтверджували те, що останній перебував в стані алкогольного сп`яніння, не було проведено, в самому протоколі жодних ознак даного стану не зазначено, а також не вказано того, що він мав неохайний вигляд та інформації з приводу того, що у нього була порушена координація рухів. Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення також не висвітлено, яким чином своїми діями ОСОБА_1 ображав людську гідність і громадську мораль, вказівки на конкретні непристойні висловлювання, жести, грубі вигуки, нав`язливе ставлення до громадян ОСОБА_1 такий протокол не містить.

Натомість наведені вище письмові пояснення не є доказами правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки особи, які надали такі пояснення, окрім особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судовому засіданні суду першої інстанції не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень згідно ст. 384 КК України, а тому їх пояснення не можуть бути беззаперечними доказами вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП. Натомість у апеляційній скарзі заперечується факт визнання ОСОБА_1 вини у вчиненому правопорушенні. Крім того у матеріалах справи відсутні оригінали цих пояснень, а наявні ніким не завірені копії, текст яких частково є нечитабельним.

З урахуванням наведеного, доводи законного представника ОСОБА_1 є обґрунтованими та заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 270 КУпАП інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники), які мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; від імені особи, інтереси якої вони представляють, приносити скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу.

Згідно з Рекомендацією N R (87) 20 Комітету міністрів державам-членам Ради Європи «Про соціальний вплив на злочинність неповнолітніх» при відправленні правосуддя стосовно неповнолітніх слід, зміцнювати правовий статус неповнолітніх під час розгляду справи, у тому числі під час розслідування поліцією, визнаючи, крім іншого: право використовувати захисника, який може, у разі необхідності, бути офіційно призначений і послуги якого оплачує держава; право на присутність батьків або іншого законного представника, які мають бути поінформовані з самого початку процесу.

За вимогами п. 7 Мінімальних стандартних правил ООН, що стосується відправлення здійснення правосуддя щодо неповнолітніх, право мати адвоката та право на присутність батьків є основними процесуальними гарантіями захисту прав неповнолітніх.

Таким чином, забезпечення права на захист неповнолітньої особи при її притягненні до будь-якого виду юридичної відповідальності здійснюється шляхом обов`язкового залучення законного представника.

Разом з тим, суд першої інстанції не надав належну оцінку тій обставині, що матеріали справи не містять даних про те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно неповнолітнього ОСОБА_1 були присутні його законний представник або захисник, що є порушенням його права на захист.

За змістом ст. 62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

У рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 2 ст. 284 КУпАП передбачено, що постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Враховуючи наведене та керуючись принципом доведеності вини поза розумним сумнівом, апеляційний суд вважає недоведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП, тому вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою закрити вказане провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 247, 284, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_1 його матері ОСОБА_2 задовольнити, постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 06 листопада 2023 року скасувати, а провадження у цій справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук