КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи : 753/2065/23
Номер провадження : 33/824/1709/2023
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 квітня 2023 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Попової Г.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою суддя стягнув з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Як встановлено постановою судді, 25.01.2023 року о 13 год. 25 хв. водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «KIA CERATO», д.н.з. НОМЕР_1 , по проспекту Бажана (біля метро Осокорки) у м. Києві, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водійвідмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Дарницького районного суду м. Києва від 03.03.2023 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції допущено спрощений підхід до розгляду зазначеної справи, не надано правової оцінки тим доказам, які надано поліцейським, внаслідок чого було винесено незаконне рішення.

Зокрема, як зазначає апелянт, суд не взяв до уваги, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилаючись на положення ст.ст. 251, 256 КУпАП, апелянт вважає, що в порушення вказаних норм, судом не вирішено питання та не взяті до уваги порушення щодо неправильності складання протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення, що призвело до неналежного та не всебічного розгляду справи.

Крім цього, посилаючись на положення ст. 266 КУпАП, якими регулюється процедура огляду на стан сп`яніння, апелянт звертає увагу на те, що в матеріалах справи не має доказів, які б підтверджували дотримання працівниками поліції цієї процедури, а тому складений ними протокол про адміністративне правопорушення, не може бути доказом у справі.

При цьому, як стверджує апелянт, причина зупинки його автомобіля, працівниками поліції не повідомлялась, у ході бесіди з поліцейськими, виявлені ознаки сп`яніння йому також не повідомлялись, направлення на огляд з метою визначення стану сп`яніння не вручалось, а протокол про адміністративне правопорушення був складений за відсутності ОСОБА_1 , а тому, як вважає останній, вказаний протокол не може бути визнаний належним та допустимим доказом, оскільки його було складено із порушенням вимог чинного законодавства.

Апелянт також звертає увагу на те, що час складення направлення «13 год. 25 хв.» не відповідає дійсності, оскільки згідно даних відео реєстратора працівників поліції, у зазначений час лише відбулась зупинка автомобіля, яким керував ОСОБА_1 .

Також, як зазначає апелянт, суд першої інстанції не тільки не надав уваги жодному з наведених у скарзі фактів, а й взагалі не досліджував дотримання процедури проведення огляду на стан сп`яніння, відхилив доводи про порушення поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП під час проведення огляду, та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735.

Крім того, апелянт вказує на те, що суд першої інстанції, безпідставно послався як на доказ по справі, на відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського, який є додатком до протоколу, складеним з численними порушеннями Інструкції з оформлення адміністративних матеріалів та КУпАП.

Таким чином, апелянт вважає, що суд першої інстанції спрощено підійшов до розгляду справи, а тому, постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Попової Г.Г.,які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та доводи поданої ним апеляційної скарги вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зокрема, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 462751 від 25 січня 2023 року, який було складено щодо ОСОБА_1 , вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як обґрунтовано зазначається в оскаржуваній постанові, підтверджується також відеозаписом з нагрудного відеореєстратора № 472344 працівника патрульної поліції, на якому зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку.

При цьому, суддя не тільки надала належну правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, а й навела відповідні мотиви того, чому вона не взяла до уваги пояснення особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності та її захисника, в яких вони зазначали про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Погоджуючись із висновками судді, яка розглядала дану справу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до вимог п. 2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735).

Як передбачено пунктами 6, 7 розділу І. Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;лікарем закладу охорони здоров`я.

Крім цього, як прямо передбачено п. 12 розділу ІІ. Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У відповідності до вимог, передбачених п. 6 розділу Х. Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (надалі - Інструкція від 07.11.2015 року № 1395), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Водночас, згідно вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, яка має вищу юридичну силу в порівнянні з Інструкцією від 07.11.2015 року № 1395, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з цим, приймаючи до уваги встановлений та зафіксований за допомогою технічних засобів відеозапису факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я поліцейський, у відповідності до наведених вище вимог законодавства, обґрунтовано склав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , в якому зазначив ознаки наркотичного сп'яніння та дії водія щодо ухилення від проходження огляду.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не може погодитися з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що матеріалами справи не доведено його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки всупереч вказаним доводам, висновки судді щодо доведеності вини останнього у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які не викликають сумнівів у своїй достовірності та оцінені судом у відповідності до вимог, передбачених ст. 252 цього Кодексу.

Що ж стосується тверджень ОСОБА_1 про те, що матеріали справи не містять відомостей про причини зупинки його транспортного засобу, у зв'язку з чим всі наступні вимоги працівників поліції не були обов'язкові до виконання, то вони є не тільки безпідставними, а й такими, що спростовуються самим апелянтом, оскільки, описуючи у скарзі хронологію подій пов'язаних з порушенням відносно нього справи про адміністративне правопорушення, він сам зазначає про те, що його було зупинено на блок-посту, що в умовах воєнного стану є цілком правомірним, а громадяни, в тому числі водії транспортних засобів, зобов`язані виконувати вимоги працівників поліції, які не суперечать положенням законодавства, зокрема п. 2.5 ПДР України.

Безпідставним слід визнати також посилання апелянта на те, що поліцейськими йому не було роз`яснено, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки, згідно вимог ч. 2 ст. 68 Конституції України, незнання законів не звільняє від юридичної, в даному випадку адміністративної, відповідальності.

З огляду на вищенаведене, перевіривши наявні у справі докази, вважаю, що доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не спростовують правильності та законності постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року, а тому не можуть бути визнані обґрунтованими та служити законними підставами для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, за наслідками розгляду цієї скарги, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнутодо адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Сирбул О.Ф.