Постанова

Іменем України

28 листопада 2023 року

м. Київ

провадження №33/824/5073/2023

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О. Ф.

за участю захисника ОСОБА_1 - Попченкової Ірини Миколаївни

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Попченкової Ірини Миколаївни

на постанову Святошинського районного суду м. Києва

в складі судді Шум Л. М.

від 11 жовтня 2023 року

у справі №759/12854/22 Святошинського районного суду м. Києва

про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП

громадянина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, який проживає за адресою:АДРЕСА_1

У С Т А Н О В И В:

17 вересня 2022 року лейтенантом поліції Мазуром В. О. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №377647 про те, що громадянин ОСОБА_1 , 17.09.2022, о 20 год. 00 хв., на вул. Берковецька, 6, в м. Києві, (паркувальний майданчик ТРЦ «Епіцентр»), керуючи автомобілем «LandRover», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, при повороті ліворуч не надав переваги в русі ТЗ «Honda», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався з правого боку, в результаті чого відбулося зіткнення, чим порушив п. 15.13 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

До протоколу долучено схему місці ДТП та пояснення.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративногоправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, в частині встановлення вини ОСОБА_1 , захисникОСОБА_1 - Попченкова І. М. подала апеляційну скаргу, в якій посилаласьна неправильнезастосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги щодопорушення судом норм процесуального права, вказалана те, що місцевий суд, закриваючи провадження у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, помилково та передчасно встановив вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

При цьому скаржник посилалася на те, що п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень встановлення вини особи у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Додала, що місцевий суд не звернув уваги, що на підставі ч. 3 узагальненого науково-консультативного висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Резюмувала, що суд першої інстанції, спираючись лише на висновок судової автотехнічної експертизи не зауважив, що у даному висновку зазначено також про порушення правил ПДР іншим учасником ДТП. Суд не досліджував наявний у матеріалах справи відеозапис та не допитував свідків, чим допустив неповноту встановлення обставин справи.

За вказаних обставин просила скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 11.10.2023 та викласти мотивувальну частину постанови у новій редакції та закрити справу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, без встановлення вини ОСОБА_1 .

У судове засідання, призначене на 13.11.2023 ОСОБА_1 та його захисник Попченкова І. М. не з`явилися, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені своєчасно та належним чином.

На адресу суду надійшло клопотання від захисника ОСОБА_1 - Попченкової І. М. про відкладення розгляду справи, як задоволено апеляційним судом та відкладено розгляд справи на 28.11.2023

У судовому засіданні 28.11.2023 захисник ОСОБА_1 - Попченкова І. М. надала пояснення, тотожні зазначеним в апеляційній скарзі, підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити з підстав наведених в ній.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника ОСОБА_1 - Попченкової І. М., вивчивши та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого с. 124 КУпАП та закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на положення ст. ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Правовий аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що застосування п. 7 ч. 1 ст. 274 КУпАП можливе лише у випадку встановлення судом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні такого правопорушення провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 274 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі №910/18319/16 та від 16 квітня 2019 року у справі №927/623/18.

Отже, аналіз положень ст. 38 та п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП свідчить про те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, вказаних у п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була б відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Аналогічні висновки містяться у рішеннях ЄСПЛ, який, здійснюючи тлумачення положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказує, що встановлення вини особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, є правильним навіть при закритті провадження у справі за строками давності і не порушує презумпції невинуватості особи (рішення ЄСПЛ від 25 серпня 1987 року «Лутц проти Німеччини»).

З урахуванням наведеного, встановлення вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.

А відтак, доводи апеляційної скарги про те, що суд закриваючи провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не повинен був встановлювати вину ОСОБА_1 не приймаються апеляційним судом з огляду на вищевикладене.

Скаржник помилково посилається на узагальнений науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України з огляду на те, що такий висновок має консультаційний характер, не є джерелом права, а відтак не є обов`язковим до застосування судами.

Апеляційний суд погоджується, з доводами скаржника, про те, що судом не зазначено мотивів відхилення клопотання про допит свідків, разом з тим такі обставини не призвели до неправильних висновків суду. Крім того, таке право скаржника відновлено шляхом апеляційного перегляду справи, однак, скориставшись таким правом на власний розсуд, клопотань скаржник не заявляв, а доказів не долучав. Більше того, ОСОБА_2 визначена потерпілою у даному провадженні, відтак допит її можливий у якості потерпілої особи, а поліцейський, який склав протокол про адміністративне правопорушення не може бути залученим як свідок.

Скаржник посилався також на те, що у висновку судового експерта також зазначено про наявність порушень п. 19.1 ПДР України в діях іншого учасника ДТП ОСОБА_2 . Дійсно, у висновку зазначено, що при перегляді відеозапису з камери зовнішнього спостереження видно, що до моменту зіткнення автомобіль «Honda» рухався без увімкнених світлових пристроїв, однак враховуючи, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться у межах складеного протоколу лише відносно ОСОБА_1 , доводи апеляційної скарги щодо наявності в діях водіїв автомобіля «Honda», д.н.з. НОМЕР_2 , порушень ПДР України, не можуть бути предметом даного апеляційного розгляду.

Більше того, у вказаному висновку судового експерта, останній зазначив, що причиною настання даного зіткнення є невідповідні дії автомобіля «LandRover», д.н.з. НОМЕР_1 ,ОСОБА_1 , який під час здійснення повороту ліворуч не надав перевагу у русі автомобілю «Honda», д.н.з. НОМЕР_2 .

Вказані обставини підтверджуються і відеозаписом з камери спостереження, з яких вбачається, що автомобіль «LandRover» при зміні руху не надав перевагу в русі автомобілю «Honda», який рухався без увімкнених світлових приладів.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що у даній справі судом вірно встановлено порушення ОСОБА_1 п. 16.12 ПДР, однак у даній справі не встановлювався причинно-наслідковий зв`язок між порушенням останнім п. 16.12 ПДР та ступенем вини у завданні шкоди.

Такий причино-наслідковий зв`язок та ступінь вини кожного з учасників ДТП повинен встановлюватися в рамках провадження про відшкодування збитків, тобто в рамках цивільного провадження.

Таким чином, закриваючи провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу, суду першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Попченкової Ірини Миколаївни - залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду Київської області від 11 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. Ф. Мазурик