Справа № 526/1003/23
Провадження № 3/526/482/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2023 року суддя Гадяцький районний суд Полтавської області Максименко Л.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділу поліції №1 Миргородського РВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП не встановлений,

за ст. 122-4, ст.124 та ч.4 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

10 березня 2023 року о 19 год 20 хв по вул. Полтавській в м.Гадяч, Миргородського району водій ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом MERSEDES-Benz ML-270, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не витримав дистанцію та не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем Volkswagen Transporter, який рухався попереду. Після чого, залишив місце ДТП, до якого був причетний.

Згідно протоколу, ОСОБА_1 після скоєного ДТП вживав алкоголь до проведення медичного огляду на стан сп`яніння. Результат огляду на стан сп`яніння 3,36 ‰.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі та надав суду пояснення, що свою вину у скоєнні ДТП визнає в повному обсязі. Про вживання ним алкоголю не заперечував, але пояснив, що алкогольні напої він вживав того дня, що і призвело до ДТП, це він пояснював і працівникам поліції. Підтвердженням своїх пояснень, він вважає і показники приладу Драгер. Оскільки, протокол ним підписаний не був, то і яку частину статті 130 КУпАП застосували працівники поліції знати не міг. Тому, при розгляді справи просив суд звернути увагу на його пояснення, докази по справі та призначити йому покарання за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою суду від 31 травня 2023 року справи об`єднані в одне провадження.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та 124 КУпАП підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема даними протоколів про адміністративні правопорушення, схемою місця ДТП, поясненнями учасників, відеозаписом подій та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, зокрема, п.12.1., п.13.1 та ст. 1224 КУпАП України - залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, що є порушенням п. 2.10 а ПДР.

Розглядаючи матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.4 ст. 130 КУпАП, слід звернути увагу на наступні обставини.

З переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться в салоні патрульного автомобіля та дає пояснення з приводу обставин дорожньо транспортної пригоди, має явні ознаки алкогольного сп`яніння та вказує, що вживав алкоголь як до так і після ДТП, частково дезорієнтований. Місце події покинув саме через перебування в стані алкогольного сп`яніння. Після проведення освідування на стан сп`яніння, за результатами приладу Драгер від 10.03.2023 отримано показник -3,36 ‰,

З пояснення потерпілого ОСОБА_2 вбачається, що він на автомобілі зупинився на перехресті вулиць міста Гадяч на червоне гасло світлофора перед пішохідним переходом та водій іншого авто здійснив наїзд на його авто і відразу ж втік з місця пригоди. Водій даного автомобіля був у неадекватному стані.

ОСОБА_1 в письмових поясненнях до суду стверджує, що того дня вживав спиртні напої, після чого в стані алкогольного сп`яніння сів за кермо та допустив ДТП.

Також слід зазначити, що при складанні протоколу поліцейськими чітко було визначено, що ОСОБА_1 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння Враховуючи його фізіологічні властивості, стан сп`яніння не міг настати так швидко, якби він вживав алкоголь після ДТП. Також на відео ОСОБА_1 та в своїх поясненнях не заперечує вживання ним алкоголю до настання ДТП. Дані пояснення підтверджуються і результатами приладу Драгер, який становить 3,36 ‰, тому є глибокі сумніви, що ОСОБА_1 вжив алкоголь в такій кількості, яка за незначний проміжок часу дав показник вмісту алкоголю в організмі 3,36 ‰.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до положень ст. ст. 245, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо, а також іншими документами.

Для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи суддя повинен дослідити та оцінити за своїм внутрішнім переконанням усі обставини та докази по справі в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.

Порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння визначено ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 N 1452/735 (далі Інструкції).

Згідно п. п. 1.6, 1.7 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, встановлено у судовому засіданні даними відеозапису, його поясненнями та іншими дослідженими матеріалами справи.

Відповідно до матеріалів справи дії ОСОБА_1 кваліфіковано працівниками поліції за ч.4 ст.130 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність, у тому числі, за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю, алкоголю.

Проте в ході розгляду справи встановлено, що дії ОСОБА_1 невірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 130 КУпАП, оскільки останній вже перебував в стані алкогольного сп`яніння на момент ДТП.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 N 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям "правопорушення".

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄСПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄСПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.97, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч.4 ст.130 КУпАП на ч.1 ст. 130 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує права особи та не погіршує його становище.

З урахуванням наведеного, вважаю, що ОСОБА_1 слід визнати винним за ч.1 ст. 130 КУпАП та кваліфікувати його дії як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд вважає, що ОСОБА_1 слід піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу з одночасним позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів, оскільки керування транспортними засобами у стані сп`яніння несе громадську небезпеку і може потягнути за собою більш тяжкі наслідки. Крім того протиправна поведінка свідчить про неналежне відношення до забезпечення безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом - джерелом підвищеної небезпеки. Суд вважає, що саме таке адміністративне стягнення буде необхідним і справедливим з метою запобігання вчинення правопорушень в подальшому.

Відповідно до ст. 401 КУпАП у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що визначено Законом України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 401, 124, 130 ч.1, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу:

за ст. 122-4 КУпАП в розмірі 15 (п`ятнадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень;

за ст. 124 КУпАП в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

за ч. 1 ст. 130 КУпАП в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ч.2 ст. 36 КУпАП накласти остаточно на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу за ч.1 ст. 130 КУпАП в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягти з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення та судовий збір вноситься особою, що притягнута до адміністративної відповідальності в установу банку України.

Штраф має бути сплачений особою, що притягнута до адміністративної відповідальності, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу 34000 грн., а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд.

Суддя: Л. В. Максименко