Дата документу 01.12.2023
Провадження № 3/334/3695/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Філіпова І.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення яка надійшла з національної поліції України Головного управління національної поліції в Запорізькій області Пологівський районний відділ поліції відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ФОП, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 160 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

У відношенні ОСОБА_1 складено протокол ВАВ№889408 про адміністративне правопорушення від 08.11.2023 за ч. 1 ст. 160 КУпАП, відповідно до якого 08.11.2023 року о 11 год. 40 хв. ОСОБА_1 у АДРЕСА_2 , здійснював торгівлю з рук продуктами харчування у невстановленому законом місці.

ОСОБА_1 в судовому засіданні не визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 160 КУпАП, зазначає, що він ФОП та здійснював підприємницьку діяльність з причепу у відповідності до закону.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази, долучені до справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Диспозиція ч. 1 ст. 160 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за торгівлю в містах з рук на вулицях, площах, у дворах, під`їздах, скверах та в інших невстановлених місцях.

Як вбачається з матеріалів протоколу жодних письмових пояснень у ОСОБА_1 під час складання такого всупереч вимогам ст. 245КУпАП не було відібрано .

Окрім того, санкцією ч. 1 ст. 160 КУпАП передбачено безальтернативне застосування додаткового адміністративного стягнення у вигляді конфіскації предметів торгівлі.

Відповідно до вимог статті 29 КУпАП конфіскації підлягає лише предмет який є у приватній власності правопорушника.

Однак, в матеріалах справи також відсутні докази на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 , є власником товару, який був безпосереднім об`єктом правопорушення.

При цьому, долучена до матеріалів справи роздруківка фотографії підлягає критичній оцінці, оскільки вона містить зображення овочів та фруктів, без жодних пояснювальних написів щодо власника предметів торгівлі.

Таким чином, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, не було встановлено власника товару, який був безпосереднім об`єктом правопорушення за адресою: м. Запоріжжя, Ладозька, 32, оскільки до обов`язку найманих працівників не входить обов`язок отримання відповідного дозволу на право торговельної діяльності.

До того ж, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 160 КУпАП така особа повинна здійснювати торгівлю з рук у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради.

Разом з тим, до матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1ст. 160 КУпАП не додане рішення про встановлення місць, де торгівля не заборонена, а також не надано жодних доказів що торгівля у вказаному місці заборонена.

У судовому засіданні ОСОБА_1 стверджував, що він ФОП та здійснює торгівлю у відповідності до закону, проте він також не надав суду доказів на підтвердження вказаних обставин.

Водночас, під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 256836 від 31.07.2023 року, працівниками поліції, за наявності достатніх підстав, на їх думку, вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 160 КУпАП, у порушення ч.ч. 1, 2 ст. 265 КУпАП не вилучено предмети (речі), які були безпосереднім об`єктом правопорушення, що ставить під сумнів наявність події правопорушення, вказаного у даному протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є беззаперечним доказом на доведення провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N 7460/03), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 160 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді конфіскації предметів торгівлі, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Частиною 1ст. 160 КУпАП передбачена адміністративна відповідальності за торгівлю в містах з рук на вулицях, площах, у дворах, під`їздах, скверах та в інших невстановлених місцях. Диспозиція ч. 1 ст.160КУпАП має бланкетний характер , а протокол не містить посилання на відповідний нормативний акт.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та вищевказані рішення ЄСПЛ, які, згідно ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», обов`язкові і для працівників Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом по справі, всупереч вимог ст. 256 КУпАП, не містить відомостей стосовно об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 160 КУпАП, щодо зазначення конкретних фактів порушення ОСОБА_1 приписів Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів.

Крім того, з матеріалів справи слідує те, що працівниками поліції не встановлено самого факту торгівлі, оскільки в справі відсутні як свідки правопорушення, так і інші докази придбання будь-ким товару у ОСОБА_1 .

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Аналізуючи докази по справі, суд дійшов висновку, що провадження по справі щодо ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.160 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 283, 284КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 160 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: Філіпова І. М.