Номер провадження 3/521/8693/23
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.06.2023 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого Поліщук І.О.

при секретарі Димитрової Н.І.

представника Одеської митниці Держмитслужби Євдокимова Д.А.

захисника ОСОБА_1 адвоката Казарян І.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Одесі справу № 0357/50000/23, що надійшла 27.04.2023 року з Одеської митниці Держмитслужби відносно гр. України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Мелітополь, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , студента Національного університету Дніпровська політехніка, паспорт НОМЕР_1 , виданий 30.08.2018 органом 2318, про порушення митних правил, передбачених ч.1 ст. 483 МК України,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшов протокол № 0357/50000/23 від 03.03.2023 про порушення митних правил з відповідними матеріалами у відношенні громадянки України ОСОБА_1 за ознаками скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

З протоколу про порушення митних правил вбачається, що 03.03.2023 року приблизно о 01 год. 13 хв. в зону митного контролю в напрямку руху «В`їзд» п/п «Орлівка-Ісакча» митного поста «Орлівка» Одеської митниці заїхав автомобіль марки «DAEWOO LANOS», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням громадянки України ОСОБА_2 .

Вказані громадяни обрали «зелений коридор» та надали контрольний талон для проходження митного контролю по «зеленому коридору», чим своїми діями заявили про те, що переміщувані ними через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо переміщення через митний кордон України.

При візуальному огляді та усного опитування, в порядку ст. 342 МК України, громадяни заявили посадовій особі митного органу про наявність у них виключно особистих речей та відсутність товарів (предметів), які заборонені (обмежені) до переміщення через митний кордон України або підлягають обов`язковому декларуванню.

В ході проведення митного огляду транспортного засобу марки «DAEWOO LANOS», ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_3 , державний реєстраційний номерний знак України НОМЕР_2 , особистих речей водія та пасажирів у гр. ОСОБА_1 було виявлено валюту в розмірі 2204500,00 грн (два мільйона двісті чотири тисячі п`ятсот гривень). Зазначена валюта переміщувалась з ознаками приховування під светром та курткою та була обмотана харчовою плівкою навколо поясу гр. ОСОБА_1 .

Відповідно до відомостей модуля «Провадження в справах про ПМП» АСМО «Інспектор» та інформації, наявної в реєстрі порушників митних правил ЄАІС, гр. ОСОБА_1 протягом 2022-2023 років не притягувався до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 482, 483 Митного кодексу України.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю з використанням засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого частиною 1 статті 483 Митного кодексу України.

Отже, на думку митного органу, громадянином ОСОБА_1 були вчинені дії, спрямовані на переміщення грошових коштів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

На підставі вищевказаних обставин, посадовими особами митниці був складений протокол про порушення митних правил № 0357/50000/23, за ознаками порушення ч. 1 ст. 483 МК України.

У судовому засіданні громадянин ОСОБА_1 участі не приймав, однак приймала участь його захисник, яка надала заперечення, відповідно до яких просила провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Представник митниці у судовому засіданні вважав, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, винна у вчиненні адміністративного правопорушення, її вина підтверджується зібраними у справі доказами, і тому необхідно притягнути її до відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України та застосувати стягнення відповідно до санкції вказаної статті.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, вислухавши думку учасників процесу, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03.03.2023 року приблизно о 01 год. 13 хв. в зону митного контролю в напрямку руху «В`їзд» п/п «Орлівка-Ісакча» митного поста «Орлівка» Одеської митниці заїхав автомобіль марки «DAEWOO LANOS», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням громадянки України ОСОБА_2 .

Вказані громадяни обрали «зелений коридор» та надали контрольний талон для проходження митного контролю по «зеленому коридору», чим своїми діями заявили про те, що переміщувані ними через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо переміщення через митний кордон України.

При візуальному огляді та усного опитування, в порядку ст. 342 МК України, громадяни заявили посадовій особі митного органу про наявність у них виключно особистих речей та відсутність товарів (предметів), які заборонені (обмежені) до переміщення через митний кордон України або підлягають обов`язковому декларуванню.

В ході проведення митного огляду транспортного засобу марки «DAEWOO LANOS», ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_3 , державний реєстраційний номерний знак України НОМЕР_2 , особистих речей водія та пасажирів у гр. ОСОБА_1 було виявлено валюту в розмірі 2204500,00 грн (два мільйона двісті чотири тисячі п`ятсот гривень). Зазначена валюта переміщувалась під светром та курткою та була обмотана харчовою плівкою навколо поясу гр. ОСОБА_1 .

Відповідно до відомостей модуля «Провадження в справах про ПМП» АСМО «Інспектор» та інформації, наявної в реєстрі порушників митних правил ЄАІС, гр. ОСОБА_1 протягом 2022-2023 років не притягувався до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 482, 483 Митного кодексу України.

Статтею 197 МК України «Обмеження щодо переміщення окремих товарів через митний кордон України» передбачено, що порядок переміщення через митний кордон України валютних цінностей встановлюється Національним банком України.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 року № 2473 транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню митним органам, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок транскордонного переміщення валютних цінностей суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами визначається Національним банком України з урахуванням норм частини першої цієї статті.

Частиною 3 статті 8 Закону України від 21.06.2018 № 2473-УІІІ «Про валюту і валютні операції» визначено, що порядок транскордонного переміщення валютних цінностей суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами визначається Національним банком України з урахуванням норм частини першої цієї статті.

Відповідно до пункту 5, 6 «Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 3, фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/ вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу. Фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/ вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Отже, сума валюти яка може бути законно ввезена, чи фізично переміщена через митний кордон не обмежена, є лише встановлені законодавством порядок та процедура переміщення певного розміру суми: без письмового декларування або за умови письмового декларування.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 5:30 24 лютого 2022 року через військову агресію Російської Федерації проти України на всій території України запроваджено воєнний стан.

Судом встановлено, що на момент вторгнення Російської Федерації в Україну, ОСОБА_1 разом з сім`єю проживав в м. Мелітополі, яке зараз перебуває під тимчасовою окупацією. Дані грошові кошти в розмірі 2204500,00 грн. належали його матері - ОСОБА_3 , яка передала їх своєму сину коли він заради безпеки покидав м. Мелітополь.

Під час війни ОСОБА_1 залишився без домівки, а його сім`я знаходиться далеко. Єдине, що в нього залишилось - сімейні грошові кошти. За такого, хвилюючись за їх безпеку схоронності в дорозі під час війни, ОСОБА_1 вирішив сховати їх під одяг та обернув плівкою для того, щоб вони не висковзнули. У ОСОБА_1 не було наміру приховування від митного контролю відповідних грошових коштів. Такі безпекові заходи були направлені на приховування фінансових цінностей від можливих злочинців, які б мали намір їх незаконно присвоїти. Оскільки мародерства під час війни почастішали, така сума грошей могла привабити злочинців і поставити життя та здоров`я ОСОБА_1 під загрозу.

Із наведеного, суд приходить до висновку про відсутність з боку ОСОБА_1 наміру на приховування грошових коштів від митного контролю, тобто прямого умислу на вчинення митного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 483 МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається скоєним з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачати.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, суддя зобов`язаний повно та всебічно з`ясувати усі обставини справи, зокрема, чи мало місце адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного її вирішення при цьому, встановити істину по справі необхідно з аналізу наявних доказів, які відповідно чинного законодавства, представляють собою будь які фактичні дані, які підтверджують або спростовують ті чи інші обставини і мають суттєве значення для правильного вирішення справи по суті.

Диспозицією ч. 1 ст. 483 МК України передбачено, що відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Встановлений національним законодавством порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України є об`єктом порушення митних правил за ст. 483 МК України. Об`єктивною стороною зазначеного правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України. Під дією мається на увазі активна поведінка (вчинок) особи, в якій відображена зовні її воля і, що спрямована на спричинення певних негативних наслідків.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України або вивезти за межі території України з порушенням встановленого порядку.

Отже, зміст ст. 483 МК України вказує на те, що це правопорушення є навмисним, тобто особа, яка вчиняє такі дії, має усвідомлювати протиправний характер своїх дій, передбачити їх шкідливі наслідки й бажати настання цих наслідків, об`єктивна сторона складу даного правопорушення характеризується діями, спрямованими на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, а суб`єктивна сторона - лише прямим умислом.

Також судом встановлено, що мати ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) є фізичною особою-підприємець з 2018 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2022 рік, обсяг доходу за звітний (податковий) період 2 973 679 (два мільйони дев`ятсот сімдесят три тисячі шістсот сімдесят дев`ять) грн.

Тобто, грошові кошти, які переміщував ОСОБА_1 дійсно мають підтверджене легальне (законне) походження, є суттєвою сумою, оскільки фактично становить засіб для існування та збирались все життя.

Дослідивши докази, які надані до суду митним органом на підтвердження обставин, викладених у протоколі про порушення митних правил, суд не вбачає в цих доказах даних, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 певних дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03.06.2005 року № 8 незаконне переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон України з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів чи способів, що утруднюють їх виявлення, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи одержаних незаконним шляхом або таких, що містять неправдиві дані.

Спеціально виготовлене сховище це виготовлене з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України, а також обладнані та пристосовані з цією метою конструктивні ємності чи предмети, які попередньо піддавалися розбиранню, монтажу тощо.

Згідно з п. 18 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03.06.2005 року суди при притягненні осіб до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за які передбачено обов`язкову конфіскацію предметів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками) та транспортних засобів, що використовувалися для переміщення товарів через митний кордон України, також мають враховувати: обсяги конструктивних змін, внесених у ці предмети або транспортні засоби з метою приховування товарів; співвідношення вартості й кількості товару, який був предметом порушення митних правил з вартістю транспортного засобу, в якому цей товар переміщувався; інші обставини, - та за наявності підстав обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі статті 22 КпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не виготовляв і не пристосовував спеціальних сховищ в автомобілі для переміщення валюти через митний кордон України, а зберігав під светром та курткою, грошові кошти були обмотані харчовою плівкою навколо поясу гр. ОСОБА_1 , для запобігання крадіжки або випадкової втрати.

Дослідивши наявні докази, надані митним органом, суд не вбачає в них будь-яких даних, які б спростовували позицію сторони захисту, оскільки ці докази не підтверджують, що вилучені грошові кошти переміщувалися у спеціально виготовленому сховищі, яке було виготовлене з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України, а також обладнано та пристосовано з цією метою конструктивними ємностями чи предметами, які попередньо піддавалися розбиранню, монтажу тощо.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто, в такому випадку міжнародно - правові норми мають пріоритетне значення.

17.07.1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, a також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ, судові рішення, якими застосовується конфіскація майна, є втручанням в право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на повагу власності.

Необхідно дослідити, чи буде досягнуто необхідний справедливий баланс завдяки втручанню між захистом права власності та вимогами загального інтересу суспільства у разі конфіскації тимчасово вилученої валюти. ЄСПЧ вважає, що не буде досягнуто, якщо відповідний власник майна буде змушений нести «особистий та надмірний тягар».

Аналізуючи обставини справи можливо констатувати, що немає жодних ознак того, що ОСОБА_1 навмисно прагнув обійти митні правила. Під час опитування він повідомив посадовій особі митниці, що має готівку, канал руху «зелений коридор» був обраний водієм автомобілю в якому переміщувався ОСОБА_1 в якості пасажиру.

При цьому слід врахувати що ОСОБА_1 , яке дуже молодою людиною (19 років).

ЄСПЧ наполягає на тому, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення.

Немає жодних доказів того, що особа могла би завдати будь-якої серйозної шкоди державі: вона не ухилялася від сплати митних зборів або будь-яких інших зборів і не завдала будь-якої іншої майнової шкоди державі, тому конфіскація всієї не задекларованої суми грошей накладе на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, індивідуальний та надмірний тягар і буде непропорційною до вчиненого правопорушення. Отже, буде порушено статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності.

Предметом безпосереднього регулювання цієї статті є втручання держави в право на мирне володіння майном, права власності на яке добросовісно набуто законним шляхом, зокрема й позбавлення шляхом його витребування на користь держави. В оцінці дотримання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребується.

При цьому, в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини, пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Документально підтверджено легальність походження грошових коштів, які переміщувалися ОСОБА_1 через митний кордон України, зокрема, податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи.

Крім того, необхідно врахувати п. 10 ч. 2 Конвенції про захист заробітної плати № 95 від 1949 року, яка переглянута Конвенцією Міжнародної організації праці №173 від 1992 року про захист вимог працівників у випадку неплатоспроможності роботодавця, і залишає зазначену Конвенцію відкритою для подальшої ратифікації, яка ратифікована Законом № 2996-IV від 19.10.2005 року, де вказано, що «Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.».

Застосовуючи штраф та конфіскацію вказаної валюти, суд фактично позбавить заробітної плати, яку мати ОСОБА_1 ОСОБА_3 заробила в установленому законом порядку своїм важким трудом.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Попри це, хотілося б звернути увагу на те, що процес про адміністративне правопорушення цілком ув`язаний з вищезазначеними презумпціями процесу кримінального, оскільки Європейський суд уже визнавав кримінально-правовий характер норм українського законодавства, якими передбачена відповідальність за адміністративні правопорушення, зокрема, і за порушення митних правил (рішення по справах «Надточій проти України» та «Гурепка проти України»).

Згідно ч. 2 ст. 528 МК України, у справі про порушення митних правил суд (суддя) виносить одну з постанов, передбачених частиною першою статті 527 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 527 МК України, у справі про порушення митних правил суд (суддя), що розглядає справу, виносить, зокрема, постанову про закриття провадження у справі.

Суд, беручи до уваги наведені обставини та керуючись нормами закону, приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, що є підставою для закриття провадження по справі, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно ст. 283 КУпАП України, постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, отже, у зв`язку з закриттям провадження по справі, товари, вилучені митним органом відповідно до протоколу, підлягають поверненню його власнику або уповноваженій ним особі у встановленому законом порядку.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 268, 460, 483, 527, 528, 529 МК України, ч.1 п.1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Вилучені протоколом про порушення митних правил № 0357/50000/23 грошові кошти, повернути власнику або уповноваженій особі в установленому законом порядку.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі протягом десяти днів з дня винесення постанови

Суддя Поліщук І.О.