Справа № 591/3755/23 Провадження № 3/591/1411/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 року м.Суми

Суддя Зарічного районного суду м.Суми Сорока М.Р.,за участю секретаря судового засідання Авраменко Д., особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Сумського РУП ГУ НП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. м.Суми, громадянку України, місце проживання та реєстрації АДРЕСА_1 , не працює ,-

за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу, 02.05.2023 року приблизно о 16 год. 20 хв. ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків відносно доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме не приймає участі у вихованні останньої та не створює належні умови для життя, розвитку та навчання дитини та вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_3 свою вину не визнала, пояснила що належним чином виконує свої батьківські обов`язки.

Заслухавши думку ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, слід зробити наступні висновки.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Диспозиція ст. 184 КУпАП є бланкетною та відсилає до інших нормативних актів (законів), відповідно до яких на кожного із батьків або осіб, які їх замінюють, покладена відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи завдано матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 871746 ОСОБА_1 не приймає участі у вихованні дитини.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються тривалий час неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

В той же час, з матеріалів справи не вбачається в яких саме діях чи бездіяльності виражається ухилення від виховання дітей яке вчиняє ОСОБА_1 .

Самі по собі обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути достатніми підставами для висновку про те, що ОСОБА_1 ухиляється чи не виконує покладені на неї обов`язки по вихованню дитини. В протоколі не визначені фактичні підстави, які дозволяють встановити, які дії утворюють склад адміністративного правопорушення, суд з власної ініціативи формулювати склад правопорушення не повинен, що відповідає практиці рішень Європейського суду.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Так, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП, не зібрано та не долучено до матеріалів безперечних доказів, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення .

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В матеріалах справи та в протоколі відсутні будь-які докази, які б указували на факт ухиляння матері від виконання своїх обов`язків, що за своїм змістом не є достатнім для визначення складу правопорушення.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, не доведена.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в адміністративному протоколі не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення відображену в протоколі або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 зазначеного складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст. 184, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10-денного строку до Сумського Апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми.

Суддя М.Р.Сорока