Справа № 135/494/23
Провадження № 3/135/220/23
ПОСТАНОВА

іменем України

31.05.2023 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Корнієнко О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , працюючого ТОВ «Інтер Енерго Сервіс»,

ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

25.04.2023 біля 0 год. 17 хв. в м. Ладижин по вул. Будівельників водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «RENAULT MEGANE SCENIC», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою не визнав, повідомив, що він 25.04.2023 о 0 год. 17 хв. в м. Ладижин по вул. Будівельників автомобілем не керував. Зазначив, що він перебував в автомобілі «Рено», але не був за кермом. Керував інший водій. Він з дівчиною перебував у своєї куми, повечеряли там, викликали таксі із двома водіями. Один з водіїв ОСОБА_2 завіз їх до будинку, біля якого він проживав. Водій вийшов з автомобіля та пішов до себе додому. Після чого під?їхали працівники поліції. Він дійсно був з ознаками сп?яніння, хотів залагодити ситуацію, тому відмовився від проходження огляду. На той час не думав, що все так далеко зайде, тому й не заперечував на місці події, що він керував автомобілем. Пояснення в протоколі не давав, бо розгубився. Після складання протоколу ОСОБА_2 повернувся та йому передали автомобіль. Він підвіз їх до будинку, де він проживає.

Захисник Басараб О.Д. в судовому засіданні повідомила що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та від проходження огляду в лікарні відмовився у зв`язку із тим, що він не керував транспортним засобом. Керував автомобілем ОСОБА_2 . Однак його працівники поліції зазначили в протоколі, як особу, якій передано керування. Крім того, з відеозйомки, яка проводилась працівниками поліції з відеореєстратора не вбачається, що він керував автомобілем. Також, в протоколі не зазначено свідків, які могли б підтвердити факт керування ним транспортним засобом, а саме: автомобілем «RENAULT», д.н.з. НОМЕР_1 . Вказала, що відеозапис не є належним доказом по справі, оскільки ним не зафіксовано, що автомобілем керував ОСОБА_3 , з відеореєстратора не видно, який автомобіль їхав назустріч працівникам поліції і хто ним керував. Інспектор, який складав протокол не бачив, хто керував автомобілем. А свідки підтвердили, що керував саме ОСОБА_2 . Тому просила закрити провадження у справі в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні поліцейський СРПП ОСОБА_4 повідомив, що перебував на чергуванні. Йому відомо, що поліцейський автомобіль, в якому він не перебував, розминався із автомобілем «Рено», яке на повороті вискочило на бордюр. Після чого поліцейський автомобіль розвернувся і поїхав за автомобілем «Рено». Автомобіль звернув у перший поворот зліва та зупинився. Відео з реєстратора автомобіля долучено до справи. Згодом він під?їхав до місця зупинки. Про те, що автомобілем керував саме ОСОБА_1 йому повідомив його керівник, який їхав в автомобілі «Рено Дастер», та розминався із автомобеліем під керуванням ОСОБА_1 , а в подальшому, розвернувшись, під?їхав одразу до автомобіля, і це зафіксовано на відеореєстраторі. При цьому, під час спілкування з водієм, він не заперечував, що керував автомобілем і перед цим випив.

Незважаючи на захисну позицію ОСОБА_1 , його вина у вчиненому правопорушенні підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема даними, що містять: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №181723 від 25.04.2023, даними відеозаписів.

Відповідно до даних відеозапису, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на CD-диску, вбачається, що він 25.04.2023 біля 0 год. 17 хв. в м. Ладижин по вул. Будівельників керував транспортним засобом «RENAULT MEGANE SCENIC», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. На відеозаписі із реєстратора поліцейського автомобіля зафіксовано, що навпроти поліцейського автомобіля рухається легковий автомобіль, який при повороті праворуч виїздить на бордюр. Після чого видно, що поліцейський автомобіль розвертається на перехресті і слідує за цим легковим автомобілем. Легковий автомобіль повертає ліворуч та зупиняється. І через декілька секунд до нього під?їжджає поліцейський автомобіль, при цьому видно, що після розвороту поліцейські могли візуально безперервно слідкувати за легковим автомобілем. Інших автомобілів на той час не було.

В подальшому, із відеозапису, зафіксованого на бодікамеру поліцейського чітко видно, що при спілкуванні з водієм ОСОБА_1 той визнає, що наїхав на бордюр, визнає, що керував автомобілем і перед цим вживав алкоголь. На відеозаписі чітко видно, що поліцейські пропонували пройти водієві огляд на стан сп?яніння як на місці зупинки, так і в лікарні. Спочатку водій погодився пройти огляд за допомогою алкотестеру, однак видно, що не вчинив дії, необхідні для проходження такого огляду. Згодом водій вказав, що відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки автомобіля, так і в лікарні.

Ретельно оглянувши відеозаписи, судом встановлено, що водій ОСОБА_1 жодного разу не зазначав, що автомобілем керував не він, а інша особа. Присутній пасажир автомобіля дівчина, що їхала з ОСОБА_1 також не вказувала, що хтось інший керував автомобілем.

Так із відеозапису чітко видно і чути, що на запитання працівника поліції ОСОБА_1 відповідає, що вживав алкоголь. Відтак, у працівника поліції були беззаперечні підстави для пропозиції водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння.

Вказані докази суд бере до уваги, оскільки вони не суперечать один одному, є належними та взаємодоповнюваними, тому не викликають сумнівів у своїй достовірності та об?єктивності.

Обставини, викладені в протоколі та встановлені відеозаписами, повністю відповідають поясненням поліцейського ОСОБА_4 , який складав протокол про адміністративне правопорушення.

Невизнання ОСОБА_1 в судовому засіданні своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи і зазначеними доказами.

Жодних достовірних, належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності матеріалів справи про адміністративне правопорушення чи проходження огляду на стан сп`яніння суду не надано, не здобуто таких і в процесі судового розгляду.

Заперечення сторони захисту про те, що відсутні докази керування водієм автомобілем спростовано дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, поясненнями учасників розгляду.

Посилання сторони захисту на те, що поліцейський, який складав протокол не бачив, хто керував автомобілем, жодним чином не спростовує те, що автомобілем керував саме ОСОБА_1 .. Оскільки це було зафіксовано, зокрема, іншим поліцейським, який зупинився одразу за автомобілем «Рено», що видно з відеореєстратора та підтверджується поясненнями поліцейського ОСОБА_4 .

Сторона захисту посилається на пояснення свідків.

Свідок ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_2 в судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_1 є його знайомим. Вказав, що підробляє таксистом в ОСОБА_5 . Йому зателефонувала ОСОБА_6 (хазяйка таксі) і сказала, щоб він завіз додому її гостей. Його привіз до Ірини другий таксист, він зачекав гостей, потім поїхали з вул. Набережна через вул. Леніна до 40-го будинку, де він живе. Він зупинився біля 40-го будинку за поворотом, зліва, біля магазину ритуальних послуг і пішов до себе додому, бо було вже пізно. Виходи в автомобіля повільно, не біг, а пішов додому як зазвичай. В цей час поліцейських не було біля автомобіля. Гроші йому не давали, гроші віддав той таксист, який віз його до будинку ОСОБА_6 . Десь через 15-20 хв. йому зателефонувала ОСОБА_6 і сказала, що в ОСОБА_7 проблеми, щоб він забрав автомобіль. Він вийшов, розписався, що отримав ключі від автомобіля. Завіз ОСОБА_8 з дівчиною до 13-го будинку на своєму автомобілі, щоб назад не йти пішки. При ньому ОСОБА_9 та дівчина не казали працівникам поліції, що це не ОСОБА_9 їхав за кермом.

Свідок ОСОБА_10 , жителька АДРЕСА_3 , працює ФОП таксі « ОСОБА_11 » в судовому засіданні повідомила, що запросила свого кума ОСОБА_12 , повечеряти, він був з дівчиною. Посиділи. Коли гості мали йти, вона викликала ОСОБА_13 , щоб забрав їх додому. Вони поїхали. Через деякий час зателефонував ОСОБА_9 і сказав, що в нього проблеми і вона зателефонувала ОСОБА_14 , щоб він забрав автомобіль ОСОБА_15 розраховувалась вона, вартість проїзду 75 грн., за послугу «два таксиста» - подвійний тариф.

Разом з тим, суд вважає вказані пояснення свідків неправдивими, в тій частині, де вони вказують на те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, та не бере їх до уваги в цій частині.

Так ,свідок ОСОБА_10 є кумою ОСОБА_1 , з якою він підтримує відповідні відносини, тому суд вважає її зацікавленою в розгляді справи з метою допомогти уникнути відповідальності ОСОБА_1 . Свідок ОСОБА_2 працює водієм із ОСОБА_10 , та в певній мірі залежний від неї.

Крім того покази свідків в певних деталях різняться між собою, зокрема в частині їх пояснень щодо того, хто оплачував послуги таксі. Крім того, не до кінця мотивованими, на думку суду, виявились пояснення свідка ОСОБА_16 , який вказав, що будучи водієм таксі, працюючи по виклику, він відвіз клієнтів до будинку АДРЕСА_4 , де він проживає, а не до будинку, де проживає клієнт, вказавши, що далі клієнти мали йти пішки.

Окрім того, пояснення свідка ОСОБА_16 не відповідають і відеозапису з реєстратора поліцейського автомобіля, та поясненням поліцейського ОСОБА_4 , оскільки з відеозапису чітко видно, що поліцейський автомобіль під?їхав до автомобіля «Рено» через декілька секунд, при цьому поліцейський мав можливість візуально спостерігати автомобіль «Рено». А свідок ОСОБА_2 вказував, що він не тікав і не вибігав з автомобіля після його зупинки.

Крім того, суд бере до уваги і те, що позиція ОСОБА_1 не є послідовною, та змінилась в судовому засіданні, порівняно із його позицією на місці зупинки. Оскільки на місці зупинки він не заперечував факту керування автомобілем. Будь-яких заперечень в протоколі не зазначав.

Згідно з вимогами п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Отже суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, клопотання сторони захисту про закриття справи задоволенню не підлягає.

При накладенні на ОСОБА_1 стягнення, суд згідно з вимогами ст.33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП - судом не встановлено.

Враховуючи обставини справи, особу порушника, з метою запобігання вчиненню нових порушень та виховання особи, порушник заслуговує на адміністративне стягнення у розмірі, встановленому санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

В порядку, визначеному ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» вважаю за необхідне стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536 грн 80 коп..

На підставі наведеного та керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп. на користь держави.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження даної постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя