ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2023 Справа №607/22460/23

провадження № 3/607/9286/2023

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунець Н.Р., розглянувши матеріали, що надійшли від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ознаками правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №982220 від 12 листопада2023 року, громадянин ОСОБА_1 12 листопада 2023 року, близько 16 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , в п`яному вигляді вчинив домашнє насильство відносно батька ОСОБА_1 психологічного характеру, а саме: висловлював словесні образи, погрози, чинив моральний та психологічний тиск, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода його психологічному та фізичному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №039274 від 12 листопада 2023 року, 12 листопада 2023 року, близько 20 год. 30 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 стукав у вхідні двері будинку, висловлював словесні образи, погрози на адресу батька ОСОБА_1 , чим порушив вимоги термінового заборонного припису серії АА №304866 від 12 листопада 2023 року, а саме: заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалого ОСОБА_1 та заборона в будь-який спосіб контактувати із ним, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №039273 від 12 листопада 2023 року, 12 листопада 2023 року о 19 год. 20 хв., ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 стукав у вхідні двері будинку, висловлював словесні образи, погризи на адресу ОСОБА_1 , чим порушив вимоги термінового заборонного припису серії АА №304866 від 12 листопада 2023 року, а саме: заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалого, заборона в будь-який спосіб контактувати із постраждалою особою, батьком ОСОБА_1 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Окрім цього, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №541713 від 20 листопада 2023 року, 12 листопада 2023 року щодо громадянина ОСОБА_1 винесено терміновий заборонний припис серії АА №304866, згідно із яким його зобов`язано залишити місце спільного проживання (перебування) із постраждалою особою гр. ОСОБА_2 , на термін 3 (три) доби. ОСОБА_1 не повідомив уповноважений підрозділ органів Національної поліції (Тернопільське РУ поліції в Тернопільській області) про місце свого тимчасового перебування на час дії ТЗПСК, чим порушив ч. 8 ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Приймаючи до уваги факт, що в провадженні судді знаходиться чотири справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, які кваліфікуються за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вважаю, що відповідно ст. 36 КУпАП вони мають бути об`єднані в одне провадження та їм слід присвоїти номер справи №607/22460/23 (провадження 3/607/9286/2023).

У судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та дату розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується його підписом у протоколі про адміністративне правопорушення у графі «Підпис особи, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи», що підтверджує обізнаність ОСОБА_1 про наявність вказаного провадження. Про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Відтак на підставі ст.268 КУпАП, вважаю, що розгляд справи можна провести у відсутності ОСОБА_1 .

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку:

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч. 1 ст. 1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Тобто, з об`єктивної сторони дане правопорушення характеризується вчиненням будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а також невиконанням термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі за текстом Закон) домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином Законом встановлено, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частини другої статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Зокрема, психологічне насильство має місце тоді, коли словесні образи, погрози, приниження тощо викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, домашнє насильство є правопорушенням із матеріальним складом, обов`язковою ознакою якого є настання відповідних суспільно-небезпечних наслідків у виді шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого або реальної можливості заподіяння такої шкоди, тобто такої, що об`єктивно могла настати, але не настала через незалежні від волі кривдника обставини.

Таким чином, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

Так, у справах про психологічне домашнє насильства обов`язково необхідно встановлювати які саме негативні наслідки для психологічного стану постраждалої особи, перелічені у пунктах 4, 14 частини першої статті 1 Закону, настали внаслідок дій кривдника.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

У відповідності до ч. 8 ст.25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдник, стосовно якого винесено терміновий заборонний припис, згідно з яким він повинен залишити місце спільного проживання (перебування) з постраждалою особою, зобов`язаний повідомити про місце свого тимчасового перебування уповноважений підрозділ органів Національної поліції України за місцем вчинення домашнього насильства.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, а саме:

- відомостях, зазначених у протоколах про адміністративне правопорушення серїї ВАВ № 982220 від 12 листопада 2023 року, серії ВАД № 039274 від 12 листопада 2023 року, серії ВАД № 039273 від 12 листопада 2023 року та серії ВАД № 541713 від 20 листопада 2023 року;

- електронним рапортом інспектора чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Голика Т.В. від 12 листопада 2023 року, в якому вказується, що 12 листопада 2023 року надійшло повідомлення ОСОБА_2 , про те, що син в стані алкогольного сп`яніння вчиняє конфлікт та має намір вчинити бійку;

- електронним рапортом інспектора чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Голика Т.В. від 12 листопада 2023 року, згідно з яким, 12 листопада 2023 року надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що син заявника застосовує до нього фізичне насильство;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 12 листопада 2023 року, згідно якої, вказані обставини правопорушення, та зазначено, що ОСОБА_1 погрожував фізичною розправою та залякував;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 12 листопада 2023 року, із яких повідомляється, що 12 листопада 2023 року за адресою спільного проживання із сином ОСОБА_1 , останній прийшов додому в п`яному вигляді та почав безпідставно вчиняти домашнє насильство. Під час конфлікту син ОСОБА_1 . чинив на нього психологічний тиск, погрожував фізичною розправою, висловлювався нецензурними словами та залякував, у зв`язку з чим він викликав працівників поліції, які винесли щодо його сина ОСОБА_1 терміновий заборонний припис, вимоги якого, останній не виконав оскільки після того, як працівники поліції поїхали, вернувся додому, у зв`язку з чим він повторно викликав наряд поліції;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 12 листопада 2023 року, відповідно до яких, 12 листопада 2023 року між ним та батьком виникла словесна суперечка на побутовому ґрунті, під час якої він висловлювався в адресу батька нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, чинив психологічний тиск та залякував, а також у вказаних поясненнях ОСОБА_1 зазначив про свою обізнаність із винесеним працівником поліції щодо нього терміновим заборонним приписом, втім вказав, що повернувся до місця спільного проживання зі своїм батьком, так як не мав куди піти переночувати. Крім того, вказав про те, що не повідомив працівників поліції про місце свого перебування на строк ТЗП, оскільки на його думку вони не проінформували його про це.

- випискою №266 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР;

- копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 304866 від 12 листопада 2023 року, згідно якого, ОСОБА_1 винесено зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи та заборонено в будь-який спосіб контактувати із постраждалою особою строком на 3 доби;

- копією форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 12 листопада 2023 року, в якому вбачається, що рівень небезпеки визначено високим;

- копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 974499 від 20 вересня 2023 року, в якому вказується, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП;

- фотокопією протоколу про адміністративне правопорушення;

- копією рапорта ВП ПП Тернопільського РУ поліції ГУНП у Тернопільській області Гуменюк М. від 20 вересня 2023 року.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що 12 листопада 2023 року, близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого батька ОСОБА_2 , а саме: висловлював словесні образи, погрози, чинив моральний так психологічний тиск, внаслідок чого була завдана шкода його психічному та фізичному здоров`ю.

Також дослідженими письмовими доказами встановлено, що 12 листопада 2023 року відносно ОСОБА_1 винесений терміновий заборонний припис серії АА № 304866, згідно з яким його зобов`язано залишити місце спільного проживання (перебування), заборонено вхід та перебування в місці проживання (перебування), заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_1 на термін 3 доби. Також згідно термінового заборонного припису його зобов`язано повідомити про місце свого тимчасового перебування уповноважений підрозділ Національної поліції України.

Однак ОСОБА_1 не виконав вимоги термінового заборонного припису серії АА №304866 від 12 листопада 2023 року, а саме: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на будь-який спосіб контактування з постраждалою особою, а також не повідомив уповноважений підрозділ органів Національної поліції про місце свого тимчасового перебування на час дії термінового заборонного припису.

За вказаних обставин приходжу до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких дій психологічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, та неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності.

При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, враховуючи відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за вчинене правопорушення, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу, в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно ст. 401 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення у проваджені у справі про адміністративне правопорушення, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Таким чином, вважаю, що із ОСОБА_1 слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 536,80 грн.

Керуючись статтями ч. 2 ст. 33, 36, ст. 40-1, ч. 1 ст. 173-2, ст. ст. 245, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Об`єднати справи про вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 №607/22460/23 (провадження 3/607/9286/2023) за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, №607/22462/23 (провадження 3/607/9288/2023) за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, №607/22464/23 (провадження 3/607/9290/2023) за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та №607/23283/23 (провадження 3/607/9646/23) в одне провадження, присвоївши об`єднаним справам номер №607/22460/23 (провадження 3/607/9286/2023).

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 (чотириста дев`яносто шість) гривень 80 копійок.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяН. Р. Кунець