Провадження номер 3/741/254/23
Єдиний унікальний номер 741/313/23
ПОСТАНОВА

іменем України

04 грудня 2023 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Багмута О.С.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення (протокол серії ДПР18 № 472769), передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не встановлено, громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною,

УСТАНОВИВ:

17 лютого 2023 року о 00 год. 25 хв. в м. Носівка по вул. Привокзальна водій ОСОБА_1 керувала автомобілем ВАЗ 21083, н. з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія за допомогою приладу Алкотест 6820 Драгер, що підтверджується тестом № 1142 від 17.02.2023, результат огляду становить 1,12 проміле.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання 27 квітня 2023 року ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки на адресу, указану у протоколі про адміністративне правопорушення, заперечень проти протоколу про адміністративне правопорушення не надала, не повідомила суд про причини неявки та не надала доказів на підтвердження поважності причин неявки у судове засідання, у зв`язку з чим судове засідання було відкладено до 28 червня 2023 року.

У судове засідання 28 червня 2023 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 повторно не з`явилася, була повідомленою про дату, час та місце судового засідання, направила на офіційну електронну адресу суду заяву про перенесення судового засідання у зв`язку зі стаціонарним післяопераційним лікуванням, указала, що докази лікування додасть на наступне засідання (а. с. 18). За заявою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розгляд справи було відкладено до 05 вересня 2023 року.

05 вересня 2023 року ОСОБА_1 до суду утретє не з`явилася, 04 вересня 2023 року подала до суду письмову заяву про відкладення судового засідання у зв`язку з необхідністю отримання професійної юридичної допомоги (а. с. 24), доказів поважності причин неявки в судове засідання, яке відбулося 28 червня 2023 року, до суду не подала. Протокольною ухвалою суду від 05 вересня 2023 року розгляд справи було відкладено до 02 листопада 2023 року.

У судове засідання 02 листопада 2023 року ОСОБА_1 учетверте не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою ОСОБА_1 про отримання судової повістки (а. с. 27). 01 листопада 2023 року ОСОБА_1 направила на офіційну електронну адресу суду заяву про перенесення судового засідання у зв`язку з хворобою та лікуванням дитини, що засвідчила копією медичного висновку приватного ЛОР-кабінету від 30 жовтня 2023 року (а. с. 28, 29), а тому розгляд справи було відкладено до 04 грудня 2023 року.

01 грудня 2023 року захисник ОСОБА_1 адвокат Царенко А.А. подав до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, відкладення розгляду справи для погодження правової позиції з клієнтом та вирішення питання щодо надання правничої допомоги (а. с. 32). Того ж дня 01 грудня 2023 року захисник ознайомився з матеріалами справи, що засвідчено його підписом (а. с. 32).

04 грудня 2023 року уп`яте ОСОБА_1 та її захисник Царенко А.А. до суду не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були обізнані.

Суд зазначає, що систематична неявка особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, належним чином повідомленої про час та місце судового розгляду справи, являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав.

Як вбачається з положень пункту 7 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Так, розгляд справи протягом розумного строку гарантовано, зокрема, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини другої статті 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених статтею 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Згідно з частиною 1 статті 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП, розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Подальше відкладення розгляду справи нівелюватиме завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Розгляд справи у розумі строки з одного боку забезпечує можливість своєчасного відновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадку необґрунтованості та безпідставності провадження у справі стосовно неї, а з іншого своєчасне вжиття заходів, спрямованих на запобігання іншим правопорушенням, у випадку наявності підстав застосування адміністративного стягнення з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття (стаття 23 КУпАП України). У будь-якому випадку відповідні дії мають бути вчинені своєчасно, з метою недопущення негативних наслідків, пов`язаних із тривалим розглядом справи та невирішенням її по суті.

Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Царенка А.А. про віддалення розгляду справи, суд ураховує, що щоразу за клопотаннями та заявами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 судові засідання відкладалися, що неодноразово надавало можливість ОСОБА_1 та обраному нею захиснику погодити правову позицію по справі, обрати лінію захисту, з`явитися в судові засідання та скористатися своїм правом на подання доказів. Про дати, час та місце судового засідання ОСОБА_1 неодноразово була повідомлена належним чином та мала можливість захищати свої права у суді. Під час складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення вказано її місце проживання, нею самою неодноразово подано та направлено до Носівського районного суду Чернігівської області клопотання по справі. Отже, ОСОБА_1 безперечно розуміла, що справа знаходиться на розгляді Носівського районного суду Чернігівської області, однак у судові засідання не з`являлася.

Зважаючи на те, що систематичні клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи було задоволено судом, суд уважає, що остання мала достатньо часу, щоб належним чином реалізувати своє право на захист. Звернення за правовою допомогою 25 листопада 2023 року (а. с. 33) та неявка захисника в судове засідання об 11 год. 00 хв. 04 грудня 2022 року вказує на дії, спрямовані на затягування розгляду справи понад строки, визначені ст. 38 КУпАП.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням пункту 1 статті 6 даної Конвенції.

Верховним Судом в пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Незважаючи на те, що ч. 1 ст. 277 КУпАП визначено п`ятнадцятиденний строк розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд протягом семи місяців відкладав судові засідання за клопотаннями ОСОБА_1 , але остання до суду так і не з`явилася. Упродовж вказаного часу ОСОБА_1 мала можливість реалізувати право на захист та подати до суду свої пояснення, заперечення та докази у справі, укласти договір із захисником не 25 листопада 2023 року, а раніше (тим самим надавши захисникові час для формування позиції для захисту). З огляду на викладене на даний час судом вичерпані всі доступні можливості для забезпечення права ОСОБА_1 або її захисника на участь у судовому засіданні. Подальше відкладення розгляду справи, яка мала бути розглянута в п`ятнадцятиденний строк, порушуватиме одне із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення, визначене ст. 245 КУпАП, яким є своєчасне з`ясування обставин справи. Розгляд справи у розумні строки з одного боку забезпечує можливість своєчасного відновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадку необґрунтованості та безпідставності провадження у справі стосовно неї, а з іншого своєчасне вжиття заходів, спрямованих на запобігання іншим правопорушенням, у випадку наявності підстав застосування адміністративного стягнення з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття (ст. 23 КУпАП). У будь-якому випадку відповідні дії мають бути вчинені своєчасно, з метою недопущення негативних наслідків, пов`язаних із тривалим розглядом справи та невирішенням її по суті. Ураховуючи викладене, на переконання суду, неявка в судові засідання ОСОБА_1 направлена на затягування розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 268 КУпАП участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП не є обов`язковою.

З метою недопущення повторного відкладення судового розгляду на строк, який перевищує строк розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлений законом, з метою недопущення затягування справи, ураховуючи практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків є правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; характер процесу та його значення для заявника (рішення у справах «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05 лютого 2004 року тощо), а також ураховуючи наведені обставини та те, що ОСОБА_1 неодноразово своєчасно сповіщалася про дату, час і місце розгляду справи, і їй було надано достатній час для реалізації нею права на захист, суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст. ст. 1, 245 КУпАП, та розгляду справи в межах строків, які передбачені ст. 38 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, всебічно, повно й об`єктивно дослідивши всі обставини справи, керуючись законом і правосвідомістю, суд робить нижченаведений висновок.

Пунктом 2.9 «а» ПДР України встановлено, що водієві забороняється, керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ст. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103 (далі - Порядок), огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Допустима норма вмісту алкоголю в крові водія в Україні становить 0,2 проміле.

Порядок проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння встановлено ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до ст. 3 Порядку огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ураховуючи вищевикладені правові норми, аналізуючи докази по справі, суд уважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується достатніми, належними та допустимими письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме:

- обставинами, зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 472769 від 17 лютого 2023 року, який під особистий підпис вручено ОСОБА_1 (а. с. 2);

- результатом тестування на алкоголь, проведеного за допомогою приладу газоаналізатора Alcotest 6820 Драгер, тест № 1142, із якого убачається, що ступінь сп`яніння ОСОБА_1 17 лютого 2023 року о 00:30 год. становить 1,12 проміле (а. с. 3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_2 за допомогою приладу - газоаналізатора Alcotest 6820 Драгер, у якому зафіксовано результат огляду на стан сп`яніння - 1,12 проміле, і те, що ОСОБА_1 з таким результатом згодна (а. с. 4);

- розпискою ОСОБА_3 від 17 лютого 2023 року про отримання права керування автомобілем ВАЗ 21083, д.н.з., НОМЕР_1 , та зобов`язання доставити його до місця проживання ОСОБА_1 (а. с. 5);

- переглянутим у судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який міститься на оптичному диску, що додано до матеріалів справи, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем ЗАЗ та проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, результат тесту 1,12 проміле. Крім того, ОСОБА_1 на відеозапису зафіксовано, як ОСОБА_1 указала, що вживала алкогольні напої, а саме: випила пиво.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій ОСОБА_1 та з урахуванням критерію «поза розумним сумнівом», визнання її винуватості, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.

Судом не встановлено обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд уважає, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протокол складено у відповідності до вимог законодавства, а вина особи безумовно «поза розумним сумнівом» доведена та підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами по справі, і повністю встановлена під час судового розгляду.

Отже, ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

При накладенні адміністративного стягнення судом не враховуються обставини, викладені в частині 2 статті 33 КУпАП, оскільки стягнення накладається за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Із повідомлення ТСЦ № 7443 РСЦ ГСЦ МВС в Чернігівській області від 15 березня 2023 року № 31/25/15-138 убачається, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 04.10.2007 з категоріями А, В.

Отже, ОСОБА_1 є водієм в розумінні ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п. 1.10 ПДР України, тому на неї може бути накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Посвідчення водія серії НОМЕР_2 згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення у ОСОБА_1 було вилучене працівниками поліції при складанні протоколу.

Вивчивши й дослідивши матеріали справи, ураховуючи характер вчиненого правопорушення, суд робить висновок, що достатнім та необхідним для виховання правопорушника й запобігання вчиненню нових правопорушень як нею, так і іншими особами, буде призначення стягнення у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюється в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись ст. ст. 40-1, 130, 283, 284 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не встановлено, визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначити їй адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не встановлено, на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Строк стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_1 рахувати з дня набрання постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Носівський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Анатолій КРУПИНА