Справа №534/2002/23
Провадження №3/534/680/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

28 листопада 2023 року м. Горішні Плавні

Суддя Комсомольського міського суду Полтавської області Комарова Діана Юріївна, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ Полтавської області, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2023 року на розгляд Комсомольського міського суду Полтавської області надійшла справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, 07.09.2023 о 14 год 20 хв в м. Горішні Плавні, по проспекту Героїв Дніпра, 40, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alkotest Drager 6810», тест 648, результат якого склав 2,56 %.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вину визнав повністю. Одночасно подав до суду заяву про розстрочення та відстрочення сплати накладеного штрафу строком на три місяці, в якій зазначив, що не має змоги сплатити всю суму штрафу за один платіж, оскільки перебуває у скрутному фінансовому становищі, оскільки не має постійного доходу та має не офіційні заробітки, які становлять дохід 5000,00 грн на місяць, але для сплати штрафу знайде підробітку. Також має на утриманні мати, яка є інвалідом ІІ групи.

Згідно з вимогами ч.1 ст.268 КУпАП участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи за ч.1 ст.130 КУпАП не є обов`язковою.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Його дії підлягають кваліфікації за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, будучи учасником дорожнього руху, допустив порушення вимог п. 2.9а ПДР України, оскільки керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Так, п. 1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі -ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У силу вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи зі змісту п.7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністра охорони здоров`я, України та Міністра внутрішніх справ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Зазначений порядок проведення огляду узгоджується із п.6 розділу І Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року, згідно з яким огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Згідно з висновком тестування на алкоголь від 07.09.2023 Drager Alkotest 6810, тест №168, результат вмісту алкоголю у видихуваному повітрі у ОСОБА_1 склав 2,56%, що перевищує допустимий показник.

Зазначена обставина також підтверджується долученими до матеріалів справи та дослідженим у судовому засіданні відеозаписом, що міститься на СD-диску.

Зазначені вище докази є чіткими, достатньо переконливими (без суперечностей) та об`єктивно узгоджуються між собою, що у сукупності дає суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, «поза розумним сумнівом».

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, суд, виходячи з положень ст.23 КУпАП, зазначає, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення, крім випадків стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

З огляду на викладене, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, суд вважає, що для досягнення мети адміністративного стягнення на порушника необхідно накласти стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП України в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 про розстрочення та відстрочення сплати штрафу, враховуючи майновий стан особи та те, що у правопорушника на утриманні перебуває мати інвалід ІІ групи, суд вирішив клопотання задовольнити та призначити штраф з розстроченням та відстроченням його сплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Зазначена норма свідчить про те, що задоволення заяви державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Згідно ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 передбачено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Враховуючи майновий стан ОСОБА_1 , відсутність у нього об`єктивної можливості сплатити штраф у розмірі 17 000 гривень, накладений за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП одноразово протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення постанови, оскільки він отримує дохід 5000 грн та на його утриманні перебуває мати інвалід ІІ групи, суддя, приходить до висновку про можливість розстрочення останньому сплати вказаного штрафу на 3 місяці, а саме по 5700 гривень за перших два місяці та 5600 грн. за третій місяць.

Питання про судовий збір вирішено судом у порядку ст.401 КУпАП, згідно з якою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку таке стягнення накладено.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності сплачує судовий збір за ставкою 0,2 від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.401,283,294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 (вісімдесят) коп. судового збору.

Заяву ОСОБА_1 про відстрочення та розстрочення виплати штрафу - задовольнити.

Розстрочити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сплату штрафу у розмірі 17 000,00 гривень, накладеного постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.11.2023 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП на три місяці, зобов`язавши сплачувати по 5700 гривень за перших два місяці та 5600 грн. за третій місяць.

Зобов`язати ОСОБА_1 повідомляти Комсомольський міський суд Полтавської області про сплату кожної чергової частини штрафу шляхом пред`явлення відповідного документа.

Попередити ОСОБА_1 , що у разі несплати чергового платежу постанова про накладення адміністративного стягнення буде направлена до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна для примусового виконання та стягнення несплаченої суми штрафу.

Після закінчення строку встановленої розстрочки, строк пред`явлення до примусового виконання постанови в частині накладання адміністративного стягнення в вигляді штрафу - протягом трьох місяців.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова в частині розстрочення виплати штрафу набирає законної сили після її підписання суддею й оскарженню не підлягає.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Суддя Д.Ю. Комарова

Особи, які беруть участь у справи, мають право ознайомитися із повним текстом постанови та отримати її копію після 01 грудня 2023 року в приміщенні Комсомольського міського суду Полтавської області.