Справа № 489/2417/23
Провадження № 3/489/1151/23
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Постанова

іменем України

31 травня 2023 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Гриненко Михайло Вікторович, розглянувши матеріали справи, які надійшли з Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП,

встановив:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №619964 від 11.05.2023, ОСОБА_1 інкримінується, що 11.05.2023 близько 10.20 год. він, знаходячись в громадському місці за адресою: м. Миколаїв, проспект Миру,24-а (Інгульський РТЦК), в приміщенні кабінету №7 висловлювався грубою нецензурною лайкою, а саме: цинічні висловлювання, які належать до сфери статевих відносин та непристойні висловлювання, на зауваження не реагував, чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому порушенні не визнав та зазначив, що вказані у протоколі діяння в частині нецензурної лайки не вчиняв. Натомість підтвердив, що дійсно перебував в кабінеті ІНФОРМАЦІЯ_2 , де у нього виник конфлікт з працівником з приводу необхідності видачі йому військового квитка, необхідного для влаштування на роботу. При цьому працівник ІНФОРМАЦІЯ_2 став задавати йому питання з приводу джерел заробітку та поклав руку на плече, у відповідь на що він висловив йому зауваження з приводу зовнішнього вигляду останнього, але не висловлювався нецензурними словами. Також зазначив, що не мав умислу на порушення громадського порядку та спокою громадян.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали, що знаходяться у справі (протокол про адміністративне правопорушення; заяву ОСОБА_2 , письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ; копію паспорта на ім`я ОСОБА_1 ), суддя приходить до таких висновків.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції.

Диспозиція ст.173 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система відносин, що складається у громадських місцях в процесі спілкування людей, яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства, а також мета порушення громадського порядку та спокою громадян. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм будь-якого хуліганства, в тому числі і дрібного хуліганства.

При цьому, зміст і спрямованість діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій особи, відносно якої складений протокол, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Відповідно до вимог ст. 80 КУпАП орган, (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із вимогами ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Із змісту вказаної норми слідує, що протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів та єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи, зокрема, про місце, час вчинення та суть правопорушення, спричинену матеріальну шкоду, а також про свідків і потерпілих. А тому предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть. Суддя при цьому при розгляді протоколу не в праві виходити за межі викладених в ньому обставин.

Проте суть правопорушення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , залишилася невизначеною, адже не зазначений обов`язковий елемент суб`єктивної сторони правопорушення хуліганський мотив.

Натомість з досліджених суддею доказів слідує, що з боку ОСОБА_1 мали місце висловлювання на адресу ОСОБА_2 , однак не з мотивів явної неповаги до суспільства, а внаслідок неприязних відносин, які раптово виникли між ОСОБА_1 та потерпілим з приводу видачі військового квитка, які переросли в нетривалу сварку, в ході якої ОСОБА_1 став ображати потерпілого.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями ОСОБА_1 , наданими в судовому засіданні, а також наявними в матеріалах справи його письмовими поясненнями та письмовими поясненнями ОСОБА_2 , який зазначив про те, що ОСОБА_1 став висловлюватися в його адресу нецензурною лайкою після того, які він хотів скласти відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, з пояснень свідка ОСОБА_3 слідує, що перед тим, як ОСОБА_1 став виражатися нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , уміж ними виник словесний конфлікт, що, у свою чергу, свідчить про наявність особистого мотиву у ОСОБА_1 для висловлювання на адресу ОСОБА_2 образ та нецензурної лайки.

Таким чином, обстановка й обставини події та динаміка їх розвитку свідчать про те, що між вказаними особами виникла раптова сварка, яка і зумовила неприязнь у ОСОБА_1 до потерпілого, тому дії особи, відносно якої складений протокол, були спричинені вказаними особистими мотивами, а не хуліганським мотивом, та були спрямовані на особу, з якою такі раптові неприязні відносини виникли, і не мали на меті порушення громадського порядку і спокою громадян.

При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Натомість згідно з постановами Верховного Суду від 22.12.2020 у справі №461/2694/19 та від 20.05.2021 у справі №683/37/19, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності.

При цьому, відмінність кримінально караного хуліганства та дрібного хуліганства полягає лише в ступені суспільної небезпеки та в певних елементах об`єктивної сторони таких правопорушень, натомість суб`єктивна сторона вказаних правопорушень є однаковою, в тому числі і мотив вчинення протиправного діяння.

Сам по собі факт образ потерпілого без встановлення перелічених вище обов`язкових елементів складу правопорушення не може бути достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення дрібного хуліганства.

Відповідно до конституційного принципу, закріпленого в ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Із пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» вбачається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином, у зв`язку недоведеністю в діях особи хуліганського мотиву та умислу на порушення громадського порядку, які є необхідними елементами суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, в її діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, дослідивши усі обставини справи в їх сукупності та оцінюючи зібрані у справі докази, суддя вважає, що матеріалами справи не доведено наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, події та складу інкримінованого адміністративного правопорушення, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчиненого діяння не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Зазначене є підставою для закриття провадження у справі через недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Керуючись статтями 247,252,280,283,291,294 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ст. 173 КУпАП.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.В. Гриненко