Справа № 209/7142/23
Провадження № 3/209/1545/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року м. Кам`янське Суддя Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровскої області Багбая Є.Д., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4, 130 ч.4 КУпАП відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця учасника бойових дій, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2023 року о 17.30 годин на мостовому переході через р. Дніпро в м. Кам`янське водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Шкода Октавия А5», н.з. НОМЕР_1 Ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю марки «Вольво» н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку він мав намір перестроїтися. Та скоїв з ним зіткнення. При ДТП авто отримали механічні пошкодження. ОСОБА_3 порушив вимоги п. 10.3 ПДР України.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 30.10.2023 року за ст. 122-4 КУпАП слідує, що 30.10.2023 року о 17.25 годин на мостовому переході через р. Дніпро ОСОБА_1 після скоєння ДТП з транспортним засобом марки «Вольво» н.з. НОМЕР_3 залишив місце ДТП чим порушив вимоги п. 2.10а ПДР України.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 30.10.2023 року за ст. 130 ч.4 КУпАП слідує, що 30.10.2023 року о 20.45 годин в м. Кам`янське по вул.. Харківська 59 водій ОСОБА_1 вживав алкоголь (пиво) після ДТП за його участі до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на алкотестер Драгер та медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.10 Є ПДР України.

ОСОБА_1 будучи своєчасно сповіщений про місце і час судового розгляду справи, провину за ст. 124 КУпАП визнав повністю, пояснив суду, що дійсно 30.10.2023 року він перебуваючи вдома у відпустці з військової служби, ввечері керував належним йому автомобілем марки «Шкода Октавия А5», н.з. НОМЕР_1 Рухаючись по мостовому переходу через р. Дніпро при перестроюванні не помітив автомобіль марки «Вольво» н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку він мав намір перестроїтися та скоїв з ним дотичне зіткнення. Зупинившись вони вийшли з водієм автомобіля «Вольво» подивилися що пошкодження незначні та домовились оскільки в них були страховки, укласти європротокол не викликаючи працівників поліції. Оскільки вони обидва були не обізнані як правильно це робити, додзвонитися до страхових компаній вони не змогли, вони домовились зустрітися наступного дня в страховій компанії та за допомогою їх працівника скласти відповідні документи після чого обмінявшись номерами телефонів роз`їхалися. Приїхавши додому він поставив автомобіль на стоянку та пішов додому. Під час вечері він вжив пляшку пива. Приблизно через дві години після того як він приїхав додому йому на мобільний подзвонили працівники поліції та попросили вийти на вулицю. Він вийшов та побачив патрульну машину біля якої були працівники поліції. Він підійшов до них, і вони повідомили його, що водій автомобіль марки «Вольво» н.з. НОМЕР_3 викликала поліцію та попросила скласти протокол щодо ДТП. Він здивувався та повідомив, що вони досягли добровільної згоди щодо врегулювання ситуації без працівників поліції. На що йому повідомили, що оскільки поліцію було викликано через 102 вони повинні скласти протокол. Крім того працівники поліції вказали що оскільки протокол складається не на місці ДТП відносно нього буде складений протокол про залишення місця ДТП. Також в нього спитали чи вживав він алкоголь, він вказав, що вжив за вечерею пиво, працівники поліції також вказали, що буде складений протокол за ст. 130 КУпАП. Після цього йому запропонували проїхати в відділ поліції за адресою вул.. Харківська 59 в м. Кам`янське де були складені відповідні протоколи.

Судом допитана потерпіла ОСОБА_2 , яка пояснила суду, що 30.10.2023 року вона керуючи належним їй автомобілем марки «Вольво» н.з. НОМЕР_3 рухалася на мостовому переході через р. Дніпро в м. Кам`янське, коли її обганяв автомобіль марки «Шкода Октавия А5», н.з. НОМЕР_1 почав перестроюватись та здійснив дотичне зіткнення з переднім бампером її автомобіля. Вони зупинилися, з автомобіля «Шкода» вийшов військовий. Під час розмови останній попросив вирішити ситуацію без виклику поліції, на що вона погодилася оскільки автомобілі були застраховані, та пошкодження були незначні. Оскільки для складання євро протоколу в них не було необхідних документів та достатніх знань, вони вирішили зустрітися наступного дня та скласти відповідні документи, обмінявшись телефонами, військовий поїхав. Вона подзвонила в страхову компанію, і представник страхової сказав, що для компенсації шкоди краще буде викликати поліцію та скласти протокол, який необхідний для отримання страхової виплати. Вона викликала поліцію, які приїхали та склали відповідний протокол та схему ДТП. Після чого взяли в неї номер військового та поїхали.

Судом досліджено відеозапис з бодікамер працівників поліції, згідно якого зафіксовано спілкування з ОСОБА_1 біля його місця проживання, з якого вбачається, що останній дійсно був здивований приїздом працівників поліції та вказував, що питання щодо ДТП він з потерпілою врегулював добровільно тому не розуміє чому вона все ж таки передумала та викликала поліцію.

В протоколі як додаток працівниками поліції зазначено відеофіксацію, але остання в матеріалах справи відсутня та суду надана не була. Суду на його вимогу також не було надано відеозапис з камер працівників поліції.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями статті 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Щодо вини ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП суд приходить до висновку щодо наявності його вини в даному правопорушенні, оскільки вина не заперечується як самим ОСОБА_1 , крім цього підтверджена показаннями потерпілої та протоколом та схемою ДТП, а також фото фіксації пошкоджень автомобілів.

Щодо вини ОСОБА_1 за ст. 122-4 та ст. 130 ч.4 КУпАП, суд приходить до наступного.

Скоєння правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, передбачає наявність прямого умислу в діях правопорушника з метою уникнення відповідальності за скоєння ДТП, однак з матеріалів справи та пояснень особи, які повністю підтверджуються поясненнями потерпілої, достовірно встановлено, що учасники ДТП прийшли до усвідомленої та добровільної згоди щодо усунення матеріальних наслідків ДТП, погодились не викликати поліцію.

Згідно п. 2.10 ПДР України У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;

є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

2.11. Якщо внаслідок дорожньо-транспортної пригоди немає потерпілих та не завдано матеріальної шкоди третім особам, а транспортні засоби можуть безпечно рухатися, водії (за наявності взаємної згоди в оцінці обставин скоєного) можуть прибути до найближчого поста або до органу Національної поліції для оформлення відповідних матеріалів, попередньо склавши схему пригоди та поставивши підписи під нею.

Третіми особами вважаються інші учасники дорожнього руху, які через обставини виявились причетними до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка. У такому випадку водії згаданих транспортних засобів після складення ними зазначеного в цьому пункті повідомлення звільняються від обов`язків, передбачених підпунктами "д" - "є" пункту 2.10 цих Правил.

ОСОБА_1 не намагався уникнути відповідальності, що підтверджується поясненнями потерпілої у судовому засіданні, навпаки сторони досягли згоди щодо складання спільного повідомлення про ДТП до страхової компанії, за таких обставин в діях водія відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП та ст.130 ч.4 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення за частиною 4 статті 130 КУпАП зазначено, що ОСОБА_1 порушено пункт 2.10 "є" ПДР України. В той же час заначено, що ОСОБА_1 вживав алкоголь після ДТП з його участю за адресою м. Кам`янське вул.. Харківська 59, що є адресою відділення поліції №1 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, хоча як встановлено судом дані обставини не відповідають дійсності, та за зазначеною адресою лише складалися відповідні протоколи.

На доданому до протоколу відеозаписі зафіксовано, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак останній відмовився від проходження такого огляду.

Частиною 4 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Відповідно до пункту 2.10 "є" ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відмовився пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, однак такі його дії не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 130 КУпАП, виходячи із диспозиції цієї частини статті.

ОСОБА_1 неодноразово вказував, що вважав вичерпаним інцидент з потерпілою, тому працівників поліції вони не викликали, та у його діях був відсутній умисел щодо вживання алкоголю саме з приводу ДТП, позаяк він не допускав, що через значний проміжок часу до нього приїдуть працівники поліції з приводу ДТП.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинив інкриміноване йому правопорушення за статтею 124 КУпАП 17.30 30.10.2023 року, а сам протокол за ст. 130 ч.4 КУпАП складений 30.10.2023 року о 21.00 годин, тобто більше ніж через 4 години після вчинення правопорушення.

Разом з тим, заборона для водія вживати алкоголь в разі причетності його до дорожньо-транспортної пригоди, визначена часом прибуття працівників поліції на місце пригоди, оформлення ними відповідних матеріалів та, в разі необхідності, проведення уповноваженою особою медичного огляду водія з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року, ЄСПЛ визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Так, в рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Беручи до уваги вищевикладене, аналізуючи суть правопорушень, викладені в протоколах про адміністративні правопорушення, які суд не вправі змінювати, долучені до нього докази, матеріали відеозапису, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та потерпілої, в їх сукупності, приходжу до висновку, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, на підставі яких можливо дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбаченого ст. 122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Пунктом 1 частини 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд вважає за необхідне провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 та ч.4 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

У відповідності дост. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, суд враховує характер вчиненого ним правопорушення, ДТП не зволікло істотних наслідків крім незначних пошкоджень, особу правопорушника, який раніше до адміністративної або кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, є військовослужбовцем, учасником бойових дій, на даний час захищає країну, перебуває в зоні бойових дій, на обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та вважає за необхідне застосувати до останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави не позбавляючи його права керування транспортними засобами.

Відповідно дост.40-1 КУпАП, судовий збір сплачується особою, на яку накладено стягнення.

Керуючись ч. 1 ст. 247, ч. 1 ст. 256, ст. ст. 283-285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що ставить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений ним не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови- не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: -подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 гривень на користь держави (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача: 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106) .

На підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 та за ч. 4 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Суддя: Є.Д. Багбая