ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2647/23 Справа № 175/4435/23 Суддя у 1-й інстанції - Журавель Т. С. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу захисника Білас Любові Вікторівни на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2023 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

за участю в режимі відеоконференції:

захисника Білас Л. В.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн та позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Згідно з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 07.08.2023 керував транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1 , у м. Краматорськ, на перехресті вул. Ярослава Мудрого та вул. Двірцева у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу - алкотесту 6820 ARHJ-0294 «DRAGER» із застосуванням відеозапису, результат огляду - позитивна 1,11 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 вдруге протягом року порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження захисник зазначає, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 несе службу у Збройних Силах України, він не був повідомлений належним чином про час та дату судового засідання. Захисник зазначає, що вона отримала копію оскарженої постанови 13 листопада 2023 року через Електронний суд вже поза межами строку апеляційного оскарження, що просить визнати поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження вказаної постанови та поновити строк.

В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що протокол складений з порушеннями вимог КУпАП, а саме не встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, протокол не підписаний останнім та не підписаний електронним підписом особи, яка направила протокол до суду. Вважає, що огляд був проведений Драгером стосовно якого відсутні дані про його повірку та строк використання, тому ОСОБА_1 в обов`язковому порядку мав проходити огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Зазначає, що ОСОБА_1 не знав про існування щодо нього постанови за ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак вона не є остаточною та може бути оскаржена в апеляційному порядку. Захисник стверджує, що ознаки алкогольного сп`яніння не підтверджені відеозаписом, сам ОСОБА_1 заперечував, що вживав алкогольні напої перед тим як почав керувати транспортним засобом, погодився пройти огляд за допомогою тесту Драгер, проте не погодився з його результатами. Проте працівники поліції почали погрожувати йому постановленням на облік у лікаря-нарколога, що є грубим порушенням порядку проведення огляду працівниками поліції. Також вказує, що ОСОБА_1 не відстороняли від керування, транспортний засіб не затримували, під час складення протоколу йому не роз`яснювали його права в тому числі і право мати захисника, а також не залучили двох свідків під час проведення огляду.

Позиції учасників апеляційного процесу.

Захисник в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу і з підстав, викладених у скарзі просила її задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, про час і дату апеляційного розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив та не подавав клопотання про відкладення судового засідання.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Мотиви апеляційного суду.

Щодо поновлення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником... Апеляційна скарга, подана після її закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційний суд зважає на те, що строк апеляційного оскарження пропущений на незначний строк, копію оскарженої постанови захисник отримала 13.11.2023 про що в матеріалах справи є відповідна довідка, а 20.11.2023 захисник вже подав апеляційну скаргу, тому, враховуючи положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, апеляційний суд вважає, що для забезпечення права особи на апеляційне оскарження рішення суду клопотання необхідно задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, які зводяться до процесуальних порушень порядку проведення поліцейськими огляду, не доведеності факту керування транспортним засобом та порушень під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд, доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме у керуванні особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи і з таким висновком погоджується суд апеляційної інстанції.

Так, вина повністю підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 07.08.2023 серії ААД № 203616; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння шкіри обличча, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу алкотесту 6820 ARHJ-0294 «DRAGER», що зафіксовано на бодікамеру працівника поліції. Кількісний показник алкотестеру після проходження огляду склав 1,11 проміле.

Відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням алкотесту 6820 ARHJ-0294 «DRAGER», з результатом огляду був незгоден. Поліцейськими було роз`яснено процедуру, що у разі незгоди з результатами огляду з використанням спеціальних технічних засобів, огляд буде проводитися в медичному закладі. При цьому ОСОБА_1 наполягав на повторному огляді саме з використанням алкотесту 6820 ARHJ-0294 «DRAGER», в медичний заклад їхати не хотів, на що йому було відмовлено. Також на 05:30 хв відеозапису зафіксовано, що ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що погоджується з результатами, проте підпис свій ставити у протоколі відмовився.

Зазначені вище докази, є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду, а також спростовують доводи апеляційної скарги захисника.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в тому числі і за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції .

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про відсутність направлення водія для проходження огляду в закладі охорони здоров`я та не доставлення поліцейськими ОСОБА_1 до медичного закладу, то апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного... сп`яніння... проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння... поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Вищезазначені положення статті 266 КУпАП, кореспондуються з положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду», зокрема у пунктах 3 та 6, зазначено, що огляд проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Аналогічні правила зазначені і в пунктах 6, 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

З вище викладеного слідує, що законом передбачені два порядки проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння: поліцейським з використанням технічних засобів і лікарем в закладі охорони здоров`я.

Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться в закладах охорони здоров`я в двох випадках, а саме: 1) у разі незгоди водія на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів; 2) у разі незгоди водія з його результатами, тобто результатами огляду, проведеного поліцейським.

З вищевикладеного слідує, що направлення на проходження огляду водія на стан сп`яніння в медичному закладі складається поліцейським у випадку, коли водій не погоджується з результатами такого огляду на місці зупинки транспортного засобу та виявив бажання пройти саме медичний огляд у закладі охорони здоров`я або відмовився від огляду на місці та виявив бажання пройти медичний огляд.

Водночас, у цій справі ОСОБА_1 пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням поліцейськими спеціальних технічних приладів та погодився з таким результатом і відмовився від медичного огляду в закладі охорони здоров`я, у зв`язку з чим у поліцейських були відсутні підстави для складення направлення на медичний огляд та доставки його до медичного закладу.

Посилання на те, що у справі відсутні відомості про відсторонення ОСОБА_1 від керування свідчать про недолік в оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення, проте не спростовують факту керування останнім транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що є об`єктивною стороною ст. 130 КУпАП, тому не виключає в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відтак, будь-яких порушень вимог ст. 266 КУпАП апеляційним судом, як і судом першої інстанції, які були б підставою для визнання результатів огляду недійсними, не встановлено.

Відповідно до п. 2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення цього обов`язку для водія настає адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП а саме за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Диспозиція вказаної статті окреслює обставини, які підлягають доведенню в межах справи про адміністративне правопорушення і в даній справі такі обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівника поліції та поясненнями на місці події самого ОСОБА_1 , тому будь-яких сумнівів у правильності та обґрунтованості висновку суду першої інстанції немає.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції, з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги захисника за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішення, власної оцінки доказів справи та положень КУпАП, які він тлумачать на свій розсуд, ігноруючи їх сукупність та об`єктивність відеозапису.

В апеляційній скарзі містяться також інші доводи, які зводяться до дослівного викладу положень КУпАП та відомчих інструкцій МВС та МОЗ, без їх співвідношення до доказів та фактичних обставин цієї справи, тому не потребують детального аналізу апеляційним судом, оскільки не мають вирішального значення у цьому провадженні, виходячи із предмету та меж доказування у даній категорії справ, а правова оцінка та мотиви апеляційного суду по всім ключовим доводам сторони захисту, на які акцентовано увагу в апеляційній скарзі, викладені вище.

Застосовуючи такий підхід, апеляційний суд виходить з усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо мотивування судового рішення. І хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 р., заява № 4909/04, § 58).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про залишення оскарженої постанови суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника Білас Любові Вікторівни про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Білас Любові Вікторівни залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун