ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Русєва А.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

26.10.2023 року о 10 год. 05 хв. ОСОБА_1 у м. Одеса, вул. Маршала Говорова, навпроти буд. 10б, керуючи автомобілем «JEEP CHEROKEE», державні номерні знаки НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечно, не вибрав безпечного бокового інтервалу та здійснив наїзд на автомобіль «BMW», державні номерні знаки НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідив матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Судовий розгляд в суді проведено за відсутністю ОСОБА_1 , який в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Про причини неявки ОСОБА_1 суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справу не подавав.

Одночасно, ОСОБА_1 подав заяву про відкладення судового розгляду справи, призначеного на 01.12.2023 року, мотивуючи тим, що він служить в Збройних Силах України та його відпустка скінчилась 20.11.2023 року і він повернувся на службу, просив відкласти на дату не раніше 15 лютого 2023 року. Однак суд не приймає обставини зазначені як причини відкладення розгляду справи поважними, оскільки має місце неналежна процесуальна поведінка сторони з метою затягування розгляду справи з повідомленням бажаної дати розгляду притягуваним, що безумовно призводить до необґрунтованого затягування строків розгляду справи та процесуальна поведінка ОСОБА_1 визнається судом неналежною та такою, що явно свідчить про переслідування мети затягнути розгляд справи, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання притягуваного про відкладення судового засідання. Більш того, в категорії таких справ КУпАП не передбачає обов`язкової участі притягуваного у розгляді справи, А ОСОБА_1 за об`єктивної неможливості прибути до суду, надіслати свої заперечення проти протоколу, якщо такі мав, та які були оцінені судом під час розгляду справи по суті. Однак, притягуваний таким правом не скористався, а обрав позицію подавати заяви про відкладення судового розгляду маніпулюючи службою в ЗСУ.

Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату та час розгляду справи в суді, не з`явився, суд оцінює таку поведінку ОСОБА_1 , як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Більш того, в умовах воєнного стану, з огляду на неприпустимість зупинення роботи судів та здійснення правосуддя та на розумність строків розгляду справ, суд не має чекати, що особа щодо якої розглядається справа виявить бажання з`явитись до суду за умови не повідомлення суду причин своєї неявки.

Вина ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 648312 від 01.11.2023 р., підтверджується рапортом, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 26.10.2023 року, ОСОБА_3 від 26.10.2023 року.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Як було вище наведено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

З викладеного слідує, що ОСОБА_1 порушуючи вимоги п. 10.1 ПДР України, який передбачає, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, вимоги п. 13.1 ПДР України, який передбачає, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, керуючи автомобілем «JEEP CHEROKEE», при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечно, н вибрав безпечного бокового інтервалу та здійснив наїзд на автомобіль «BMW», в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Таким чином з викладеного випливає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 суд враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст.ст.34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також для припинення вчинення нею нових правопорушень, буде достатнім та необхідним застосування адміністративного стягнення у виді штрафу.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору.

Керуючись ст. ст. 40-1, 124, 283 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 536 гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

Єдиний унікальний номер справи: №522/22133/23

Номер провадження №3/522/13057/23

Головуючий суддя Русєва А.С.