ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2522/22 Номер провадження 33/814/1165/23Головуючий у 1-й інстанції Вірченко О.М. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою ОСОБА_1 на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23 березня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23 березня 2023 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 16 вересня 2022 року о 16:20 год. на автодорозі Р-42 Лубни-Миргород-Опішня, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В апеляційній скарзі посилається на відсутність доказів щодо керування ним транспортним засобом та відповідно зупинки автомобіля під його керуванням.

Вказує, що в той день він дійсно випив, але за кермом перебувала його дружина, яка не маючи навиків водіння дуже не впевнено керувала авто, що його дратувало та він кричав на неї, в зв`язку з чим остання покинула авто та пішла по дорозі, а він пересів на сидіння водія та чекав на допомогу інших водіїв щоб відкотити авто з дороги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами є:

протокол серії ААД №107751 складений 16.09.2022 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , з приміткою щодо передачі транспортного засобу іншому водію ОСОБА_2 ,

пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння,

записи з бодікамери працівника поліції,

рапорт поліцейського щодо отриманого виклику про зупинку автомобіля ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані притягнутим ОСОБА_1 .

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема свідома відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису з бодікамери працівника поліції, останній розпочинається з зафіксованого на проїзній частині автомобіля, за кермом якого, як було в подальшому встановлено, знаходиться ОСОБА_1 та спілкування працівників поліції зі свідками, які пояснили причини зупинки авто під керуванням вказаної особи та викликали поліцію.

Так, свідки на бодікамеру пояснили, що авто неадекватно рухалося по дорозі, створюючи аварійні ситуації, в зв`язку з чим один з водіїв зупинив авто шляхом подачі звукового сигналу, а після його зупинки, підійшовши до водія, відчув сильний запах алкоголю, в зв`язку з чим заглушив авто та витягнув ключі з запалення і викликав поліцію.

Вказаний перебіг події доводиться також наданими письмовими поясненнями свідків та рапортом про отримання виклику щодо перебування водія в стані алкогольного сп`яніння.

Після встановлення особи водія ОСОБА_1 та зважаючи на явні ознаки алкогольного сп`яніння, останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на що останній відмовився як на місці зупинки, так і в лікарняному закладі.

Зафіксована поведінка водія та його спілкування явно свідчать про наявність у останнього ознак алкогольного сп`яніння, що обґрунтовано було занесено до протоколу про адімнправопорушення.

Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння стала підставою для складання адміністративного протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта щодо відсутності доказів факту керування ним транспортним засобом не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки повністю спростовуються поясненнями свідків, які самостійно зупинили керований ОСОБА_1 автомобіль з огляду на його некоректну їзду, яка потенційно була небезпечна для інших учасників дорожнього руху, у зв`язку з чим ними було викликано працівників поліції.

Версія притягнутого ОСОБА_1 щодо керування автомобілем його дружиною, яка нібито після сварки з ним вийшла з авто та пішла по дорозі, а він пересів на водійське сидіння та чекав на допомогу інших водіїв, не приймається до уваги апеляційним судом, оскільки не доведена жодними доказами по справі, а фактично є лише намаганням останнього уникнути адміністративної відповідальності.

Так, ані в протоколі про адмінправопорушення, ані під час спілкування з поліцейськими, ОСОБА_1 не згадував про іншого водія, який також не зафіксований на відеозаписі.

Також не мають жодної згадки про керування автомобілем жінкою свідчення очевидців, які здійснювали зупинку автомобіля та безпосередньо спілкувались ОСОБА_1 до приїзду працівників поліції.

Суперечливими є пояснення ОСОБА_1 щодо вживання ним алкогольних напоїв, оскільки на бодікамеру він пояснював, що не вживав такі напої, а в апеляційній скарзі зазначав, що разом із своїм товаришем вживав алкоголь.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про недотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а наявними доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про недоведеність вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна