Провадження № 33/801/1088/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванченко Я. М.
Доповідач: Бурденюк С. І.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Бурденюк С.І.,

з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця ЗСУ, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28.06.2023,

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28.06.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору.

Згідно постанови, 11.06.2023 о 00.33 год. у м. Вінниці, по бульвару Свободи, 1, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Bora» д.н.з. НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу, не дотримався безпечного бокового інтервалу з припаркованим транспортним засобом «Volkswagen Passat» д.н.з НОМЕР_2 та «Mitsubishi Pajero Spоrt» д.н.з. НОМЕР_3 допустив наїзд на них, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 2.3б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Крім того, 11.06.2023 о 00.33 год. у м. Вінниці, по бульвару Свободи, 1, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіль «Mitsubishi Pajero Spоrt» д.н.з. НОМЕР_3 та будучи причетним до ДТП залишив місце події, чим порушила вимоги 2.10а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Оскільки до суду надійшли дві справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП, та такі розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), то відповідно до ст. 36 КУпАП об`єднано справи № 127/18296/23 та №127/18301/23 в одне провадження, та присвоєно №127/18296/23.

Не погоджуючись з даною постановою, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування зазначає, що судом не було надано йому можливості скористатись правом на доступ до правосуддя, оскільки його не було повідомлено належним чином. Також судом залишено поза увагою допит свідків. Призначаючи найбільш суворий вид стягнення, суддя належним чином не обґрунтував прийняте рішення, а врахував лише характер вчиненого правопорушення. Так, суддею не враховано, що скаржник в перших днів повномасштабного вторгнення рф добровільно мобілізований ІНФОРМАЦІЯ_2 на посаду начальника відділення зв`язку у званні старший сержант, одружений, має на утриманні двох дітей, відшкодував потерпілим збитки, добровільно зателефонував працівникам поліції в день ДТП, жодним чином не переховувався та визнав вину

Крім того, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду від 28.06.2023, посилаючись на те, що він не був присутнім в судовому засіданні, про наявність оскаржуваної постанови дізнався випадково 25.10.2023 під час виконання службових обов`язків. Цього ж дня він звернувся до суду із запитом про надання інформації щодо протоколів про адміністративні правопорушення відносно нього, і 02.11.2023 він отримав копію оскаржуваної постанови.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Суд апеляційної інстанції вважає зазначені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження поважними, враховуючи, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладені в клопотанні доводи, вважаю за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 28.06.2023.

В судому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що в той день він завозив до лікарні знайому, у якої було погане самопочуття. Під час керування автомобілем він не відчув, що автомобіль під його керуванням зачепив інший припаркований автомобіль. Такі доводи не спростовуються іншими матеріалами справи. В короткий проміжок часу він особисто викликав працівників поліції та знайшов потерпілих, щоб владнати з ними цю ситуацію. Працівниками поліції не надані суду будь-які відомості про вжиті ними заходи щодо його розшуку чи його автомобіля. Таким чином, він залишив місце ДТП не з метою приховати факт такої події та уникнути відповідальності, що свідчить про відсутність в його діях складу адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та 124-4 КуПАП.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який в ході апеляційного розгляду підтримав апеляційні вимоги та просив змінити постанову суду, застосувавши до нього адміністративне стягнення у виді штрафу, чи закрити провадження в зв`язку з його невинуватістю, перевіривши матеріали справи та докази надані особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності, апеляційний суд дійшов висновку, що вказана апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 7ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що під час розгляду даної справи суддя дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним пунктів 2.10 а; 2.3б; 12.1; 13.1 Правил дорожнього руху України та наявність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення серії ААД №431322 та серії ААД №432049, складені 14 червня 2023 року інспектором ВРОМ ДТП УПП у Вінницькій області, які відповідають вимогам ст.256 КУпАП та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 11 червня 2023 року, де відображено розташування транспортних засобів потерпілих після ДТП і механічні пошкодження; відеозаписом з місця події, з якого чітко вбачається, що водій керуючи автомобілем марки «Volkswagen Bora» д.н.з. НОМЕР_1 , не вибравши безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу з припаркований транспортним засобом «Volkswagen Passat» д.н.з НОМЕР_2 та «Mitsubishi Pajero Spоrt» д.н.з. НОМЕР_3 та допустив наїзд на них, а тому вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4,124 КУпАП повністю доведена.

Разом з цим, при накладенні адміністративного стягнення суддею не в повній мірі були враховані положення ст. 33 КУпАП.

Відповідно до вимог даної норми закону при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Санкцією ст.124 КУпАП передбачені стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Санкцією ст.122-4 КУпАП передбачені стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Отже, санкції інкримінованих ОСОБА_1 правопорушень, передбачають альтернативні види стягнень. За наявності альтернативного виду стягнення у виді штрафу, суд, належним чином, в постанові не обґрунтував підстав для обрання йому стягнення суворішого, у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Такий висновок суду першої інстанції щодо обраного до правопорушника найбільш суворого виду адміністративного стягнення, апеляційний суд вважає необґрунтованим.

Відповідно до ч.2ст.36 КУпАП України, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 щиро розкаявся у вчиненому, визнав свою вину, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, є військовослужбовцем і займана ним посада передбачає допуск до самостійного керування службовим автомобільним транспортом для забезпечення комплектування військ мобілізаційним ресурсом, також суд враховує, що ОСОБА_2 відшкодував всі збитки, потерпілі претензій до нього не мають, про що свідчать розписки останніх (арк. пров. №52).

Крім того, ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП не притягувався.

Однак місцевим судом під час розгляду справи дані обставини не враховані та належним чином не перевірено, судовий розгляд проведений у відсутність ОСОБА_1 .

Позбавивши ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами за вчинення правопорушень, передбачених ст. ст. 124,122-4 КУпАП, суд першої інстанції, обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є явно несправедливим через суворість.

Так, згідно із ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Одним із видів покарань у розумінні ЄСПЛ є штрафи. Суворість цього примусового заходу оцінюється через його розмір, проте у визначенні правової природи такого заходу для ЄСПЛ важливішою є мета, з якою призначається штраф, ніж його розмір.

При накладенні на ОСОБА_1 стягнення, апеляційний суд враховує особу правопорушника, те, що дані правопорушення ним вчинено вперше, раніше до адміністративної відповідальності за такою категорією правопорушень він не притягувався, вину визнає та щиро кається у вчиненому, є військовослужбовцем ЗСУ, потерпілі претензій не мають.

Апеляційний суд вважає, що застосоване відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік є надто суворим, а тому таке стягнення - слід змінити та накласти стягнення відповідно до мінімальної санкції ст. 122-4 КУпАП, за більш серйозне правопорушення, що буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень.

Керуючись ст. 55 Конституції України ,ст. 6 ЄСПЛ ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 28.06.2023.

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28.06.2023, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та ст.122-4 КУпАП, - змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 200 (двохсот ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 (три тисячі чотириста) гривень.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: С.І. Бурденюк