Справа № 734/3724/23 Головуючий у 1 інстанції Бараненко С. М.
Провадження № 33/4823/884/23
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2023 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді Салая Г.А.,

Особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2023 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536 грн. 80 коп. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 12.08.2023 року в 02 годині 52 хвилини Чернігівська область а/д Київ-Вишгород-Десна-Чернігів 83 км. гр-н ОСОБА_1 керував автомобілем КІА SPORTAGE н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки т.з. за допомогою приладу DRAGER ALCOTEST 6820 ARPK 0265, результат 0,66 проміле. Дана подія фіксувалася за допомогою нагрудної камери № С212419.

Такими діями гр-н ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що він не відмовлявся проходити огляд у медичному закладі, а навпаки, вказав, що не вживав алкоголь, інспектори не роз`яснили йому процедуру проходження огляду і наслідки відмови від огляду, жодних направлень для огляду в медичний заклад на місці події не виписувалось та йому не вручалось, а наявне у справі направлення є сфальсифікованим документом, який не складався і не вручався на місці події. Крім того, вказує, що поліцейські його не відсторонювали від керування транспортним засобом та автомобіль тимчасово не затримували, після запису постановочного відео, він поїхав далі, що свідчить про відсутність жодних ознак алкогольного сп`яніння. Стверджує, що навіть, за умови наявності порушення (показник 0,6 проміле при нормі 0,2 проміле та міжнародній нормі 0,5 проміле) це ймовірне порушення є очевидно малозначним, а тому вважає, що є підстави звільнення його від адміністративної відповідальності відповідно до ст. 22 КУпАП.

Заслухавши пояснення апелянта, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 185461 від 12.08.2023 ОСОБА_1 12.08.2023 року в 02 годині 52 хвилини Чернігівська область а/д Київ-Вишгород-Десна-Чернігів 83 км керував автомобілем КІА SPORTAGE н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки т.з. за допомогою приладу DRAGER ALCOTEST 6820 ARPK 0265, результат 0,66 проміле. Дана подія фіксувалася за допомогою нагрудної камери № С212419. ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно підтверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст. 251 КУпАП.

З відеозапису вбачається, що автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення комендантської години. Під час спілкування з водієм працівники поліції, відчуваючи запах алкоголю від водія, запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» або проїхати до найближчої лікарні. Водій спочатку відмовився, але потім погодився продути «Драгер», результат чого виявився позитивним 0,66 проміле. ОСОБА_1 намагався «домовитись» з працівниками поліції, на що йому було роз`яснено, що передбачена кримінальна відповідальність за ст. 369 КК України. Після чого дружина водія також неодноразово вмовляла працівників поліції вимкнути камеру і домовитись. До медичного закладу водій їхати не захотів. Працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 , що буде складено протокол про адміністративне правопорушення за результатами, зафіксованими на приладі «Драгер». Протокол складався у присутності водія, який підписав його та написав у ньому пояснення. Крім того, ОСОБА_1 поставив підпис на роздруківці з приладу «Драгер», акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 12.08.2023, у направленні до медичного закладу на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 власноручно написав «відмовляюсь» та поставив свій підпис.

Отже, доводи апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження огляду у медичному закладі, а також, що жодних направлень для огляду в медичний заклад на місці події не виписувалось спростовуються даними, зафіксованими на відеозаписі з камери працівників поліції.

У відповідності до п. 7-8 розділу 3 вказаної Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння…», затвердженої наказами МВС та МОЗ 09.11.2015 № 1452/735, проведення лабораторних досліджень біологічних речовин, взятих від особи, яка оглядається, є обов`язковим і проводиться воно з метою виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Відповідно до п. 15 Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Згідно Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, підписаного ОСОБА_1 встановлено позитивний результат 0,66 проміле. Факт його підписання саме ОСОБА_1 чітко видно на відеозапису з боді-камери поліцейського і підстав вважати цей Акт недійсним або складеним з порушенням законодавства, суд не вбачає.

Підстав вважати вказані докази неналежними та такими, що складені з порушенням, апеляційний суд не вбачає.

Твердження апелянта з приводу того, що йому не були роз`яснені його права, є такими, що не заслуговують на увагу, виходячи з того, що протокол про адміністративне правопорушення був ним підписаний, що свідчить про ознайомленість даної особи в повному обсязі зі змістом зазначених документів, в яких, окрім іншого, міститься графа про ознайомлення з правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений про відсторонення від керування транспортним засобом до повного витверезіння, про що писав розписку, а тому його доводи про не відсторонення від керування не заслуговують на увагу.

Відтак, доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу.

Отже, місцевий суд у повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, що маються в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Твердження апелянта про можливість застосування положень ст. 22 КУпАП та звільнення його від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням не заслуговують на увагу, оскільки згідно примітки до зазначеної статті положення ст. 22 КУпАП не застосовуються, зокрема, до правопорушень, передбачених статтею 130 цього кодексу.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, то він, згідно п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», підлягає звільненню від сплати судового збору. Тому, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КупАП- змінити.

ОСОБА_1 звільнити від сплати судового збору на підставі п. 13 ч.1 ст. 5 Закону України « Про судовий збір».

У решті постанову суду залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Салай