П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" грудня 2023 р. Справа № 596/1117/23

Провадження № 3/596/778/2023

Суддя Гусятинського районного суду Тернопільської області Лисюк І.О., за участю секретаря судового засідання Туткалюк В.Р., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №3 (м.Гусятин) Чортківського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Водій ОСОБА_1 15.07.2023 року о 23 год. в с. Лежанівка Чортківського району керував транспортним засобом ВАЗ2101 р.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора типу «DRAGER» відмовився та в медичному закладі водій також відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав повністю. Суду пояснив, що дійсно 15.07.2023 року о 23 год. в с. Лежанівка Чортківського району він не керував транспортним засобом ВАЗ2101. За кермом була дружина. Він лише намагався усунути несправність ближнього світла фар.

Він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, про те відмовився пройти тест на місці та в лікувальному закладі, оскільки мав сумнів щодо процедура його огляду відбувається по закону.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 підтвердила пояснення ОСОБА_1 . Додатково пояснила, що того вечора за кермом авто була вона. Коли близько 23 год вони з чоловіком та дітьми повертались додому в село Лежанівка по польовій дорозі, в неї пропало ближнє світло фар на місті. Вона зупинила авто і попросила чоловіка, щоб він усунув цю поломку. Ще не встиг чоловік полагодити світло фар, як приїхала поліція і почала складати протокол. Додатково пояснила, що чоловік вдома вживав пиво.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показання свідка, дослідивши письмові докази в справі, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до приписів п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доводиться даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №093387 від 15.07.2023 року з якого слідує, що водій ОСОБА_1 15.07.2023 року о 23 год. в с. Лежанівка Чортківського району керував транспортним засобом ВАЗ2101 р.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора типу «DRAGER» відмовився та в медичному закладі водій також відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановлено, водій ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, а також положень Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Так факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події з використання спеціальних технічних засобів, а також в медичному закладі доводиться також відеозаписами з нагрудної камери поліцейского, що долучені як додатки до протоколу про адміністративне правопорушення. При перегляді відеозаписів убачається, що ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події з використання спеціальних технічних засобів, а також відмовився проїхати в медичний заклад. Також після оголошення протоколу про адміністративне правопорушення відмовився отримати копію протоколу про адміністративне правопорушення. Як встановлено, поліцейським йому роз`яснювались права, передбачені ст. 268 КУпАП, а також ст.59, ст. 63 КУпАП, повідомлялось про відео фіксацію.

Суд вважає необґрунтованою відмову ОСОБА_1 від проходження огляду, оскільки на вимогу поліцейського водій повинен пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння відповідно до приписів п. 2.5 ПДР України.

Твердження ОСОБА_1 , що він відмовився від огляду на стан сп`яніння через сумніви, що такий огляд є «офіційним» суд визнає безпідставними, оскільки спростовуються відеозаписами з нагрудної камери поліцейского, з яких слідує, що процедура огляду, фіксування відмови особи від огляду на стан алкогольного спяніння відбувалась у відповідності до приписів ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Також безпідставним є посилання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на те, що він не керував транспортним засобом.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року), судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли остання почала рухатись.

Як встановлено з відеозаписів з нагрудної камери поліцейского, а також інших відеофайлів, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, на відеозаписах, зокрема, файлу 0.МР4, слідує, що автомобіль ВАЗ 2101 р.н. НОМЕР_1 , 15.07.2023 року о 23.08 здійснював рух. За кермом автомобіля перебував ОСОБА_1 .

Також з відеозаписів видно, що під час складання адміністративних матеріалів, ОСОБА_2 підтвердила факт керування її чоловіком ОСОБА_1 автомобілем (він проїхав тільки пару метрів) та вживання останнім алкогольних напоїв (пива).

Як встановлено, долучені до протоколу відеозаписи з нагрудної камери є безперервними, відеозйомка відбувалась відповідно до приписів Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026.

При перегляді відеозапису встановлено, що він відображає фіксування, виявлення правопорушення, процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення та його оголошення.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортним засобом є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, вважаю їх достатніми для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (абз.3 п. 28), судам роз`яснено, що позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП ( 80731-10). Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала. пункту 28 із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 18 (v0018700-08 ) від 19.12.2008 .

З матеріалів справи вбачається (а.с.13), що ОСОБА_1 постановою Гусятинського районного суду від 15.11.2019 року (справа №596/1609/19) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП там накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень в дохід Держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк на строк 10 (десять) років.

Таким чином, при накладенні адміністративного стягнення, керуючись ч.1 ст. 130 КУпАП та з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Враховуючи наведене та з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, суд приходить до переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн..

На думку суду, застосований до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у виді штрафу є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімум.

Керуючись ст.ст.ст. 40-1, 130, ст.124, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. (Отримувач коштів: ГУК у Терноп.обл/Терноп.обл./21081300; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37977599; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0019001; Код класифікації доходів бюджету: 21081300)

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в розмірі 536 (пятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Ірина ЛИСЮК