ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1128/23 Номер провадження 33/814/1189/23Головуючий у 1-й інстанції Мирошникова О.Ш. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч.3 ст. 184 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Бродській В.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 квітня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 184 КУпАП, та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнана винною у тому, що 27.02.2023 року близько 17 год. вона, знаходячись за адресою свого мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , ухилилася від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо забезпечення належного виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 2007 р.н., внаслідок чого останній 27.02.2023 року близько 17 год., знаходячись в АДРЕСА_2 вчинив хуліганські дії відносно неповнолітнього ОСОБА_3 2008 р.н., а саме принижував честь і гідність останнього, вдарив ляпаса по обличчю неповнолітнього ОСОБА_3 у громадському місці поблизу кафе «Крендель», чим вчинила правопорушення за частиною третьою статті 184 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 квітня 2023 року та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, і такою, що прийнята з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено конкретних обставин вчинення адміністративного правопорушення, згідно з диспозицією ч.3 ст.184 КУпАП.

Крім того, скаржник стверджує, що сам конфлікт, який виник між неповнолітніми відбувався не безпричинно, що було встановлено в суді першої інстанції, а тому не утворює об`єктивної сторони правопорушень, відповідальність за які передбачена КУпАП.

Апелянт також зазначає, що в протоколі зазначено, що в момент скоєння правопорушення ОСОБА_1 знаходилася близько 17 год за адресою свого мешкання, а саме в АДРЕСА_1 , хоча фактично в цей день вона перебувала на своєму робочому місці в АДРЕСА_3 з 9 до 18 години, її неповнолітній син перебував за іншою адресою, а тому вона не могла будь-яким чином впливати на нього.

Окрім цього, апелянт вказує, що диспозиція норми ч.3 ст.184 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Натомість, в протоколі про адміністративне правопорушення не було конкретизовано, у який спосіб ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків, та яких саме обов`язків вона не виконала, що прямо суперечить принципу правової визначеності.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.02.2023 року близько 17 год. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою свого мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , ухилилася від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо забезпечення належного виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 2007 р.н., внаслідок чого останній 27.02.2023 року близько 17 год., знаходячись в АДРЕСА_2 вчинив хуліганські дії відносно неповнолітнього ОСОБА_3 2008 р.н., а саме принижував честь і гідність останнього, вдарив ляпаса по обличчю неповнолітнього ОСОБА_3 у громадському місці поблизу кафе «Крендель», чим вчинила правопорушення за частиною третьою статті 184 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 184 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом ст. інспектора-чергового Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області Савельєва А.О., протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення чи іншу подію від 27.02.2023, письмовими поясненнями ОСОБА_3 .. ОСОБА_4 , довідкою №607 від 27.02.2023 чергового травматолога КП «ЛЛІЛ» ЛМР, відеозаписом закладу «Крендель» з камери зовнішнього спостереження за 27.02.2023 в період часу з 17:02 до 17:04, рапортом інспектора СЮП ВП Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області Бурдима В., поясненнями ОСОБА_1 та неповнолітнього ОСОБА_2 , наданим в суді.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину

Відповідно до частини четвертої статті 155СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно із статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 12 КУпАП визначено, що адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Відповідно до статті 173 КУпАП, дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, - тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Із матеріалів справи вбачається, що в діях ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №281611 від 28.02.2023 року, наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.173 КУпАП.

Відповідно до частини третьої статті 184 КУпАП, вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьої або четвертою статті 173-4 цього Кодексу, тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із наведеного вбачається, що підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.184 КУпАП є вчинення їх дітьми віком від 14 до 16 років правопорушення, відповідальність за яке передбачено КУпАП. Зважаючи на те, що ОСОБА_2 на момент вчинення адміністративного правопорушення не виповнилося 16 років, до адміністративної відповідальності притягаються його батьки.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в діях неповнолітнього ОСОБА_2 , вчинених ним 27.02.2023 щодо неповнолітнього ОСОБА_3 , наявний склад адміністративного правопорушення за статтею 173 КУпАП дрібне хуліганство, а саме: порушення громадського порядку, яке супроводжувалося завданням потерпілому ОСОБА_5 ляпаса та принижуванням його честі і гідності. Місцем вчинення неповнолітнім цього правопорушення є громадське місце ганок кофейні. Отже, місцевий суд правильно встановив, що в поведінці ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 184 КУпАП.

Доводи апелянта щодо того, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено конкретних обставин вчинення адміністративного правопорушення, згідно з диспозицією ч.3 ст.184 КУпАП, суд не бере до уваги з мотивів, зазначених судом першої інстанції.

Доводи скаржника щодо того, що сам конфлікт, який виник між неповнолітніми відбувався не безпричинно, що було встановлено в суді першої інстанції, а тому не утворює об`єктивної сторони правопорушень, відповідальність за які передбачена КУпАП, суд відхиляє з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та було вірно встановлено судом першої інстанції, що мотивом вчинення дрібного хуліганства є неповага до суспільства, в цій справі це демонстративна зневага неповнолітнього ОСОБА_2 до встановлених у суспільстві правил поведінки, тому наявність такої причини як захист дівчини не виключає складу правопорушення дрібне хуліганство.

Суд не бере до уваги посилання апелянта на те, що в протоколі зазначено, що в момент скоєння правопорушення ОСОБА_1 знаходилася близько 17 год за адресою свого мешкання, а саме в АДРЕСА_1 , хоча фактично в цей день вона перебувала на своєму робочому місці в АДРЕСА_3 з 9 до 18 години, її неповнолітній син перебував за іншою адресою, а тому вона не могла будь-яким чином впливати на нього, адже цей факт не впливає на встановлені обставини справи, а саме те, що її син, ОСОБА_2 , 2007 р.н., вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами у сукупності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин