Провадження № 3/161/4981/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 01 грудня 2023 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Кихтюк Р.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючої,

- за ст. 184 ч. 3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України відносно сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 135 КУпАП, а саме: у міському транспорті тролейбусі 015 вчинив проїзд без квитка, чим порушив рішення виконавчого комітету Луцької міської ради «Про вартість проїзду в міському електричному транспорті (тролейбусі), якому на момент вчинення порушення виповнилося 15 років.

В судовому засіданні захисник Оксенюк О.В. заперечив вину останньої у вчиненні інкримінованого правопорушення, просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Вимоги ст. 280 КУпАП регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши пояснення захисника особи, що притягується до відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч. 3 КУпАП.

Згідно ч. 3 ст. 184 КУпАП вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст. 135 КУпАП передбачено відповідальність за безквитковий проїзд пасажира, в тому числі проїзд без реєстрації або компостування проїзного документа, а так само провезення без квитка дитини віком від семи до шістнадцяти років.

Статтею 12 КУпАП визначено, що адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

При цьому, як з`ясовано судом, на момент вчинення правопорушення, неповнолітньому ОСОБА_3 виповнилося 15 років, а тому доводи захисника про відсутність доказів щодо притягнення неповнолітнього до відповідальності за безквитковий проїзд є надуманими і необґрунтованими, оскільки він може бути притягнутий до такої відповідальності зважаючи на його вік.

Водночас, за вчинення такого правопорушення неповнолітніми передбачена відповідальність їх батьків.

І як слідує із письмових пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 контролерів-ревізорів, при здійсненні перевірки тролейбуса 015 по маршруту 15а, було виявлено неповнолітніх пасажирів, які не оплатили проїзд і останнім було запропоновано оплатити. Двоє з них оплатили, а один почав застосовувати фізичну силу. Після чого було повідомлено маму неповнолітнього і здійснено дзвінок на лінію 102 та з`ясовано особу ОСОБА_6 та його матір ОСОБА_7 .

Отже, за таких обставин, вина ОСОБА_7 у скоєному підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення; заявою та письмовими поясненнями згаданих вище осіб.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд враховує, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення враховуються також характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Отже, враховуючи особу правопорушника, яка вперше притягується до відповідальності, вчинене правопорушення не потягло за собою негативних наслідків, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, зокрема особу неповнолітнього, який в подальшому все ж намагався розрахуватися за проїзд, інші обставини справи, суд вважає, що ОСОБА_7 можливо звільнити від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, чого буде достатньо для забезпечення виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 184 ч. 3 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП звільнити її від адміністративної відповідальності за малозначністю, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Р.М. Кихтюк