Справа № 526/1247/23
Провадження № 3-зв/526/9/2023
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Тищенко Л. І.

з участю секретаря Синепол С. А.

розглянувши заяву судді Максименко Людмили Валентинівни про самовідвід у справі № 526/1247/23,

у с т а н о в и в:

До провадження судді Максименко Л.В. передана справа про адміністративне правопорушення № 526/1247/23 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-7 КУпАП .

У справі про адміністративне правопорушення №526/1245/23 ОСОБА_1 заявила судді Максименко Л.В. відвід, з тих підстав, що уповноваженою особою, на яку покладено обов`язок контролю за дотриманням вимог антикорупційного законодавства у виконавчому комітеті Гадяцької міської ради є ОСОБА_2 , з яким вона перебуває у зареєстрованому шлюбі та який може бути допитаний в якості свідка у даній справі.

Ухвалою суду від 19 травня 2023 року заявлений відвід задоволено та відведено суддю Максименко Л.В. від участі в розгляді справи.

Поміж тим, у провадженні судді Максименко Л.В. залишається справа про адміністративне правопорушення №526/1247/23 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

З огляду на задоволений судді відвід у справі №526/1245/23, вона вимушена заявити самовідвід у зазначеній справі.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить процесуальних норм, які передбачають для відвід чи самовідвід судді, що свідчить про наявність прогалин у національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід (самовідвід) та порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід) по справам про адміністративні правопорушення.

Натомість, діючими Кримінальним процесуальним кодексом України, ЦПК, КАСУ врегульовано питання щодо відводів та самовідводів судді, а тому, при розгляді даної адміністративної справи, суд вважає необхідним застосувати аналогію права.

У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Відповідно до п.2 ст.4 Порядку здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо конфлікту інтересів у діяльності судів та інших представників судової системи та його врегулювання суб`єкт конфлікту інтересів зобов`язаний не вчиняти дій та не приймати рішень по суті в рамках виконання своїх службових повноважень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Із практики Європейського Суду з прав людини вбачається, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» (Заява № 21722/11) (пункти 104 та 106) зазначив, що існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії», , пп. 28 та 30, «Веттштайн проти Швейцарії», заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведеним.

Розглянувши заяву про самовідвід судді Максименко Л.В., підставою для якого є вже задоволений відвід судді у справі №526/1245/23, суд вважає, що дана обставина може викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, а тому заява ОСОБА_3 про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 23, 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 245, 246 КУпАП, ст. 15 Кодексу суддівської етики, п. 1 ч. 1 ст. 4 Порядку здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо конфлікту інтересів в діяльності судів та інших представників судової системи та його врегулювання, затвердженого рішенням РСУ від 04.02.2016 № 2, суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву судді Гадяцького районного суду Полтавської області Максименко Людмили Валентинівни про самовідвід у справі № 526/1247/23 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-7 КУпАП задовольнити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. І. Тищенко