Справа № 467/472/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2023 року Арбузинський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Кірімової О.М.

за участю секретаря судового засідання Рожкової Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фахівця з публічних закупівель Відділу освіти, культури, молоді та спорту Благодатненської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 164-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10 квітня 2023 року № 14/05/2023 пр складеного головним аудитором відділу контролю у сфері закупівель Управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області Чередниченко С.В., за наслідками здійсненого відповідно до статті 8 Закону України «Про публічні закупівлі» моніторингу процедури закупівлі, проведеної Відділом освіти, культури, молоді та спорту Благодатненської сільської ради Первомайського району Миколаївської області за предметом «Капітальний ремонт даху будівлі КЗ «Садівська загальноосвітня школа I- III ступенів Благодатненської сільської ради» за адресою вулиця Шкільна, 4 с. Садове Арбузинського району Миколаївської області (ДК 021:2015: 45450000-6 Інші завершальні будівельні роботи)» (інформацію про закупівлю оприлюднено в електронній системі закупівель за номером ID: UА-2021-10-25-001532-с), підпорядкованість - Благодатненська сільська рада, місцезнаходження: 55325, Миколаївська область, Первомайський район, село Благодатне, вулиця Ювілейна, 6 виявлено порушення законодавства про закупівлі в частині невідхилення тендерних пропозицій, які підлягали відхиленню відповідно до закону, що відображене у висновку про результати моніторингу процедури закупівлі UА-М-2023-01-24-000025, який 14.02.2023 оприлюднений в електронній системі закупівель, при цьому визначене у висновку порушення не усунуто та висновок не оскаржено до суду.

Так, ОСОБА_1 , який згідно наказу начальника Відділу освіти Благодатненської СР від 10.02.2021 № 18-к прийнятий фахівцем з публічних закупівель Замовника, та згідно підпункту 2.3 розділу 2 Посадової інструкції фахівця з публічних закупівель, затвердженої директором Відділу освіти Благодатненської СР від 11.02.2021 № 95, та пункту 4 частини десятої статті 11 Закону України «Про публічні закупівлі» забезпечує рівні умови для всіх учасників, об`єктивний та чесний вибір переможця процедури закупівлі, 18.11.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 , не відхилив тендерну пропозицію учасника ТОВ «ГОСПОДАР-2», який в порушення вимог пункту 5 таблиці «Інша інформація встановлена відповідно до законодавства (для учасників - юридичних осіб, фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців) Додатку 2 до тендерної документації не надав чинну декларацію (оригінал або копію) відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці, зареєстровану відповідно до діючого законодавства, в тому числі на виконання робіт підвищеної небезпеки, а саме: земляні роботи, що виконуються на глибині понад 2 метри або в зоні розташування підземних комунікацій та на зварювальні та газополум`яні роботи, що виконуються із застосуванням відкритого полум`я. Тендерна пропозиція учасника ТОВ «ГОСПОДАР-2» підлягала відхиленню як така, що не відповідає встановленим абзацом першим частини третьої статті 22 Закону України «Про публічні закупівлі» вимогам до учасника відповідно до законодавства, натомість ОСОБА_1 визнав ТОВ «ГОСПОДАР-2» переможцем процедури закупівлі та прийняв рішення про намір укласти з ним договір про закупівлю, оформлене протоколом від 18.11.2021 № 44. Як наслідок, Замовник уклав з ТОВ «ГОСПОДАР-2» договір від 03.12.2021 року №1.

Вказане є порушенням абз. 1, 2 п.1 ч.1 ст.31 Закону України " Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 року № 922-VIII, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 164-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, в судове засідання не з`явилася, на адресу суду ОСОБА_1 надіслав пояснення, згідно яких просив провадження по справі закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Зазначає, що згідно інформації, розміщеної на офіційному майданчику PROZORR датою закінчення моніторингу, в ході якого було виявлено порушення, за яке відносно нього було складено даний протокол, є 14 лютого 2022 року. Тобто правопорушення було виявлено саме14 лютого 2022 року. у зв`язку з чим шестимісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності вже минув.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні докази, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступного висновку.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна,винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність,яка посягає на громадський порядок, власність,права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 245 КУпАП передбачає, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частинами третьою-шостою статті 164-14 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З огляду на те, що правопорушення, відповідно до змісту протоколу, вчинено 18.11.2021 року, дата виявлення даного правопорушення має критичне значення для вирішення питання дотримання 6 місячного строку накладення адміністративного стягнення.

В протоколі про адміністративне правопорушення № 14/25/03 пр від 14.04.2023 року, складеного відносно ОСОБА_1 , інформація стосовно дати виявлення правопорушення відсутня.

Разом з тим, відповідно до ч.ч. 5, 6, 7 ст. 8 Закону України «Про публічні закупівлі» протягом строку проведення моніторингу процедури закупівлі посадова особа органу державного фінансового контролю, відповідальна за проведення моніторингу процедури закупівель, має право через електронну систему закупівель запитувати у замовника пояснення (інформацію, документи) щодо прийнятих рішень та/або вчинених дій чи бездіяльності, які є предметом дослідження в рамках моніторингу процедури закупівлі. Усі такі запити про надання пояснень автоматично оприлюднюються електронною системою закупівель. Замовник протягом трьох робочих днів з дня оприлюднення запиту про надання пояснень щодо прийнятих рішень та/або вчинених дій чи бездіяльності, які є предметом дослідження в рамках моніторингу процедури закупівлі, повинен надати відповідні пояснення (інформацію, документи) через електронну систему закупівель.

За результатами моніторингу процедури закупівлі посадова особа органу державного фінансового контролю складає та підписує висновок про результати моніторингу процедури закупівлі (далі - висновок), що затверджується керівником органу державного фінансового контролю або його заступником. Такий висновок підлягає оприлюдненню в електронній системі закупівель протягом трьох робочих днів з дня його складання.

У висновку обов`язково зазначаються:

1) найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код замовника в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, щодо якого здійснювався моніторинг процедури закупівлі;

2) назва предмета закупівлі із зазначенням коду за Єдиним закупівельним словником (у разі поділу на лоти такі відомості повинні зазначатися щодо кожного лота) та назви відповідних класифікаторів предмета закупівлі і частин предмета закупівлі (лотів) (за наявності) та його очікувана вартість;

3) унікальний номер оголошення про проведення конкурентної процедури закупівлі, присвоєний електронною системою закупівель, та/або унікальний номер повідомлення про намір укласти договір про закупівлю у разі застосування переговорної процедури закупівлі;

4) опис порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, виявленого за результатами моніторингу процедури закупівлі;

5) зобов`язання щодо усунення порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що порушення органом державного фінансового контролю можуть бути виявлені лише під час моніторингу, а висновок про результати моніторингу процедури закупівлі є документом, який лише фіксує вже виявлені порушення.

Згідно інформації, розміщеної на офіційному майданчику PROZORRO за посиланням https://zakupki.com.ua/tender_monitoring/45375, (в розділі моніторинг закупівлі UA-M-2023-01-24-000025) датою закінчення моніторингу, в ході якого було виявлено порушення, за яке було складено даний протокол про адміністративне правопорушення, є 14 лютого 2022 року. Тобто, правопорушення було виявлено ще до 14 лютого 2022 року.

Належних доказів того, що правопорушення було виявлено пізніше, суду надано не було.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод із урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності (Lutzv. Germany, § 182; Schmautzerv. Austria; Maligev. France).

Гарантії статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод включають зобов`язання суддів надавати достатні підстави для винесення рішень (H. v. Belgium (Н. проти Бельгії), § 53). Достатні підстави демонструють сторонам, що їхню справу було ретельно розглянуто.

Хоча національний суд користується певним правом розсуду, обираючи аргументи і приймаючи докази, він зобов`язаний обґрунтувати свої дії підставами для винесення рішень (Suominen v. Finland (Суомінен проти Фінляндії), § 36).

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Таким чином, як встановлено судом, правопорушення було виявлено не пізніше 14 лютого 2022 року, пройшло більше ніж шість місяців, а отже, строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 164-14 КУпАП закінчився.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення. не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

07.11.2017 року Наукова-консультативна рада (надалі - НКР) при Вищому адміністративному суді України (надалі - ВАСУ) за аналізом судової практики встановила неоднаковий підхід судів до вирішення питання щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

НКР при ВАСУ зазначила, що зі змісту норм статей 247, 38 КУпАП закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; закінчення встановленого законом двомісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення правопорушення (при триваючому правопорушенні не пізніш як через два місяці з дня його виявлення).

В узагальненому науково-консультативному висновку НКР зазначила, що пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

За логічним тлумаченням абзацу першого статті 247 КУпАП встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення ( стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

НКР дійшла висновку, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями.

Прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

У відповідності до узагальненого науково-консультативного висновку НКР при ВАСУ, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Враховуючи наведене та керуючись п. 7 ч. 1 ст. 247, ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 164-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області особою, щодо якої її винесено, або її захисником.

Суддя Арбузинського

районного суду О.М. Кірімова