Справа № 944/5281/23
Провадження №3/944/3573/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.11.2023 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Матвіїв І.М., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , українця, громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про військове адміністративне правопорушення серії А4808 №72 від 11.08.2023, 10 серпня 2023 року о 00 год 30 хв, будучи військовослужбовцем військової служби сержант ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду перебував в нетверезому стані на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

За таких обставин командир роти зв`язку військової частини НОМЕР_1 кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Галько Р.В. в судовому засіданні вину заперечив. Захисник вказав, що ОСОБА_1 з даним протоколом не був згідний, був тверезий і свою вину не визнав. Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні дали покази про те, що ОСОБА_1 не перебував в стані сп`яніння. Як вбачається із протоколу № 72 від 11 серпня 2023 року особа, яка склала протокол зазначила, що ОСОБА_1 саме перебував на території військової частини в нетверезому стані, проте в матеріалах справи відсутні будь-які докази перебування ОСОБА_1 в нетверезому стані, адже огляд на стан сп`яніння не проводився, а в матеріалах справи лише наявний Акт фіксації відмови від добровільного проходження медичного огляду, про що зазначено і в протоколі. Вважає, що в даному випадку невірно зазначено фабулу вчиненого, так би мовити діяння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що підтверджує неправомірність складеного протоколу. Додатково зазначає наступне: протокол серії А4808 №72 від 11.08.2023, оформлений та підписаний командиром роти зв`язку, капітаном ОСОБА_4 , також в матеріалах адміністративної справи наявний рапорт капітана ОСОБА_4 про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння від 11 серпня 2023 року, а також службова характеристика, яка також підписана капітаном ОСОБА_4 .

Як вбачається із вказаних службових документів та протоколу, підписи капітана ОСОБА_4 в рапорті та службовій характеристиці не співпадають із підписом капітана ОСОБА_4 в протоколі серії А4808 №72 від 11.08.2023. Окрім цього, в адміністративної справи наявні: пояснююча головного сержанту взводу ОСОБА_2 , а також Акт фіксації відмови від 10 серпня 2023 року, який був підписаний ОСОБА_2 , і в даних документах також різняться підписи особи.

Просить суд звернути увагу, на те що ОСОБА_1 було направлено для проведення медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до Яворівської центральної районної лікарні о 00.20 годині 10 серпня 2023 року, а о 00.30 годині 10 серпня 2023 року підполковником ОСОБА_5 , старшим лейтенантом ОСОБА_3 та старшим сержантом ОСОБА_2 було складено Акт фіксації відмови від добровільного проходження медичного огляду вже в м.Яворові Львівської області. Проте, це неможливо здійснити фізично, оскільки Військова частина НОМЕР_1 знаходиться в АДРЕСА_2 і відстань до м.Яворів Львівської області становить 48 км. Тобто, фізично неможливо доїхати з с.Дубровиця до м.Яворова Львівської області за 10 хвилин як зазначено в Протоколі та Акті фіксації відмови.

Вважає, що протокол про військове адміністративне правопорушення за ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративне правопорушення № 72 від 11 серпня 2023 року підписаний не капітаном ОСОБА_4 , а іншою особою, що являється службовим підробленням і сам складений протокол являється незаконним, оскільки неможливо встановити хто саме оформляв і підписував протокол і чи дана особа була уповноважена на складання відповідного протоколу. Усі наведені обставини свідчать про вчинення службових порушень посадовими особами Військової частини НОМЕР_1 при оформленні зазначених матеріалів. Просить закрити справу у зв`язку із відсутністю події та складу правопорушення.

В судовому засіданні 25.10.2023 свідок ОСОБА_5 , пояснив що 10.08.2023 ОСОБА_1 було виявлено з ознаками сп`яніння, командир запропонував останньому пройти тест, але він відмовився, в подальшому ОСОБА_6 просив запросити незалежного експерта. Між командиром і Яремчуком відбувався словесний конфлікт. Пізніше ним було підписано акт про відмову від проходження огляду.

В судовому засіданні 25.10.2023 свідок ОСОБА_2 , пояснив що 10.08.2023 йому зателефонував командир та пояснив що потрібно відвезти військовослужбовця на медичне освідчення. Між командиром і Яремчуком відбувався словесний конфлікт. Пізніше ним було підписано акт про відмову від проходження огляду.

В судовому засіданні 25.10.2023 свідок ОСОБА_3 , пояснив що 10.08.2023 в його присутності ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння, але він відмовився. Пізніше ним було підписано акт про відмову від проходження огляду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі обставини у сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно протоколу А4808 №72 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП, складеного 11.08.2023 відносно ОСОБА_1 вбачається, що 10.08.2023 о 00 год 30 хв,будучи військовослужбовцем військової служби ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду перебував в нетверезому стані на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

Згідно рапорту від 11.08.2023 - 10.08.2023 о 00 год 10 хв був виявлений сержант ОСОБА_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Актом фіксації відмови від добровільного проходження медичного огляду від 10.08.2023 складений в м.Яворів, встановлено що 10.08.2023 о 00 год 30 хв сержант ОСОБА_1 було запропоновано добровільно пройти медичне обстеження на предмет підтвердження чи спростування факту перебування у нетверезому стані, від чого останній відмовився.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно приписів ч.3 ст.172-20 КУпАП відповідальність настає за дії передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду. (Згідно ч.1 ст.172-20 КУпАП відповідальність настає за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння).

Як встановлено, військовослужбовцю ОСОБА_1 ставиться в провину перебування в нетверезому стані на території військової частини вчинене в умовах особливого періоду.

Процедура огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції регламентовано ст. 266-1 КУпАП, Інструкції про порядок оформлення і складання матеріалів про військові адміністративні правопорушення, передбачені статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Служби зовнішньої розвідки України 14.08.2018 № 300, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 р. за № 1018/324707, а також приписами ст.266-1 КУпАП.

Відповідно до ст.266-1 КУпАП, огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як встановлено, в порушення зазначених норм, уповноваженою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують фіксування огляду військовослужбовця ОСОБА_1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують їх увагу та швидкість реакції, чи відмови в проведенні такого огляду, процедура якого регламентована ст.266-1 КУпАП.

Так, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Таким чином для кваліфікації діяння за ч.3 ст.172-20 КУпАП необхідно встановити, що військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти: розпивали алкогольні, слабоалкогольні напої або вживали наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Аналіз вищевказаних норм законодавства та диспозиції інкримінованої ОСОБА_1 статті КУпАП вказує, що законодавець чітко визначив вичерпний перелік підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.172-20 КУпАП, і кожна ця обставина як окрема так і у сукупності з іншими є по суті складовою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Разом з цим, КУпАП, як процесуальний кодекс, не передбачає для суду можливість перекваліфікувати дії правопорушника з більш тяжкого адміністративного правопорушення на менш тяжкий, і навпаки.

Враховуючи наведене, суд не має реальної можливості дати оцінку неналежно та неповно зібраним доказам щодо обставин справи, які є істотними для вирішення справи про адміністративне правопорушення.

На підставі вищенаведеного, приходжу до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаним належним доказом по даній справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом вини особи, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликати сумніви у суду.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: у тому числі місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в протоколі трьох складників: фактичних обставин; правової кваліфікації; формулювання порушення.

При цьому під формулюванням порушення (суть) розуміється короткий виклад тексту диспозиції правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула звинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого діяння, а юридичне формулювання (формула та формулювання) - це правова модель діяння, вказівка на правові норми, порушення яких інкримінується особі.

Статті 254, 256 КУпАП передбачають, що основним джерелом доказів події, обставин правопорушення та вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що формулювання правопорушення (фабули правопорушення) в протоколі А4808 №72 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП, складеного відносно ОСОБА_1 , не відповідає встановленим фактичним обставина справи та документами долучених до протоколу.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах Малофєєва проти Росії (Маlofeyeva v. Russia, рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та Карелін проти Росії (Karelin v. Russia заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, уточнювати, відредактовувати протокол є неприпустимим, з врахуванням практики ЄСПЛ.

Відповідно до ст.62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції у точній відповідності з законом.

Оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст.129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Виниклі сумніви щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь останнього та приходить до висновку щодо недоведеності існування складу та події адміністративного правопорушення.

На переконання суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.172-20, 247, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.М. Матвіїв