Справа № 496/2685/23
Провадження № 3/496/2273/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Трушина О.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Бериславського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ст. 130 ч. 1, ст. 173-2 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

24.03.2023 року о 15:00 год ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї сестри ОСОБА_2 , виражаючись на адресу останньої нецензурною лайкою.

Крім того, 24.03.2023 року о 15:55 год ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , керував мопедом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода).

Від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП суд вважає можливим розглянути справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, приходить до наступного.

Згідно з диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), а відтак підлягав огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у відповідності до п.2. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. № 1452/735 (надалі Інструкція) та п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМ України № 1103 від 17.12.2008 р. (надалі Порядок).

Медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння правопорушника в порядку, передбаченому Інструкцією, проведений не був у зв`язку з його відмовою від проходження такого огляду, про що поліцейським було складено протокол у відповідності до п.8 Порядку.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення серії ААД № 192346 та серії ВАВ № 093969 від 24.03.2023 року, якими зафіксовані місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення, письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які вказали, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, поясненнями ОСОБА_1 , протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 25.03.2023 року, поясненням ОСОБА_5 , яка вказала, що ОСОБА_1 виражався на її адресу нецензурною лайкою.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно з положенням ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень знайшла своє підтвердження, однак його дії за протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 093969 від 24.03.2023 року, слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП настає за вчинення дій, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, якщо вони вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, а суть зазначеного протоколу проз адміністративне правопорушення не містить відомостей про те, що ОСОБА_1 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Враховуючи викладене, дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння; за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд приймає до уваги: характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, фактичні обставини справи; особу порушника, і вважаю, що адміністративне стягнення повинно бути накладене на нього у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, суд вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536,80 грн.

Керуючись ст. ст. 23, 40-1, 130, 173-2, 268, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130 ч. 1, ст. 173-2 ч. 1 КУпАП та піддати адміністративному стягненню:

- за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП - у виді штрафу на користь держави у розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн;

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП - у виді штрафу на користь держави у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП призначити ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.І. Трушина