Справа № 522/1478/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Сінько А.І., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Босак Андрія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 по адміністративному правопорушенню передбаченому ст. 130 КУпАП у відкритому судовому засіданні на постанову Приморського районного суду м. Одеса від 28 квітня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №089728 від 16.12.2022 року, про те, що 16 грудня 2022 року приблизно о 01 годині 00 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки Toyota Camry, номерний знак НОМЕР_1 по вул. Балківській, 4-А, що у Приморському районі в м. Одесі, з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП. .

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536, 80 грн.

Мотивуючи таку постанову суд першої інстанції виходив з того, що суд вважав необґрунтованими твердження захисника про те, що відповідальність передбачена виключно за відмову від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я. Дослідивши відеозаписи суддя дійшов висновку, що справді у поліцейських були підстави вважати, що особа може перебувати у стані сп`яніння так як ОСОБА_1 вів себе не відповідно обстановці, було характерне порушення мови. При цьому, на місці події, ОСОБА_1 не повідомляв про будь-які обставини, які могли виключати відповідальність особи. Суддя не мав можливості пересвідчитись чи справді 16.12.2022 ОСОБА_1 перебував у шоковому стані чи під впливом збігу тяжких сімейних чи особистих обставин, оскільки доказів такого стану до суду не надано, а на відеозаписах підстав це вважати не зафіксовано. Водночас, той факт, що водій керував транспортним засобом у комендантську годину, та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння є доведеним. За таких обставин, суддя дійшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Окремо суддя врахував, що стороною захисту надано копію висновку за результатом консультації спеціаліста, лікаря-невролога від 07.03.2023 (через понад три місці після події, що є предметом дослідження). Згідно із постановленим діагнозом, у ОСОБА_1 виялений розлад ВНС з панічними атаками, цефалгічний синдром, вертигенозний синдром та астено-депресивний синдром. Призначено медикаментозне лікування, у тому числі і такими препаратами, які виключають керування транспортним засобом оскільки сповільнюють швидкість реакції.

Вимоги, наведені в апеляційних скарг та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою представник Босак А.В. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову із закриттям провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційних скарг обґрунтовано тим, що суд першої інстанції не навів жодного мотиву відхилення доводів ОСОБА_1 , що працівниками патрульної поліції під час складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення були грубо порушені вимоги ст.ст. 130, 266, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, приписи Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 ( далі - Порядок), Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров?я України від 09.11.2015 № 1452/735 ( далі Інструкція). Натомість мотивувальна частина судового рішення зводиться до вибіркового цитування Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції, не здійснюючи при цьому належного тлумачення норм права в розрізі обставин і доказів у справі. Крім того, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції допустив істотне порушення норм матеріального права, виходячи із наступного. Особливостями конструкції об?єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП однією із форм протиправного діяння є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно приписами ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров?я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп?яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров?я України від 09.11.2015 № 1452/735. Враховуючи викладені вище положення нормативно-правових актів, відповідальності за приписами ст. 130 КУпАП підлягає не будь-яка відмова водія від проходження огляду на стан сп?яніння, а саме відмова від огляду в закладі охорони здоров?я, здійснена водієм після отримання від працівника поліції відповідного направлення за формою встановленою Інструкцією. А посилання Порядку на те, що працівник поліції повинен зазначити в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення конкретні дії водія щодо ухилення від огляду, свідчить про необхідність доведення саме активної форми поведінки винної особи, яка чітко вказує на небажання проходження такого огляду саме в закладі охорони здоров?я. Протокол про вчинення адміністративного правопорушення ААД № 089728 взагалі не містить даних про конкретні дії водія щодо ухилення від огляду в закладі охорони здоров?я після отримання відповідного направлення, що є порушенням вимог ст. 266 КУпАП, п. 8 Інструкції та п. 8 Порядку. Таким чином, вище викладені положення нормативно-правових актів, Приморським районним судом м. Одеси Одеської області були порушені, а доводи ОСОБА_1 в цій частині взагалі залишились без уваги суду першої інстанції і не знайшли свого відображення в мотивувальній частині судового рішення. Водночас судом першої інстанції не було надано належної оцінки доказів, зокрема відеозапису з нагрудних камер. З відеозапису чітко вбачаються лише наступні обставини. Після зупинення транспортного засобу ОСОБА_1 , працівник поліції, начебто виявивши ознаки алкогольного сп?яніння, запропонував останньому пройти огляд на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу. Почувши небажання ОСОБА_1 проходити огляд за допомогою наявного на місці зупинки спеціального технічного засобу, працівник поліції не дотримався засад законності та презумпції невинуватості, не з?ясував належним чином чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, не здійснив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, не видав направлення на проведення огляду в закладі охорони здоров`я, не запропонував ОСОБА_1 пройти огляд у відповідному закладі та в полальшому склав протокл про вичнення адміністративного правопорушення, чим порушив вимоги ст.ст. 7,9,10,252,266,280 КУпАП. Не знайшли своєї об?єктивної та неупередженої оцінки в рішенні суду першої інстанції пояснення ОСОБА_1 . Зазначали, що під час складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення поліцейським не було взято до уваги, що останній перебував у стомленому стані, була пізня година, в той день в його житті відбулась вкрай надзвичайна трагічна подія ( сім?я друга була розстріляна представниками незаконних збройних формувань у м. Маріуполі, а їх малолітня дитина була примусово вивезена до м. Ростова російської федерації). Ці обставини спровокували у ОСОБА_1 серйозний шок і паніку. Тієї ночі він перебував у такому стані, що короткими періодами часу не міг зрозуміти, що відбувається. Крім того, у березні - квітні 2022 року останній пережив нелюдські бомбардування та масові вбивства українського населення з боку військ окупантів. У зв?язку із цим у ОСОБА_1 розвинувся посттравматичний стресовий та панічний розлад, що підтверджується висновком лікаря. Через пережиті обставини війни і масових вбивств останній не може спати більше 4 годин на добу, а іноді кількість годин сну є меншою. Саме цим був викликаний стан ОСОБА_1 в той вечір. У тім необхідно звернути увагу також на те, що Приморським районним судом м. Одеси був допущений помилковий та упереджений підхід до оцінки наданого ОСОБА_1 доказу, а саме консультаційного висновку лікаря № 914260 від 13.03.2023, яким підтверджуються його пояснення у справі. Мотиви суду першої інстанції зводяться до того, що вказаний доказ здобутий після складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, не спростовує факт перебування особи в стані алкогольного сп?яніння, тобто на думку суду доводить подію правопорушення. Однак, по-перше, керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп?яніння не інкриміноване працівниками патрульної поліції та не є предметом судового розгляду у справі. По-друге, час складання консультаційного висновку лікаря не спростовує доводів ОСОБА_1 . Жодна людина не може на перед передбачити життеві обставини та не носить при собі письмові докази того, що з нею відбувається. По-третє, обв?язок доказування своєї позиції і спростування версії захисту покладається на суб?єкта владних повноважень. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. На місці зупинки транспортного засобу та складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення працівниками поліції не було дотримано права ОСОБА_1 на отримання кваліфікованої правової допомоги, що гарантовані ст.59 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 268 КУпАП. По-перше, перед початком процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не були роз?яснені права, зокрема на кваліфіковану правову допомогу. По-друге, після вимоги останнього надати йому захисника, працівник поліції зазначив, що він не зобов?язаний повідомляти центр безоплатної вторинної правової допомоги та забезпечувати мені присутність захисника. Вказані обставини чітко випливають із відеозапису з нагрудних камер працівників поліції. У свою чергу факт порушення права на захист залишився поза увагою суду першої інстанції та не був відображений в судовому рішенні. Звертали увагу, що Верховний суд у своїй постанові у справі № 524/9827/16-а зазначив, що ненадання інспектором можливості реалізувати клопотання особи про надання правової допомоги під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Явка в судове засідання

Сторони повідомлені належним чином про час, дату та місце судового засідання.

В судове засідання зявився ОСОБА_1 надав суду пояснення, адвокат просив справу розглянути без його участі.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги (ч. 7 ст. 294 КУпАП).

Переглядаючи постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи, суд повно, всебічно і об`єктивно дослідив дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірив обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №089728 від 16.12.2022 року, про те, що 16 грудня 2022 року приблизно о 01 годині 00 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки Toyota Camry, номерний знак НОМЕР_1 по вул. Балківській, 4-А, що у Приморському районі в м. Одесі, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, фактично зводяться до наданих суду першої інстанції заперечень представника та клопотання про закриття провадження у справі, судом дана належна та аргументована оцінка, цих правильних висновків не спростовують.

Судом першої інстанції вірно враховано, що Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі за тестом - Інструкція), визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан такого сп`яніння та оформлення результатів такого огляду. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Згідно п. 3, 4, 7 розд. ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції, під час якого поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, або у разі незгоди такої особи пройти вказаний огляд або у разі незгоди особи з результатами огляду огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (далі - Правила), встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 5 розд. ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Всі вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані, вірно застосовані, а зміст постанови відповідає ст. 283, 284 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД№089728 від 16 грудня 2022 року;

- диск з відеофіксацією правопорушення;

- актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 16.02.2022.

Аналіз наданих доказів неможливо здійснювати без безпосереднього дослідження долучених відеозаписів.

Так, до протоколу долучено диск із записами із боді-камер, які зазначені в протоколі, та з аналізу яких, встановлено таке.

О 01:19 16.12.2022 зафіксовано факт спілкування поліцейського із ОСОБА_1 , на проїзній частині вулиці. Під час спілкування поліцейський повідомив, що існують підстави вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння оскільки в нього є запах алкоголю із порожнини рота, порушення мови та нестійка хода. У відповідь на це ОСОБА_1 повідомляє, що він не буде спілкуватись оскільки у нього поліцейські украли документи, що на думку судді, підтверджує висновки поліцейських про невідповідність дії особи обстановці.

Поліцейський належним чином роз`яснив необхідність пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, на що водій категорично відмовився. Про будь-який шоковий стан, що міг бути викликаний подіями в той день, ОСОБА_1 на відеозаписах нікого не повідомляв. Однак, неодноразово просив не складати протокол чи порвати його.

При цьому, оформлення протоколу, зібрання доказів та безпосереднє спілкування із особою, тривало досить довгий період часу, у зв`язку із обставинами, які були предметом дослідження у межах кримінального провадження.

Суд апеляційної інстанції перевіривши мотиви з яких виходив суд першої інстанції, вважав їх належними, достатніми та доведеними допустимими доказами, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП України, оскільки він від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовилася.

При цьому судом також враховується, що невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, суд оцінює критично та вважає це способом захисту від складеного відносно нього адміністративного протоколу, з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, так як її покази в цій частині повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнів у суду та підтверджують вину ОСОБА_1 .. Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених в них обставин, суд не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги апеляційний суд зазначає наступне, що справді у поліцейських були підстави вважати, що особа може перебувати у стані сп`яніння так як ОСОБА_1 вів себе не відповідно обстановці, було характерне порушення мови. При цьому, на місці події, ОСОБА_1 не повідомляв про будь-які обставини, які могли виключати відповідальність особи.

Суд не може пересвідчитись чи справді 16.12.2022 ОСОБА_1 перебував у шоковому стані чи під впливом збігу тяжких сімейних чи особистих обставин, оскільки доказів такого до суду не надано, а на відеозаписах підстав це вважати не зафіксовано. Водночас, той факт, що водій керував транспортним засобом у комендантську годину, та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння є доведеним.

За таких обставин, суддя дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Окремо суд враховує, що стороною захисту надано копію висновку за результатом консультації спеціаліста, лікаря-невролога від 07.03.2023 (через три місці після події, що є предметом дослідження а тому не може перебувати у взаємозвязку з обставинами справи ).

Більш того, протокол про адміністративне правопорушення був складений у нічний час об 01 год 30 хвил., тобто у комендантську годину, біля автомобіля ОСОБА_1 , крім працівників поліції нікого не перебувало, про що свідчить відеозапис події. Інших осіб, які могли би керувати транспортним засобом, крім ОСОБА_1 , біля автомобіля не було.

Тому, суд розцінює доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів керування ним транспортним засобом як такі, що направлені на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності.

Будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів, що працівники поліції обмежували права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (зокрема на право надати пояснення), порушували свої службові обов`язки та порушували положення Інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 або Конституцію чи закони України, ОСОБА_1 суду не надано.

Більш того, суд вважає за необхідне констатувати, що вплив та тиск на працівників поліції, зокрема неодноразові пропозиції домовитись, неповажне ставлення, як раз здійснювались зі сторони ОСОБА_1 , під-час здійснення процедури складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційних скарг щодо не пояснення всіх прав та обов`язків працівниками поліції ОСОБА_1 спростовуються також матеріалами справи, як відеозаписами, так і протоколом про адміністративне правопорушення, який містить підпис ОСОБА_1 в графі «роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП".

Суд виходить із того, що справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Стандарт доказування «вірогідність доказів» на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають учасники справи. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України). Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини. Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення. Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

Суд наголошує, що для наявності складу такого адміністративного правопорушення достатнім є саме відмова особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння тощо. Вказане кореспондується із визначеним п. 2.5. Правил дорожнього руху обов`язком такої особи на вимогу поліцейського пройти вказаний огляд безумовно, і жодним чином не пов`язане із наявністю або відсутністю будь-яких зовнішніх ознак у водія.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не вказують на порушення судом при розгляді справи вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та на наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Босак Андрія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеса від 28 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 31 травня 2023 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький