Справа № 529/1573/23
Провадження № 3/529/820/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року смт Диканька

Суддя Диканського районного суду Полтавської області Кириченко О.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з ВП №2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, проживаючу по АДРЕСА_1 , не працюючої, реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий, що раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

за ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 30 жовтня 2023 року о 16 год. 12 хв, являючись матір`ю неповнолітньої дитини сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виконує передбачені чинним законодавством обов`язки щодо виховання своєї дитини, що призвело до вчинення неповнолітньою адміністративного правопорушення, яке проявилося у тому, що остання 30.10.2023 о 16 год. 12 хв. керував автомобілем ВАЗ 2108 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 не маючи при цьому прав на керування цим транспортним засобом.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причин неявки суду не повідомила та жодних клопотань чи заяв суду не надала. Враховуючи те, що відповідно до ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 184 КУпАП, не є обов`язковою, розгляд справи було проведено за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши та оцінивши матеріали справи у їх сукупності, приходжу до такого висновку.

Згідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КупАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, ч.3 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність батьків у разі вчинення неповнолітніми дітьми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 КУпАП.

Батьківські обов`язки передбачені ст. 150 Сімейного кодексу України: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Які саме батьківські обов`язки, із передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, не виконала ОСОБА_1 (об`єктивна сторона) протокол про адміністративне правопорушення не містить, що унеможливлює встановлення форми вини (суб`єктивна сторона) та, які права та інтереси неповнолітніх дітей порушені (об`єкт правопорушення).

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, в тому числі, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

В протоколі не зазначено конкретних обставин вчинення адміністративного правопорушення згідно з диспозицією ч. 3 ст. 184 КупАП саме ОСОБА_1 . Тобто, не зазначено яким саме чином вона не виконувала свої батьківські обов`язки, при цьому не зазначено в чому саме проявилося таке неналежне їх виконання і чим конкретно це підтверджено.

При цьому, в такій ситуації сам протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказам по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

Тобто, аналізуючи вищевикладене, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 суддя доходить до висновку, що у протоколі не конкретизовано суть правопорушення, яке вчинила ОСОБА_1 , не викладені обставини його вчинення та не зазначено від виконання якого саме обов`язку щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини ухилилася ОСОБА_1 . Крім цього, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про дату народження дитини, та те що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності є дійсно його матір`ю.

Відповідно до ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Частиною 3 статті 62 Конституції України закріплено основний принцип допустимості доказів, який полягає у тому, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Усі сумніви, щодо доведеності вини особи, які маються в матеріалах справи, відповідно до ст. 62 Конституції України, тлумачаться на її користь, тобто на користь особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а саме ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах Лучанінова проти України (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), Малофєєва проти Росії (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), Карелін проти Росії (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що протокол про адміністративне правопорушення, складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, не містить суть адміністративного правопорушення, зокрема, не містить посилання на конкретні обов`язки від виконання яких ухилилася ОСОБА_1 , не містить посилання на чинне законодавство, яким передбачені відповідні обов`язки, інші відомості необхідні для вирішення справи, у зв`язку з чим вказаний протокол не може бути використаний як належний та допустимий доказ у справі, відсутність інших доказів, приходжу до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом матеріалами справи факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, та вважаю за необхідне провадження у справі відносно неї закрити через відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 184, п. 1 ч. 1 ст. 247, ч. 2 ст. 251, ст. ст. 280, 283, п. 3 ч. 1 ст. 284, ст. ст. 287, 289 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області.

Суддя О.С. Кириченко