Справа № 458/1142/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2023 м. Турка

Суддя Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , кухар 2 взводу 3-ї роти 2-го батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , солдата військової служби за призовом під час мобілізації (на особливий період), одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину,

- за ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, якому роз`яснені права за ст. 268 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді кухара 2 взводу 3-ї роти 2-го батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , солдат військової служби за призовом під час мобілізації (на особливий період), який згідно з розпорядженням начальника логістики - заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 27.09.2023 № 328, будучи зобов`язаний прибути 30.10.2023 до 12.00 год. в КП бригади м. Червоноград для відрядження на навчання за програмою фахової підготовки за спеціальністю "кухар" до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), відмовився виконувати таке розпорядження, чим порушив вимоги ст. 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту ЗСУ і своїми діями вчинив відмову від виконання законних вимог начальника, вчинене в умовах особливого періоду.

Такими діями військовослужбовець ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-10 КУпАП.

У судовому засіданні військовослужбовець ОСОБА_1 свою вину не визнав. Пояснив, що дійсно відмовився виконувати розпорядження командування та їхати на навчання за спеціальністю "кухар", що пояснив тим, що він є стрільцем, а не кухаром. Крім цього, вважає, що не може їхати на таке навчання, оскільки має проблеми зі здоров`ям, не має медичної книжки.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази суд встановив такі обставини.

Як видно з протоколу про військове адміністративне правопорушення в/ч НОМЕР_1 № 821 від 17.11.2023, такий складено відносно військовослужбовця ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-10 КУпАП.

Диспозицією ч. 2 ст. 172-10 КУпАП передбачена відповідальність за відмову від виконання законних вимог командира (начальника), вчинене в умовах особливого періоду.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року № 69/2022, відповідно до п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106, ст. 112 Конституції України та ст. 4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII, на території України оголошено про проведення загальної мобілізації.

Таким чином, з моменту прийняття Президентом України Указу від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» в Україні настав особливий період і Збройні Сили України переведені на функціонування в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 9 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі по тексту Статут) військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами. Стаття 11 розділу І частини І Статуту встановлює загальні обов`язки військовослужбовців. Відповідно до п. 3 ст. 11 розділу І частини І Статуту на військовослужбовців покладається обов`язок беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати прапор своєї частини. Згідно ст. 16 розділу І частини І Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 28 розділу І частини І Статуту встановлено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України. Відповідно до ст. 30 розділу І частини І Статуту начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків відання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою. Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Стаття 35 розділу І частини І Статуту встановлює, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові. Відповідно до ст. 37 розділу І частини І Статуту військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Статтею 26 розділу І частини І Статуту встановлено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно з законом.

Як видно з копії Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.06.2023 № 165 ОСОБА_3 солдата ОСОБА_1 , стрільця-помічника гранатометника 2 відділення охорони 2 взводу охорони 2 батальйону охорони, призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.06.2023 року № 70/РС на посаду кухаря 3 відділення охорони 3 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 .

Розпорядженням начальника логістики-заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 27.10.2023 № 328, у зв`язку зі службовою необхідністю, наказано забезпечити прибуття солдата ОСОБА_1 в КП бригади м. Червоноград до 12.00 год 30.10.2023 для відрядження на навчання за програмою курсу фахової підготовки за спеціальністю "кухар" до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ).

Як видно з письмових пояснень командирів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , бойового медика ОСОБА_6 , доповіді командира ОСОБА_7 , які долучені до матеріалів справи, такими підтверджено факт невиконання ОСОБА_1 розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 14.06.2023 № 165.

Як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_1 він дійсно відмовився від виконання цього розпорядження, однак його пояснення про те, що таке розпорядження він не виконав, оскільки не є кухарем, а стрільцем, спростоівані вказаним вище Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.06.2023 № 165.

Відтак, суд дійшов висновку, що невиконання солдатом ОСОБА_1 законного розпорядження начальника логістики-заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 27.10.2023 № 328 є безпідставним.

Відтак, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи в їх сукупності, дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП - відмова від виконання законних вимог начальника, вчинене в умовах особливого періоду.

При накладенні адміністративного стягнення суд бере до уваги характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який є військовослужбовцем, вперше притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, письмові позитивні відгуки його побратимів-військовослужбовців, відношення до вчиненого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин,

З урахуванням всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Водночас, згідно з п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

З огляду на наведене, військовослужбовця ОСОБА_8 необхідно звільнити від сплати судового збору.

Керуючись ст. 40-1, ч. 2 ст. 172-10, 266-1, 251, 283, 284 КУпАП,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців, що обчислюється з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено.

Суддя О.І. Кшик