Провадження № 3/201/4438/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП НП України, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Інспектором патрульної поліції складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , відповідно до якого останній 24 вересня 2023 року о 03 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем «Лексус», д/н НОМЕР_1 , рухався в районі буд. № 82-а по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпрі з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), після чого, будучи зупиненим співробітником поліції, ухилився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до встановленого порядку, шляхом відмови від його проходження на вимогу останнього із застосуванням технічних засобів відеозапису, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 , з`явившись до суду, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він не керував автомобілем «Лексус» в час та місці, зазначені в протоколі, до якого його зі свідком ОСОБА_2 привіз екіпаж з відділення поліції, де у нього попередньо відібрали пояснення з приводу викраденого мобільного телефону та його побиття. Ці обставини він пояснював патрульним поліції, які до речі його ж і відвозили до відділення поліції, проте його аргументи не були взяті до уваги та його все одно звинуватили у керуванні в стані сп`яніння, після чого склали даний протокол, який він вважає незаконним з підстав, зазначених вище.

Захисник правопорушника під час судового розгляду клопотав про закриття провадження в даній справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що в час та місці, зазначені в протоколі, вона знаходилась разом з ОСОБА_1 , який не керував автомобілем «Лексус», що ще напередодні увечері був залишений на місці для паркування, куди їх привіз екіпаж поліції з відділення, де попередньо опитували ОСОБА_1 з приводу викрадення телефона та нанесення йому тілесних ушкоджень. При цьому в момент приїзду патрульних поліції вони не знаходились в салоні автомобіля, а стояли біля нього, шукаючи телефон, до того ж вона пояснювала поліцейським, що саме вона мала намір сісти за кермо та повернутися додому, однак ці пояснення не взяли до уваги та безпідставно звинуватили ОСОБА_1 у керуванні в стані сп`яніння.

Дослідивши безпосередньо у судовому засіданні показання учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення, а також надані останніми докази, ознайомившись з матеріалами справи, суд доходить висновку, що дана адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки доказів зібраних в дану справу не достатньо для того щоб зробити однозначний висновок щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, в якому обвинувачується останній.

Статтею 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вичерпне коло осіб, які підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння, визначене у ч. 1 ст. 266 КУпАП, до нього входять особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Аналізуючи зазначені положення Кодексу у взаємозв`язку між собою та з положеннями відомчих інструкцій, які регулюють питання проходження огляду на стан сп`яніння та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення в даних випадках (Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року; Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року), а також враховуючи судову практику викладену в Постанові Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 р. вбачається, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Отже, можна прийти до висновку, що суб`єктом вчинення протиправного діяння, передбаченого ст. 130 КУпАП, можуть бути лише водії транспортних засобів, у яких, на підставі огляду, проведеного у встановленому законом порядку, було виявлено стан сп`яніння, в тому числі алкогольний, або така особа відмовилась від проходження відповідного огляду на стан сп`яніння.

Однак з сукупності доказів, долучених до цієї справи, неможливо зробити однозначний висновок про те, що ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля під час його руху. Зокрема зібраними доказами не спростовується позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до якої, він не керував автомобілем в час та місці, зазначені в протоколі, оскільки залишив його на місці стоянки задовго до цього.

Такі показання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності повністю співвідносяться та зіставляються з показаннями свідка ОСОБА_2 , яка у судовому засіданні підтвердила, що в час та місці, зазначені в протоколі ОСОБА_1 не знаходився за кермом автомобіля, який був залишений останнім на місці для стоянки ще напередодні увечері.

Водночас доказів на спростування таких доводів сторони захисту, на кшталт відеозапису з портативного відеореєстратора патрульних поліції, на якому було б зафіксовано момент керування автомобілем «Лексус», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , який виконував функцій водія під час руху такого засобу, надано не було, а тому суд повинен виходити з наявних фактичних даних, що зібрані в даній справі.

При цьому слід враховувати, що рапорт поліцейського не може розглядатися як доказ на підтвердження вищевказаного, оскільки дана посадова особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення та виконує свої професійні обов`язки, безпосередньо пов`язані з цим, а отже дії останньої можуть бути необ`єктивними та мати характер, направлений на притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оскільки у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 керував автомобілем «Лексус», д/н НОМЕР_1 , виконуючи функцію водія під часу руху такого засобу в районі буд. № 82-а по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпрі, то наявність сумніву про цей факт слід трактувати на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, так як протилежного не доведено матеріалами, зібраними патрульними поліції.

Таким чином, без доказів безпосереднього запуску двигуна транспортного засобу та зміни напрямки його руху в ході слідування, ОСОБА_1 не може вважатися суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому слід вважати не доведеною винуватість останнього у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у вину, складеним стосовно нього протоколом.

З точки зору критерія відповідності доведеності вини особи поза розумним сумнівом, суд вважає, що сукупність зібраних у матеріали даної справи доказів є недостатньою та не взаємопов`язаною між собою, для того щоб прийти до безсумнівного висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у його керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно нього.

Враховуючи, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється в рамках пред`явленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин, викладених у відповідному протоколі, а також виходячи з матеріалів наданих для розгляду, які були попередньо зібрані та належним чином процесуально закріплені уповноваженою на те посадовою особою, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості самостійно усунути недоліки, що виникли через суперечливість самого протоколу та відсутність відповідних матеріалів адміністративної справи, оскільки до повноважень суду не входить збирання доказів, їх вилучення або долучення іншим чином за власною ініціативою, при цьому перекладання на себе повноважень посадової особи уповноваженої на складання протоколу про адміністративне правопорушення, в противному випадку, призведе до порушення судом принципу рівності сторін процесу.

В світлі даної ситуації, слід вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Згідно з ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину ОСОБА_1 патрульною поліцією адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , притягнутого за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя: В.М. Гончаренко