ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/9707/23

Провадження № 33/4820/304/23

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Селезньової М.Д., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Богача А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу в АДРЕСА_1 , не працюючу,-

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 9 місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.

За постановою суду, 14 квітня 2023 року, о 19 год. 04 хв., ОСОБА_1 , в порушення вимог п.п. 13.1 Правил дорожнього руху України, в м. Хмельницький по вул. Західно-Окружна, 21/1, керуючи транспортним засобом Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_1 , під час розвороту, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималася безпечного бокового інтервалу та скоїла наїзд на припаркований транспортний засіб Mercedes-Benz Viano д.н.з. НОМЕР_2 .

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Такими діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову місцевого суду змінити, в частині накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 9 місяців та призначити стягнення у вигляді штрафу. Вказує, що із змістом та мотивами оскаржуваної постанови вона ознайомилась лише 05.05.2023 року, отримавши її поштою, їй потрібен був строк для підготовки апеляційної скарги, а тому строк на апеляційне оскарження нею пропущено з незалежних від неї причин. Апелянтка зазначає, що суд першої інстанції не врахував того, що до адміністративної відповідальності вона притягується вперше, у іншого учасника ДТП претензій до неї немає, що підтверджується відповідною розпискою, шкоду відшкодувала, у своїй підприємницькій діяльності використовує автомобіль, а тому позбавлення її права керування транспортним засобом зашкодить роботі. Крім того, на її утриманні перебуває малолітній син, якого вона виховує сама, мати-інвалід, і для потреб сім`ї змушена використовувати автомобіль. Уважає, що застосоване щодо неї стягнення є занадто суворим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 та її захисника Богача А.А., на підтримку апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, уважаю, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, апеляційну скаргу задовольнити з таких підстав.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга подана, після закінчення цього строку повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявила клопотання про поновлення цього строку, а також у поновлені строку відмовлено.

Апеляційним судом установлено, що розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 , оскаржуване рішення нею отримано лише 05.05.2023 року, вона потребувала правової допомоги для підготовки апеляційної скарги.

За таких обставин, приходжу до висновку, що цей строк слід поновити, оскільки він пропущений з поважних причин.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Оскільки ОСОБА_1 не оспорює вину та фактичні обставини, вчиненого нею адміністративного правопорушення, тому апеляційний суд, в цій частині, постанову не перевіряє.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про необхідність призначення їй більш м`якого стягнення є обґрунтованими.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 вину визнала та просила пом`якшити призначене їй стягнення. Зазначила, що шкоду нею відшкодовано в повному обсязі, претензій з боку потерпілого немає, раніше вона до адміністративної відповідальності не притягувалась. Крім того, зауважила, що на її утриманні перебуває малолітній син, мати-інвалід, вона здійснює підприємницьку діяльність, а тому таке стягнення як позбавлення права керування транспортним засобом позбавить її належного виконання трудових обов`язків та утримання членів сім`ї.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на дев`ять місяців, суд виходив з того, що вона офіційно не працевлаштована, а тому стягнення у виді штрафу для неї буде обтяжливим.

Однак, при накладенні на ОСОБА_1 стягнення, суд першої інстанції, не в повній мірі, врахував вимоги ст. 33 КУпАП.

Санкція ст. 124 КУпАП передбачає стягнення у виді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Отже, санкція інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, передбачає альтернативні види стягнень. За наявності альтернативного виду стягнення у виді штрафу, суд в постанові не обґрунтував підстав для обрання їй стягнення суворішого у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Такий висновок суду першої інстанції, щодо обраного до правопорушника найбільш суворого виду адміністративного стягнення, апеляційний суд уважає необґрунтованим.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 згідно виписки Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є фізичною особою-підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність, однак місцевим судом під час розгляду справи даного факту належним чином встановлено та перевірено не було.

Позбавивши ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами за вчинення правопорушення, передбаченогост.124 КУпАП, суд першої інстанції, обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є явно несправедливим через суворість.

Так, згідно із ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Одним із видів покарань у розумінні ЄСПЛ є штрафи. Суворість цього примусового заходу оцінюється через його розмір, проте у визначенні правової природи такого заходу для ЄСПЛ важливішою є мета, з якою призначається штраф, ніж його розмір.

При накладенні на ОСОБА_1 стягнення, апеляційний суд враховує особу правопорушника, те, що дане правопорушення вона вчинила вперше, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, вину визнає та щиро кається у вчиненому, наслідки вчиненого, у виді пошкоджень транспортних засобів іншому учаснику ДТП відшкодувала в повній мірі, претензії з боку потерпілого відсутні.

Окрім того, судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_1 має на утриманні малолітнього сина, матір-інваліда, здійснює підприємницьку діяльність, а тому таке стягнення як позбавлення права керування транспортним засобом позбавить її належного виконання трудових обов`язків та утримання членів сім`ї.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд уважає за необхідне пом`якшити, накладене стягнення за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначити його в межах санкції, у виді штрафу.

Таке стягнення, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення правопорушниці та попередження вчинення нею у майбутньому нових правопорушень.

Тому, постанова суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення.

Керуючисьст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, в частині накладення адміністративного стягнення, змінити.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, в дохід держави.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Кулеша Л.М.