Провадження №: 3/755/7159/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" листопада 2023 р. м.Київ

Суддя Дніпровського районного суду м.Києва Іваніна Ю.В., при секретарі судових засідань Ющенко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м. Києва, матеріали адміністративної справи, яка надійшла з УПП у м.Києві ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ст.173, 185 КУпАП, -

за участю осіб, що беруть участь у провадженні

у справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення зі складеним протоколом відносно ОСОБА_1 за ст.173, 185 КУпАП.

Згідно протоколу, серії ВАБ №217996 від 06.10.2023 року, «06 жовтня 2023 року, о 13-10 годин, в АДРЕСА_2, ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою в громадському місці, образливо чіплявся до ОСОБА_2 , погрожував фізичною розправою, кидався у бійку, чим порушив громадський порядок та спокій громадян, на неодноразові вимоги припинити правопорушення не реагував».

Крім того, згідно протоколу, серії ВАБ №214939 від 06.10.2023 року, «06 жовтня 2023 року, о 13-10 годин, в АДРЕСА_2, ОСОБА_1 не виконав закону вимогу про припинення правопорушення, шарпав працівника поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 за одяг, поводив себе зухвало та нахабно».

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав і суду пояснив, що у зазначений у протоколі день приблизно о 13-00 годині біля входу до 3-ої секції будинку за адресою АДРЕСА_2 , на нього скоїв напад ОСОБА_2 , з приводу чого він і викликав працівників поліції. Невдовзі з`явилось двоє осіб, які не представились, як потім з`ясувалося у відділку поліції, це були працівники поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , а через їх неохайний вигляд він їх сприйняв як волонтерів. В присутності даних осіб ОСОБА_2 вчиняв хуліганські дії, образливо чіплявся до нього, кричав нецензурною лайкою і наніс йому удар. Після нанесенного йому удару ОСОБА_2 , так звані працівники поліції накинулись на нього, його матір та брата. Без попереджень і вимог працівники поліції заламали їм руки, застосували спецзасіб паралітичний газ, швиряли їх на землю. Пізніше до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 долучився інший співробітник поліції в рефлективному желеті, разом наносили йому удари в голову, кидаючи на землю, намагалися виламати руки.

Вважав, що матеріали та зібрані докази, не підтверджують поругшення ним ст.173, 185 КУпАП, а також оформлен із порушенням законодавства. Зокрема, основний доказ у справі - протокол про адміністративне правопорушення, складений з порушенням ст.ст.245, 256 КУпАП, а також відеодоказ не містить ознак дій, передбачених фабулою ст.185 КУпАП. У діях працівників поліції є ознаки порушень Закону України «Про національну поліцію», а саме: вони не представились, не наддали на ознайомлення посвідчень, здійснили на них напад, не висували ніяких вимог без попередження, здійснювали дії, які характеризуються як катування.

Враховуючи викладене, просив суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях адміністративних правопорушень, передбачених ст.173, ст.185 КУпАП.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він знаходився в квартирі АДРЕСА_2 , коли близько о 12-30 годині йому зателефонував його брат ОСОБА_1 , і повідомив, що на його звернення, як мешканця ваказаного будинку до голови ОСББ ОСОБА_2 , останній застосував до нього фізичну силу. Після чого, він підійшов до входу секції підїзду №3 цього будинку, де нецензурну лайку та погрози фізичної розправи від ОСОБА_2 в бік його брата ОСОБА_1 . Близько 13-00 години на вказану адресу прибули, начебто, працівники поліції, які не представились, не назвали своїх звань і посад, а пізніше коли на нього складали незаконний протокол йому стало відомо, що це був ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Після прибуття вищевказаних осіб, ОСОБА_2 , перервавши надання пояснень, наблизився до його брата ОСОБА_1 , висловлюючи нецензурну лайку в його адресу в громадському місці та образливо чіпляючись до нього. На такі дії ОСОБА_2 працівники поліції ніяк не відреагували. Натомість, наблизившись до його брата, ОСОБА_2 наніс наніс ОСОБА_1 удар в груди, на що працівник поліції ОСОБА_5 схопив його брата та утримав за одяг, перешкоджаючи його самозахисту, та декілька разів штовхнув брата у груди. Оскільки його брат ОСОБА_1 є важкохворою фізично людиною та є інвалідом, з метою запобігання нанесенню шкоди його життю та здоров`ю, та очевидним неправомірним і непропорційним застосуванням фізичної сили відносно брата працівниками поліції, я втрутився, не завдаючи нікому шкоди та фізичного впливу. На зауваження його брата, що ОСОБА_2 напав при них, начебто, працівники поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_3 почали насмішливо та зухвало кепкувати з нього, ображаючи його честь та гідність, вдвох утримували його одяг та штовхали в груди та спину. Коли він почав прикривати брата від нанесення йому тілесних ушкоджень, працівник поліції ОСОБА_5 штовхнув його в груди та плече, а ОСОБА_3 , навмисно, знаючи, що це може призвести до падіння брата на землю, тримаючи його за одяг, різко потяг брата, так, щоб той упав на спину, натомість ОСОБА_5 в цей момент, навмисно, штовхнув його у спину, бачачи, як він допомагає братові втриматись на ногах. Після цього, ОСОБА_3 застосував до нього спецзасіб, споряджений речовиною сльозогінною та дратівливої дії, що призвело до втрати ним короткочасно зору. Знаючи це, ОСОБА_3 , утримуючи його за одяг, підставив йому підніжку, через що він впав на землю, отримавши травми ніг та спини. А коли він підвівся, ОСОБА_3 повторно без попередження, застосував до нього спецзасіб впритул йому в очі, ніс та рот, тримаючи його при цьому за волосся. В цей час з`явилась особа в яскравому рефлективному желеті, яку брат сприйняв за працівника поліції та намагався йому пояснити ситуацію. Однак дана особа в желеті, відразу разом з ОСОБА_5 повалили брата на землю, били кулаками в потилицю, викручували ноги, стискали геніталії. Потім вони утрьох топталися по ним колінами, намагалися зламати руки, наносили удари, ображали матом. Надягнувши на них кайданки, працівники поліції хвилин 10 тримали на холодному асфальті та топтались колінами, намагаючись переламати усі ребра. Під час вищезазначених обставин, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 жодного разу не висловили наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень. Невідкладну медичну допомогу працівники поліції йому не наддали, під час складання на нього протоколу про адміністративне правопорушення йому не було надано його другий примірник, не відібрано пояснень та зауважень, чітко та зрозуміло не пояснено суть начебто здісненого ним правопорушення, не долучено до протоколу дані свідків та понятих.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона сама працює лікарем багато років. 06.10.2023 року вона стала свідком бандитськогоо нападу та жорсткого побиття її синів. Приблизно о 13-00 годині, коли вона знаходилась вдома, їй зателефонував її син ОСОБА_1 та повідомив, що на нього накинувся ОСОБА_2 і порвав куртку, намагався задушити. Оскільки її син ОСОБА_1 переніс тяжку хворобу, вони дуже хвилюються за нього, тому вона відразу зі своїм сином ОСОБА_9 спустилась ліфтом на перший поверх будинку і вийшла на вулицю та побачила, як ОСОБА_2 нецензурно лає її сина. Підійшовши до сина ОСОБА_1 , останній повідомив, що викликав поліцію та повідомив в телефонному режимі про напад. Згодом до них підійшли дві особи, яких вони сприйняли як волонтерів, оскільки вони не представились і мали неохайний вигляд. Як пізніше зясували її сини, вже у відділку поліції, дані особи були працівниками поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Дані особи, ігноруючи її з синами, почали спілкуватися з ОСОБА_2 , який не припиняв ображати її сина ОСОБА_1 . Потім, ОСОБА_2 завів працівників поліції у приміщення та щось з ними обговорював. ОСОБА_5 вийшов з приміщення та почав фотографувати її сина ОСОБА_1 , в цей момент з приміщення швидко вийщов ОСОБА_2 і викрикуючи нецензурну лайку, попрямував у бік її сина. Вона зробила зауваження ОСОБА_2 , щоб він цього не робив, а останній розвернувся до неї у загрозливій формі і продовжував кричати матом. ОСОБА_1 став біля неї, щоб у разі нападу Логвина захистити її, і в цей момент ОСОБА_2 наніс йому удар. ОСОБА_5, який весь цей час не реагував на хуліганські дії ОСОБА_2 , раптом кинувся на ОСОБА_1 і на неї, виламуючи їм руки. Одразу з приміщення вибіг ОСОБА_3 і ззаду за горло жбурнув ОСОБА_1 в сторону. ОСОБА_3 і ОСОБА_5 виламували їм руки та жбурляли. ОСОБА_5 ззаду за гроло повалив ОСОБА_1 на землю, а також жбурнув її і вона впала. Далі ОСОБА_3 впритул розприскав нервово-паралітичний газ у очі сину ОСОБА_9 та кинув його на землю. В медичній допомозі ОСОБА_9 працівники поліції відмовили. Потім ОСОБА_1 помітив, що до них рухається особа в яскравому желеті, якого сприйняв як працівника поліції, якого викликав по телефону і почав намагатися йому пояснити, що відбувається, але останній з Позняковим повалили ОСОБА_1 на землю, почали наносити удари кулаками в голову, викручувати ноги, стискати геніталії. Далі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та працівник в желеті, повалили її синів на землю та намагалися зламати їм руки, топталися по ним колінами, ображали матом. Надівши на синів кайданки, вони ще близько 10 хвилин тримали їх на бетоні та топталися на них. Після чого, на своїх транспортних засобах забрали, не наддавши медичної допомоги.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , дослідивши наявні у справі докази, у тому числі відеозаписи, в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Статтею 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Статтею 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Тобто, з диспозиції вказаної статті вбачається, що об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини, що складаються у сфері громадського порядку, роботи підприємств, установ та організацій, а безпосереднім об`єктом протиправного посягання є громадський порядок та спокій громадян.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Основним елементом об`єктивної сторони є спосіб вчинення адміністративного правопорушення, який характеризується нецензурною лайкою, образливим чіплянням до громадян чи іншими діями.

Також з диспозиції статті вбачається, що одним з елементів об`єктивної сторони є місце вчинення правопорушення - громадські місця, тобто місця скупчення громадян, проведення громадських заходів тощо.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, характеризується умислом (прямим або непрямим), а також явною неповагою до моральних засад суспільства.

Дане правопорушення відноситься до адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок і громадську безпеку. Визначальним чинником є місце скоєння такого правопорушення - громадське місце. Відповідно Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони. Окрім того ст. 178 КУпАП опосередковано відносить до громадського місця вулиці, закриті спортивні споруди, у сквери, парки, всі види громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення), підприємств торгівлі і громадського харчування.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Протоколи про адміністративне правопорушення, серії ВАБ №214939 від 06.10.2023 року та серії ВАБ №217996 від 06.10.2023 року, складено правомочною на те посадовою особою, однак в порушення вимог ч.1 ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, він не містить обов`язкові дані, передбачені вказаними статтями, а тому не є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу порушника.

Зокрема в протоколі не зазначено, в чому саме полягала злісна непокора, на які саме вимоги працівників поліції не реагував ОСОБА_1 , в чому полягало його зухвале і неадекватне поводження, як саме він чинив активний супротив.

До того ж, протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять жодних доказів, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство, передбачене ст.173 КУпАП.

З відео з нагрудної камери працівників поліції лише вбачається, як ОСОБА_1 та його брату ОСОБА_9 заламують руки та кладуть на землю, потім складають протоколи про адміністративні правопорушення, а суті правопорушення з відео не вбачається.

Таким чином, будь-яких доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, матеріали справи не містять та в ході судового розгляду встановлено не було.

Крім того, на неодноразові виклики суд працівники поліції ОСОБА_5, ОСОБА_3 , особи, які склали протокол, не з`явилися, про судове засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Будь-які інші докази при направленні справи до суду для розгляду по суті до протоколу не долучені.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод

Враховуючи викладене, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи на підтвердження відсутності в його діях складу правопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, зокрема, протоколи про адміністративні правопорушення, та допитавши свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_13 , суддя за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені будь-якими належними доказами у судовому засіданні.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ст.173, 185 КУпАП, не знайшов підтвердження в судовому засіданні, що зумовлює закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.185, 247, 251, 252, 283-285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.173, 185 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративних правопорушень.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення у вигляді арешту, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.185-3 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня винесення.

Суддя Дніпровського районного суду

м. Києва Ю.В. Іваніна