Провадження № 3-зв/761/13/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Циктіч Віталій Михайлович, за участі секретаря судового засідання Левчука Р.В., розглянувши заяву захисника Мартяна О.В. про відвід судді Шевченківського районного суду м. Києва Пономаренко Н.В. від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 761/35934/23,

у с т а н о в и в :

У провадженні судді Шевченківського районного суду м. Києва Пономаренко Н.В. перебуває справа про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 9 ст. 2123 КУпАП.

Захисником Мартяном О.В. 29.11.2023 подано заяву про відвід судді Пономаренко Н.В. у зв`язку з тим, що остання вже розглядала аналогічні справи щодо притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за результатом чого ОСОБА_1 неодноразово піддано адміністративним стягненням.

Викладене, на думку ініціатора відводу, свідчить про упереджене ставлення судді Пономаренко Н.В. до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У судове засідання захисник Мартян О.В., будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не прибув.

Потерпілий ОСОБА_3 у судове засідання також не прибув.

Суддя, дослідивши заяву про відвід, матеріали справи № 761/35934/23, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з КУпАП та інших законів України.

У силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України і застосовується у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом.

Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом передбачені і у ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Пунктом 4 рішення № 34 Ради суддів України від 08.06.2017 надане роз`яснення, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Таким чином, враховуючи, що КУпАП не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею заяв учасників справи про відвід судді, суддя, враховуючи вимоги ст. 6 Конвенції та ст. 9 Конституції України, з метою додержання принципу законності, вважає, що є необхідність у застосуванні принципу за аналогією до найбільш близької галузі права, а саме кримінального процесуального права.

Підстави неможливості участі судді у розгляді справи, визначені ст. 75, 76 КПК України, передбачають, зокрема, наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Згідно з п.12 Висновку №1 (2001) Консультативної ради Європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість з боку суддів. Під час ухвалення судових рішень судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення.

Надаючи оцінку доводам заяви, суддя відмічає, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Неупередженість судді та суду передбачає відсутність будь-якої зацікавленості при відправленні правосуддя, об`єктивність і повну безсторонність щодо учасників процесу.

Практика Європейського суду з прав людини сформулювала зміст такої категорії як «безсторонній суд», що включає суб`єктивний та об`єктивний критерії.

Суб`єктивний критерій означає, що суд має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; об`єктивний - що суд має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Отже, суб`єктивну складову категорії «безсторонній суд» утворює наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

ЄСПЛ у справі «Фей проти Австрії» зазначив, що для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Таким чином, безсторонність суду може викликати сумніви, коли є підстави побоюватися, що суд перебуває у прямій чи опосередкованій службовій, фінансовій, політичній тощо залежності від сторони у справі.

Захисник зазначив, що суддя Пономаренко Н.В. має упереджене ставлення до гр. ОСОБА_1 , оскільки неодноразово розглядала аналогічні справи, за наслідок яких гр. ОСОБА_1 підданий адміністративним стягненням. Ухвалені суддею Пономаренко Н.В. щодо гр. ОСОБА_1 рішень сторона захисту вважала необґрунтованими, тому наполягала на наявності у судді негативного ставлення до сторони захисту.

Водночас, сам факт розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення щодо однієї особи не може свідчити про упередженість судді, оскільки не доводить наявності чи відсутності прихильності до однієї із сторін провадження.

Таким чином, ухвалення у минулому суддею рішення за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо певної особи не говорить про його необ`єктивність та упередженість під час розгляду нової справи щодо притягнення цієї особи до відповідальності.

Крім того, суддя звертає увагу, що справа про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 2123 КУпАП розподілено на суддю Пономаренко Н.В. відповідно до Засад використання автоматизованої системи документообігу Шевченківського районного суду м. Києва (затв. загальними зборами суддів Шевченківського районного суду м. Києва від 27.06.2017), що також свідчить про об`єктивність визначення судді та спростовує сумніви щодо зацікавленості судді у вирішенні справи на користь однієї із сторін.

Отже, доводи захисника Мартяна О.В. про наявність підстав для висновку про упередженість судді Пономаренко Н.В. ґрунтуються на припущеннях, тобто не можуть розглядатися як обґрунтовані та вказувати на наявність у судді будь-яких зв`язків, прихильності чи упередженості щодо учасників справи.

Таким чином, наведене захисником не створює сумнівів щодо неупередженості судді.

На підставі викладеного, керуючись ст. 75, 80, 81, 82 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви захисника Мартяна О.В. про відвід судді Шевченківського районного суду м. Києва Пономаренко Н.В. від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 761/35934/23 відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Циктіч