Справа № 752/7032/23
Провадження №: 3/752/3545/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 квітня 2023 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Єсауленко М.В., розглянувши об`єднані матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 451007 від 11.04.2023 ОСОБА_1 інкримінується вчинення домашнього насильства відносно брата ОСОБА_2 , за наступних обставин. Так, 11.04.2023 о 20 год. 00 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку з братом ОСОБА_2 , в ході якої ображав його нецензурною лайкою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованих дій не визнав. Пояснив суду, що за зазначеною у протоколі адресою він проживає разом з братом і мамою. Матір хворіє і вони з братом за нею доглядають. У зазначені в протоколі день і час між ним і братом стався конфлікт, в ході якого брат ОСОБА_2 бив його та завдав тілесні ушкодження. Після чого він викликав поліцію. Категорично заперечує факт вчинення домашнього насильства по відношенню до брата.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Пунктом 3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства.

З даних рапорту оперативного чергового Голосіївського УП ГУНП у м. Києві від 11.04.2023 встановлено, що 11.0.4.2023 о 20 год. 23 хв. на лінію 102 звернувся ОСОБА_2 із повідомленням про те, його брат ОСОБА_1 у алкогольному сп`янінні знущається над матір`ю. Він зробив брату зауваження, на що брат став лаятися на нього нецензурною лайкою, у відповідь на що він вдарив брата.

З письмових пояснень ОСОБА_2 встановлено, що 11.04.2023 близько 20 год. 20 хв. між ним братом ОСОБА_1 стався конфлікт через те, що останній ображав матір. В ході конфлікту, брат ображав його нецензурною лайкою.

З даних довідки КНП «Консультативно - діагностичний центр Голосіївського району м. Києва» від 11.04.2023 встановлено, що 11.04.2023 о 19 год. 30 хв. ОСОБА_1 звернувся до травмпункту із кримінальною травмою. За результатами огляду ОСОБА_1 встановлено діагноз у виді забою та саден обличчя, носа, нижньої губи.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 категорично заперечував факт вчинення насильницьких дій по відношенню до брата ОСОБА_2 , зазначивши, що саме брат завдав йому тілесні ушкодження.

За наслідками дослідження наявних у справі документів - протоколу, рапорту, письмових пояснень ОСОБА_2 , а також вислухавши пояснення ОСОБА_1 , судом не встановлено факту завдання ОСОБА_1 неправомірних дій, які б свідчили про психологічне насильство по відношенню до брата ОСОБА_2 з його боку, внаслідок яких була б завдана шкода психологічному здоров`ю останнього. Навпаки було встановлено, що внаслідок конфлікту потерпілий ОСОБА_2 завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , чим і спровокував сімейний конфлікт.

Таким чином, за наслідками розгляду справи не знайшов підтвердження факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру відносно брата ОСОБА_2 .

В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що здійснення підтримки обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення відповідними органами не здійснюється, а також враховуючи такі засади провадження як презумпція невинуватості та забезпечення доведеності винуватості, суд приходить до висновку про відсутність як самої події, так і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП у діях ОСОБА_1 за ознаками вчинення психологічного насильства, що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження за відсутності подій і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.9, ч.1 ст. 173-2, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.251-252, 173-2, 280, 283, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суд, -

постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутності складу і події адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Єсауленко М.В.