Справа № 743/1611/23
Провадження № 3/737/723/23
П О С Т А Н О В А

05 грудня 2023 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Коренькова А.А.

за участю секретаря судового засідання Чередниченка С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Куликівка Чернігівської області матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

29 вересня 2023 року о 17:00 год. ОСОБА_1 , ухилилась від виконання передбачених ст. 150 Сімейного Кодексу України обов`язків, щодо виховання та догляду своїх двох дітей: неповнолітньої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: нераціонально використовує кошти, які витрачає на придбання алкоголю, яким зловживає та не доглядає за дітьми. Не контролює поведінки дозвілля Поліни, яка палить тютюнові вироби. Не дбає про безпеку дітей, їхній спокій, коли вдома відбуваються конфлікти з чоловіком та батьком дітей, в результаті діти змушені тікати до знайомих друзів та ночувати там, бо батьки сваряться, через вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 ..

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судові засідання, призначені на 07.11.2023 та 05.12.2023 ОСОБА_1 не з`явилася, причини неявки суд не повідомила, судові повістки направлялись за адресою проживання особи, яка притягається до відповідальності, вказаною в протоколі, проте повернулись до суду з відміткою адресат відсутній. Суддею вжито всіх можливих заходів для повідомлення особи про час та місце розгляду справи, в тому числі шляхом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25.06.2018 року у справі № 904/9904/17, факт не отримання учасником справи кореспонденції, яку суд, з додержанням вимог закону, надсилав за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, вважається належним повідомленням, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, ОСОБА_1 була своєчасно та належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надала, у зв`язку з чим справу розглянуто за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 р. у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст.184 КУпАП.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, тощо.

Згідно з ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною нормою, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей .

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Факт невиконання ОСОБА_1 своїх обов`язків щодо виховання дитини, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №900127 від 29.09.2023, рапортом від 06.10.2023, поясненнями ОСОБА_3 від 29.09.2023.

На підставі викладеного, суд вважає доведеним, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому її слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП та накласти адміністративне стягнення в межах санкції цієї статті.

Вирішуючи питання про вид та розмір стягнення, суд з урахуванням положень ст.ст. 23, 33, 34 КУпАП приймає до уваги особу порушника, його ставлення до вчиненого правопорушення, визнання ним своєї вини та вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 184 КУпАП, яке на думку суду є достатнім та необхідним для її виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 283, 284, ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок), отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м.Київ/ 22030106, Рахунок отримувача UA 0026001, код отримувача 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106.

У разі несплати ОСОБА_1 штрафу в сумі 850 грн. не пізніше, як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови за вчинення адміністративного правопорушення стягнути з ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області.

Суддя А.А. Кореньков