ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1128/22Головуючий у 1-й інстанції Базан Л.Т.
Провадження № 33/817/266/23 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 квітня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцяти тисяч) гривень без позбавленням права керування транспортними засобами. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 496 грн. 20коп.

Згідно постанови, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №258141 від 14.01.2022, ОСОБА_1 , 14 січня 2022 року о 13 год. 41 хв. в м. Тернополі по вул.. Микулинецька,38 керував транспортним засобом марки Isuzu Gemini, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» прилад ARBF 0422 (повірка дійсна до 26.05.2022), на табло якого висвітлило показник 0,88‰ проміле. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9(а) ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 квітня 2022 року та закрити провадження у справі. Свої вимоги мотивує тим, що:

працівники поліції заставили ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу;

працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі;

поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 його прав та не дали можливості скористатися правовою допомогою;

працівники поліції всупереч вимогам ст.266-1 КУпАП не повідомили Військову службу правопорядку;

в супереч вимогам ст.266 КУпАП ОСОБА_1 не відсторонено від керування транспортним засобом;

працівники поліції не встановили де працює та проживає ОСОБА_1 , чим не дотримано вимог ст.256 КУпАП;

судом першої інстанції порушено право ОСОБА_1 на захист, так як місцевий суд розглянув справу без належного повідомлення його про час та місце розгляду справи;

питання сплати чи не сплати штрафу відноситься до іншої стадії процесу і суд не компетентний автоматично подвоювати суму штрафу;

відповідно до п.п.12, 13 ч.1 ст.5 ЗУ Про судовий збір, військовослужбовці, учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав;

постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ №128071 від 14 січня 2022 року є незаконною, так як у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому притягнення до відповідальності неможливе.

В судове засідання апеляційного суду 30 травня 2023 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча судова повістка була вручена за вказаною ним в апеляційній скарзі адресою 23 травня 2023 року. Заяв та клопотань ОСОБА_1 не подавав, про причини неявки суд не повідомив.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Що стосується клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 квітня 2022 року, то воно підлягає поновленню, виходячи з наступного.

Так, згідно з постановою судді, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянута без його участі. Як вбачається з матеріалів справи, апелянту копію постанови судом першої інстанції надіслано 04 травня 2022 року, проте дану постанову ОСОБА_1 не отримав, про що свідчить відповідна відмітка на поштовому повідомленні. З матеріалів справи вбачається, що про винесену постанову ОСОБА_1 дізнався 25 квітня 2023 року, а апеляційну скаргу подав 04 травня 2023 року.

З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянту слід поновити, так як він пропущений з поважних причин.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративні правопорушення серії ААБ №258141 від 14 січня 2022 року; результаті тесту технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» прилад ARBF 0422 (повірка дійсна до 14.12.2022), щодо виявлення стану сп`яніння від 14 січня 2022 року, який показав результат 0,88 ‰ проміле; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; свідоцтві про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/3177 від 26 травня 2021 року; постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ №128071 від 14 січня 2022 року; рапорті поліцейського взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Лесько І.І. від 14 січня 2022 року; довідці УПП в Тернопільській області ДПП від 17 січня 2022 року; відеозаписі з нагрудної камери поліцейського УПП в Тернопільській області ДПП, щодо події, яка мала місце 14 січня 2022 року.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Твердження апелянта про те, що працівники поліції заставили його пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу є надуманими, оскільки з наявних у матеріалах цієї справи відеозаписів нагрудних камер працівників поліції (файл export-23zk5.mp4 з 13:43:40 год) вбачається, що ОСОБА_1 , на пропозицію працівників поліції пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу погодився без будь-яких зауважень, з боку працівників поліції тиск на ОСОБА_1 не чинився.

Крім того, такі доводи апеляційний суд оцінює критично зважаючи на те, що апелянт не оскаржував дії працівників поліції в установленому порядку, в тому числі передбаченому КАС України, а також до правоохоронних органів вищого рівня.

Надуманими є доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, так як вбачається із матеріалів справи, зокрема даних відеозапису (файл export-23zk5.mp4 з 13:45:40 по 13:46:50 год), зафіксовано як працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі на що останній відмовився. При цьому ОСОБА_1 погоджувався з результатами огляду на місці зупинки і працівником поліції йому було роз`яснено, що відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 його прав та не дали можливості скористатися правовою допомогою, спростовуються даним відеозапису, з яких вбачається, що такі права йому роз`яснювались (файл export-23zk5.mp4 з 13:47:45 год).

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що працівники поліції всупереч вимогам ст.266-1 КУпАП не повідомили Військову службу правопорядку, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими виходячи з наступного.

Так, за змістом ст.266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

Також, відповідно до ст.266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Як було встановлено, в даному випадку 14 січня 2022 року ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції у м. Тернополі по вул. Микулинецька, 38 під час керування власним транспортним засобом марки Isuzu Gemini, д.н.з. НОМЕР_1 , тобто поза межами території будь-якої військової частини. Також, апелянтом не надано відповідних документів про те, що на час зупинки автомобіля під його керуванням він виконував обов`язки військової служби.

Не відповідають дійсності твердження ОСОБА_1 про те, що в супереч вимогам ст.266 КУпАП його не було відсторонено від керування транспортним засобом, так як вбачається із матеріалів справи, зокрема відеозаписів нагрудних камер працівників поліції (файл export-23zk5.mp4 з 13:48:10 год) працівниками поліції відсторонено від керування ОСОБА_1 . Крім того, факт незастосування працівниками поліції заходів забезпечення провадження в ході оформлення матеріалів справ про адміністративні правопорушення у зв`язку з вчиненням правопорушення не спростовує факту його вчинення.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо розгляду справи у відсутності належно повідомленого правопорушника, оскільки ОСОБА_1 про час, місце слухання справи був належним чином повідомленний, що підтверджується як розпискою (а.с.11), так і телефонограмою (а.с.12) від 21 березня 2022 року, із змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений про день та час розгляду адміністративної справи щодо нього, а тому доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції порушив право ОСОБА_1 на захист, так як розглянув справу без належного повідомлення його про час та місце розгляду справи, суд апеляційної інстанції оцінює критично.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції дотримався вимог закону і вжив усіх заходів для належного повідомлення особи про час та місце розгляду справи.

Окрім того, зазначені доводи не можуть бути підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, як про це порушується питання в апеляційній скарзі, оскільки вони не визначені такими у ст.247 КУпАП.

Помилковим є твердження апелянта про те, що суд першої інстанції автоматично подвоїв суму штрафу, так як зі змісту резолютивної частини оскаржуваної постанови видно, що в ній вказано про накладення судом адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 тис. грн. і стягнення судового збору, а після цього роз`яснено ОСОБА_1 порядок виконання постанови суду, в тому числі наведено зміст ч.2 ст.308 КУпАП.

Зокрема вказано, що в разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, у ході примусового виконання постанови суду штраф стягується у подвійному розмірі.

При цьому слід враховувати, що згідно ч.1 ст.307 КУпАП в разі оскарження постанови про накладення штрафу він має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 , а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.

Разом з тим, згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Положення п.13 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір визначають, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема і учасники бойових дій.

Як вбачається із доданого до апеляційної скарги посвідчення, виданого Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 від 29 листопада 2018 року серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що згідно п.13 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" є підставою для звільнення його від сплати судового збору (а.с. 31).

За таких обставин, вважаю, що постанова судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 квітня 2022 року, в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 496 грн. 20 коп., підлягає зміні, зі звільненням останнього від його сплати.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 квітня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, в частині стягнення судового збору в розмірі 496грн.20коп., змінити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

В решті постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 квітня 2022 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя