Справа № 307/5587/23 Провадження № 3/307/2085/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2023 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бобрушко В.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотоп, Сумської області, мешканця АДРЕСА_1 , України, громадянина України, інспектора прикордонної служби вищої категорії групи інспекторів прикордонного контролю з м.д.н.п. Рахів відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б),

передбачене ч.2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №149693 від 24.11.2023 року ОСОБА_1 , будучи інспектором прикордонної служби вищої категорії групи інспекторів прикордонного контролю з м.д.н.п. Рахів відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б), який ніс службу в прикордонному наряді «Перевірка документів», в період з 08 год. 00 хв. 22 вересня 2023 року по 08 год. 00 хв. 23 вересня 2023 року, в умовах особливого періоду, під час перевірки документів в громадянина України призивного віку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який прямував на виїзд з України через міжнародний пункт пропуску «Солотвино» на підставі абзацу 4 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», надавши підтверджуючі документи на утримання трьох дітей віком до 18 років, а саме три свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , здійснив пропуск ОСОБА_2 через державний кордон без з`ясування дійсності документів, які доводили наявність у ОСОБА_2 законних підстав для перетинання державного кордону, та неповністю вніс дані до бази даних ПТК АПК «Гарт-1/П» інформації про такі документи, чим порушив вимоги п.20 глави 5 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2015 року за №1261.

ОСОБА_1 в суді свою вину не визнав та пояснив, що надані ОСОБА_5 для перевірки свідоцтва про народження його трьох неповнолітніх дітей не викликали сумнівів в їх справжності, при цьому перевірити їх реєстрацію він не мав можливості. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП, а тому просить закрити справу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 172-18 КУпАП.

За вимогами ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як вбачається з положень ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є інспектором прикордонної служби вищої категорії групи інспекторів прикордонного контролю з м.д.н.п. Рахів відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б), і відповідно перебуває на військовій службі в Державній прикордонній службі України, що підтверджується службовим посвідченням НОМЕР_1 , виданим 14.09.2021 року.

Згідно Витягу з книги прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та Витягу з розділу «Список особового складу» відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » інспектор прикордонної служби ОСОБА_1 ніс службу з охорони державного кордону в період з 20 години 21 вересня 2023 року по 20 годину 22 вересня 2023 року.

В наказі начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 (без дати та номеру) зазначено, що військовослужбовцем ОСОБА_1 до бази даних ПТК АПК «Гарт-1/П» внесено неповну інформацію про документи, на підставі яких було прийнято рішення про надання дозволу на перетинання державного кордону України, у зв`язку з чим було вирішено відносно ОСОБА_1 скласти протокол про адміністративне правопорушення за ст..172-18 КУпАП.

Також, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення додано фотокопії паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , фотокопії свідоцтв про народження на ім.»я неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Диспозиція ч. 2 ст.172-18 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду.

Стаття 172-18 КУпАП є бланкетною нормою, тобто такою, що лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює дану норму більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Тобто, у протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути зазначено, які порушення правил несення прикордонної служби допущені особою та якими нормативними актами передбачені правила, що порушила особа.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №149693 від 24 листопада 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 ставиться в провину порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, в умовах особливого періоду, зокрема вимог п.20 Глави 5 Розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2015 року за №1261.

Згідно ст.1 Закону України «Про оборону України» з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) в Україні настає особливий період.

Відповідно до Указу Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року №1126-VІ, в Україні оголошено часткову мобілізацію, отже з того часу настав особливий період, який триває по теперішній час, оскільки рішення про демобілізацію, затвердженого Верховною Радою України (ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») не приймалось. Також, щодо факту запровадження особливого періоду в Україні з 18 березня 2014 року наголосив Верховний суд України у постанові від 30.05.2018 у справі № 521/12726/16-ц. Крім того, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який був продовжений та діє і по теперішній час.

Згідно пп. 6 п. 2 розділу ІІ Інструкції від 19.10.2015 року за №1261 кожен прикордонник під час несення служби у прикордонному наряді відповідає за точне та своєчасне виконання покладених на нього завдань та обов`язків.

Відповідно до абз.19 пп. 7 п. 2 розділу ІІ Інструкції від 19.10.2015 року за №1261 під час несення служби прикордонні наряди зобов`язані здійснювати прикордонний контроль і пропуск осіб, транспортних засобів, вантажів у пунктах пропуску через державний кордон та в контрольних пунктах в`їзду-виїзду відповідно до вимог Закону України «Про прикордонний контроль», нормативно-правових актів та актів організаційно-розпорядчого характеру Міністерства внутрішніх справ України, Державної прикордонної служби України.

Згідно п.20 глави 5 розділу ІІ Інструкції від 19.10.2015 року за №1261 перевірка документів це прикордонний наряд у складі одного та більше прикордонників, який призначений для перевірки документів у осіб з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі, встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, в`їзду та перебування на визначеній території, де Державна прикордонна служба України здійснює прикордонний контроль, інші службові дії з охорони державного кордону, а також дослідження за результатами оцінки ризиків документів, що стосуються транспортних засобів, вантажів. У прикордонний наряд призначаються прикордонники, які мають допуск до самостійного несення служби в прикордонному наряді «Перевірка документів». Під час виконання завдань прикордонний наряд з перевірки документів зобов`язаний: перевіряти документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон (в`їжджають/виїжджають та перебувають на визначеній території), з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі, при цьому з`ясовувати наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону (в`їзду/виїзду та перебування на визначеній території); здійснювати реєстрацію іноземців, осіб без громадянства та їх паспортних документів у випадках, передбачених чинним законодавством; виявляти недійсні документи, а також документи, що не належать їх пред`явникам, затримувати осіб, які пред`явили такі документи, і негайно доповідати про них по команді; здійснювати перевірку наявності чинних на території України договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на транспортні засоби, які перетинають державний кордон, виявляти підроблені, недійсні страхові поліси; виявляти осіб, яким заборонено в`їзд в Україну або стосовно яких є доручення уповноважених органів державної влади; здійснювати ідентифікацію автомобільних транспортних засобів з метою виявлення серед них викрадених. Також прикордонний наряд з перевірки документів виконує інші завдання та обов`язки, визначені нормативно-правовими актами та актами організаційно-розпорядчого характеру Міністерства внутрішніх справ України, Державної прикордонної служби України.

Крім того, під час виконання своїх службових обов`язків посадові особи Державної прикордонної служби України керуються Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року за № 57 (далі Правила від 27.01.1995 року № 57).

Згідно п.10 Правил від 27.01.1995 року за №57 пропуск громадян через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами підрозділу охорони державного кордону.

Паспортний документ або посвідчення особи на повернення в Україну вважаються дійсними, якщо вони відповідають встановленому зразку, видані уповноваженим на те органом, оформлені належним чином і належать громадянинові, який їх пред`являє. Для здійснення прикордонного контролю громадяни подають уповноваженим службовим особам підрозділу охорони державного кордону паспортні, а у випадках, передбачених законодавством, і підтверджуючі документи без обкладинок і зайвих вкладень. Паспортні та підтверджуючі документи громадян, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами підрозділу охорони державного кордону з метою встановлення їх дійсності та належності громадянину, який їх пред`являє. У ході перевірки документів під час виїзду з України з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон. У разі тимчасового виїзду з України громадян у порядку, передбаченому підпунктом 3 пункту 4 цього Порядку, той з батьків, який має намір виїзду з дитиною, або який уповноважив на це нотаріально посвідченою згодою інших осіб, перевіряється уповноваженими службовими особами підрозділу охорони державного кордону у частині відсутності відомостей щодо нього у переліку відомостей про боржників за рішеннями про встановлення побачення з дитиною, про усунення перешкод у побаченні з дитиною Єдиного реєстру боржників. У разі наявності в Єдиному реєстрі боржників таких відомостей уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону відмовляє у перетинанні державного кордону з дитиною тому із батьків, який має намір виїзду з дитиною, або у перетинанні державного кордону дитині, яка виїжджає з України в супроводі інших осіб, уповноважених одним з батьків нотаріально посвідченою згодою, про що виносить обґрунтоване письмове рішення із зазначенням причин відмови, один примірник якого видається особі, якій відмовлено в перетинанні кордону. Відсутність можливості перевірити в Єдиному реєстрі боржників наявність таких відомостей не може бути підставою для відмови особі у перетинанні державного кордону (п. 11, 12 Правил від 27.01.1995 року № 57).

Згідно абз.1 п. 13 Правил від 27.01.1995 року за №57 під час здійснення прикордонного контролю уповноважені службові особи підрозділу охорони державного кордону використовують бази даних Держприкордонслужби про осіб, які перетнули державний кордон, вчинили правопорушення, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Держприкордонслужби, яким тимчасово обмежено право виїзду з України, про недійсні, викрадені та втрачені паспортні документи, а також інші передбачені законом бази даних.

Під час здійснення прикордонного контролю уповноважені службові особи підрозділу охорони державного кордону відповідно до Закону України «Про прикордонний контроль» за результатами оцінки ризиків проводять опитування громадян, які перетинають державний кордон (п. 14 Правил від 27.01.1995 року №57).

За приписами КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення.

За практикою, що склалася в національному та міжнародному праві, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими доказами, не може бути беззаперечним, тобто достатнім, доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Лише дослідження протоколу про адміністративне правопорушення у сукупності з іншими доказами по справі, що узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, дає можливість органу, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, встановити дійсні обставини справи, що розглядається.

Судом встановлено, що у наказі начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 (без дати та номеру) зазначено лише про встановлення та підтвердження факту не вжиття з боку військовослужбовця ОСОБА_1 під час несення військової служби в прикордонному наряді «Перевірка документів» заходів з перевірки та встановлення дійсності документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання дозволу на перетинання державного кордону України громадянину призовного віку без з`ясування дійсності документів, які доводили у нього наявність законних підстав для такого перетинання, що призвело до порушення ним вимог п.20 Глави 5 Розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2015 року за №1261.

Між тим, положення п.20 Глави 5 Розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2015 року за №1261 встановлюють лише загальні вимоги до прикордонників під час виконання ними службових обов`язків та даний наказ не містить в собі посилань з вказівкою на відповідні докази про конкретні й результативні дії, які б надавали можливість встановити підробку документів та не були вчинені інспектором ОСОБА_1 під час перевірки ним документів, наданих ОСОБА_6 .

Суд зазначає, що з наданих в суді пояснень ОСОБА_1 вбачається, що останній, здійснював перевірку наданих ОСОБА_5 документів для перетину Державного кордону на виїзд з України, які не викликали в нього сумнівів щодо їх недійсності, а перевірити дійсність даних документів на той момент в нього можливості не було.

Приєднані до матеріалів справи фотокопії паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_5 , фотокопії свідоцтв про народження на ім.»я неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , не приймаються судом до уваги як докази підтвердження вини ОСОБА_1 , оскільки зовнішньо ці документи не мають візуальних ознак підроблення, а особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, не зазначено ознаки підроблення, які можуть бути виявлені інспектором прикордонної служби без спеціальних експертних пізнань та за відсутності відповідного обладнання.

Також службовою особою прикордонної служби, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, не додано окремого висновку, що надав би можливість встановити, за якими саме ознаками ці документи вважаються підробленими.

Між тим, наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 (без дати та номеру) вказує лише про можливе порушення інспектором ОСОБА_1 вимог Інструкції від 19.10.2015 року за №1261, без посилань на конкретні докази.

Будь-які інші докази, які б доводили факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, у справі відсутні.

Отже, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП, за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, а тому всі сумніви і припущення стосовно наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення повинні тлумачитися на його користь.

Враховуючи наведене, та те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення, в якому узагальнено викладено суть правопорушення, іншими матеріалами справи не доведена, вважаю, що в діях ОСОБА_1 при наведених обставинах відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП, а тому провадження в даній справі слід закрити.

Тому, керуючись ст.ст. 247 ч.1 п.1, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-18 КУпАП, - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Тячівського

районного суду: В.І. Бобрушко