Справа № 461/8703/23 Головуючий у 1 інстанції: Кротов О.Б.
Провадження № 33/811/1636/23 Доповідач в 2-й інстанції: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

з участю захисника-адвоката Приндоти У.Г.,

представника Львівської митниці Держмитслужби Зирянова О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 471 МК України за апеляційною скаргою Львівської митниці Держмитслужби України на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 26 жовтня 2023 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 26 жовтня 2023 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 471 МК України закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно з протоколом про порушення митних правил 15.03.2023 близько 16:22 год. через пункт пропуску «Смільниця-Кросценко» митного поста «Смільниця» Львівської митниці було здійснено пропуск в напрямку «в`їзд в Україну» автомобіля марки «Iveco», VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 . Згідно з АСМО «Інспектор» ОСОБА_1 до митного контролю подав контрольний талон для проходження транспортного засобу по «червоному коридору» серії THC № 572159, паспорт громадянина для виїзду за кордон № НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з реєстраційним номером НОМЕР_2 , та заявив, що переміщує товари «автомобільні запчастини б/в» загальною вагою 46 кг та вартістю 50 євро, тобто не перевищують обмеження, встановлені частиною 1 статті 374 Митного кодексу України. Однак митними органами Республіки Польщі листом №0201-IGM.542.707.2023.5 від 14.08.2023 (лист Держмитслужби № 26/26-04/7.4/2154 від 23.08.2023) повідомлено, що 15.03.2023 через пункт пропуску «Кросценко» транспортним засобом з реєстраційним номером BC9649OO переміщувалися товари згідно з митною декларацією №23PL402010Е0375306 від 14.03.2023 та надано її видрук. Відповідно до митної декларації № 23PL402010Е0375306 від 14.03.2023 транспортним засобом з реєстраційним номером BC9649OO переміщувався товар «кава натуральна в зернах, мелена GIMOKA GABRIBALDI» у кількості 424 упаковки загальною вагою нетто 3 329 кг та загальною вартістю 14 470,84 євро (станом на 15.03.2023 за курсом НБУ відповідає сумі 568 310,41 гривень), код товару . Відправник - польська компанія NOSTRA TRADE Spolka z o.o. (15-080 Bialystok, Elektryczna 1/3/212), отримувач ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ). Відповідно до службової записки начальника митного поста «Смільниця» Львівської митниці від 07.09.2023 №7.4-28-04/1986/31 згідно з АСМО «Інспектор» 15.03.2023 ОСОБА_3 здійснювалося митне оформлення товару «автомобільні запчастини б/в» сумарна вартість та загальна вага яких не перевищує обмеження, встановлені частиною 1 статті 374 Митного кодексу України. Для прийняття участі у складанні протоколу про порушення митних правил ОСОБА_1 було викликано до Львівської митниці листами від 31.08.2023 №7.4-5/20-06/10/22401 та від 14.09.2023 №7.4-5/20-01/10/23658. Однак громадянин у вказані термін не з`явився та про причини неявки не повідомив. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив дії спрямовані на переміщення через митний кордон України товарів, що підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, шляхом недекларування, тобто не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним кодексом України, про товари, які переміщуються громадянином через митний кордон України. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого частиною 3 статті 471 Митного кодексу України.

На постанову судді представник Львівської митниці Лубоцький Б.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винним, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 5100 грн. з конфіскацією предметів правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що висновки судді першої інстанції є помилковими.

Зазначає, що суддею не взято до уваги п.8 ч. 1 ст. 366, п.3 ч. 1 ст. 491, п.6 ч. 1 ст. 565 МК України, відповідно до яких в передбаченому чинним законодавством порядку митним органом було отримано інформацію в листі Держмитслужби, яка власне і підтверджує факт вивезення з території Євросоюзу товару за експортною декларацією митних органів Республіки Польщі (MRN) № 0201-IGM.542.707.2023.5 від 14.08.2023. Згідно з вказаної декларації транспортний засіб р.н. НОМЕР_4 в дату перетину митного кордону Польща-Україна переміщував товар відповідно до митної декларації транспортним засобом з реєстраційна номером ВС964900 переміщувався товар: «кава натуральна в зернах, мелена «GIMOKA GABRIBALDI» у кількості 424 упаковки загальною вагою нетто 3 329 кг та загальною вартістю 14 470,84 євро.

Вважає, що митний орган виконав свій обов`язок щодо збору доказів та встановлення обставин в справі отримавши, як доказ лист Держмитслужби та долучивши офіційну інформацію митних органів іноземної держави, як належного джерела інформації до матеріалів справи 461/8703/23.

Представник Львівської митниці Зирянов О.Ю. подану апеляційну скаргу митниці підтримав, просив її задоволити.

Захисник Приндота У.Г. в суді апеляційної інстанції в задоволенні апеляційної скарги Львівської митниці просила відмовити.

Заслухавши пояснення представника Львівської митниці Зирянова О.Ю., виступ захисника Приндоти У.Г., дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що в задоволенні апеляційної скарги Львівської митниці слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги Закону суддею першої інстанції в повному обсязі дотримані.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Рішення про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, суддя мотивував тим, що Львівською митницею не надано жодних належних та допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України.

Такого висновку суддя дійшов виходячи з наступного.

Суддею першої інстанції встановлено, що 15.03.2023 близько 16:22 год. через пункт пропуску «Смільниця-Кросценко» митного поста «Смільниця» Львівської митниці було здійснено пропуск в напрямку «в`їзд в Україну» автомобіля марки «Iveco», VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 .

Згідно з АСМО «Інспектор» ОСОБА_1 до митного контролю подав контрольний талон для проходження транспортного засобу по «червоному коридору» серії THC №572159, паспорт громадянина для виїзду за кордон № НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з реєстраційним номером НОМЕР_2 , та заявив, що переміщує товари «автомобільні запчастини б/в» загальною вагою 46 кг та вартістю 50 євро, тобто не перевищують обмеження, встановлені частиною 1 статті 374 Митного кодексу України.

Управлінням боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці Державної митної служби України здійснювались перевірочні заходи щодо законності переміщення 15.03.2023 через митний кордон України ОСОБА_1 товару «кава», у зв`язку з чим був скерований лист від 06.09.2023 на адресу Митного поста «Смільниця».

Зі службової записки начальника Митного поста «Смільниця» ОСОБА_4 №7.4-28-04/1986/31-ЕП від 07.09.2023 вбачається, що згідно з відомостями бази даних АСМО «Інспектор» 15.03.2023 ОСОБА_3 здійснювалось митне оформлення товару «автомобільні запчастини б/в» сумарна фактурна вартість та загальна вага яких не перевищує обмеження встановлені частиною 1 статті 374 Митного кодексу України.

Згідно з долученого Львівською митницею до матеріалів справи фотознімку зробленого 15.03.2023 під час митного контролю транспортного засобу марки «Iveco», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вбачається у даному транспортному засобі під час проведення митного контролю знаходилися автомобільні запчастини.

З декларації №23PL402010Е0375306, вбачається, що така подавалась 14.03.2023 (електронною формою, тобто дистанційно). Водночас, у наведеній транзитній декларації немає інформації щодо дати її виконання чи факту ввезення товару на територію України. Декларація не містить жодної відмітки митних органів Республіки Польща з цього приводу, а тому з неї неможливо встановити, чи дійсно зазначений товар фактично ввозився.

Виходячи з наведеного, сам по собі факт наявності декларації №23PL402010Е0375306 не підтверджує ввезення товару 15.03.2023 на митну територію України ОСОБА_1 .

Також митним органом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження ввезення товару саме 15.03.2023 по митній декларації №23PL402010Е0375306 від 14.03.2023.

З таким висновком погоджується і суд апеляційної інстанції та звертає увагу на те, що

з долучених до матеріалів справи інших доказів достеменно встановлено лише те, що 15.03.2023 близько 16:22 год. через пункт пропуску «Смільниця-Кросценко» митного поста «Смільниця» Львівської митниці було здійснено пропуск в напрямку «в`їзд в Україну» автомобіля марки «Iveco», VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Транспортний засіб переміщувався смугою руху «червоний коридор» з товарами - «автомобільні запчастини б/в» загальною вагою 46 кг та вартістю 50 євро, чого сторона захисту не заперечує, звертаючи увагу на те, що даний автомобіль не переміщував товар наведений у протоколі про порушення митних правил.

Водночас, сам по собі даний факт не доводить вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що матеріали справи не містять фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку можна було б стверджувати про недекларування ОСОБА_1 товарів, що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України.

Таким чином, факт перевезення ОСОБА_1 товару «кава натуральна в зернах, мелена GIMOKA GABRIBALDI» є лише припущенням, яке не підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського суду з прав людини. За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають національним законодавством: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У рішенні «Маліга проти Франції» від 23 вересня 1998 року, Європейський суд з прав людини визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення. Європейський суд з прав людини підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 471 МК України.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 26 жовтня 2023 року у справі про порушення митних правил за ч. 3 ст. 471 МК України щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Львівської митниці Держмитслужби України Лубоцького Б.І. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах