Справа № 235/1354/23
Провадження № 3/235/854/23
ПОСТАНОВА
Іменем України
29 листопада 2023 року суддя Красноармійського міськрайонного суду Донецької області Корнєєва І.В., при секретарі Гужеля А.О.,за участі представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Павлової О.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Покровського РУП ГУ НП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покровськ, Донецької області, громадянина України, не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
за ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення
ВСТАНОВИВ:
До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.
За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 976200 від 13.09.2023, 10.09.2023 о 10.00 год. ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно свого батька ОСОБА_1 , а саме, висловлювався нецензурною лайкою, чим міг завдати шкоду його психічному здоров`ю, чим порушив вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Гр. ОСОБА_1 ознайомлений з протоколом, що підтверджується його підписом в протоколі.
Згідно матеріалів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, обґрунтовується наступними письмовими доказами:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 976200 від 13.09.2023, відповідно до якого 10.09.2023 о 10.00 год. ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно свого батька ОСОБА_1 , а саме, висловлювався нецензурною лайкою, чим міг завдати шкоду його психічному здоров`ю, чим порушив вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (а.с. 1);
-довідкою про результати перевірки за зверненням ОСОБА_1 , згідно якої проведено перевірку за зверненням ОСОБА_1 , щодо прийняття заходів адміністративного характеру до його сина ОСОБА_1 за вчинення домашнього насильства (а.с. 2);
-рапортом помічника чергового Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, згідно якого 10.09.2023 о 13.31 надійшло повідомлення зі служби 102, то що за адресою: АДРЕСА_2 , заявнику погрожував син фізичною розправою , та уїхав з місця події та можливо із собою взяв зброю (а.с.3);
-протоколом про прийняття заяви ОСОБА_1 про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, згідно якого ОСОБА_1 просить притягти до адміністративної відповідальності свого сина ОСОБА_1 за вчинення домашнього насильства (а.с. 4);
-поясненнями ОСОБА_1 , згідно яких ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з дружиною свого сина. З сином не спілкується, т.я. син зловживає алкогольними напоями та вживає наркотики, веде себе агресивно. 10.09.2023 близько 10.00 год. син прийшов до нього, щоб забрати жінку, вів себе агресивно, словесно ображав його, висловлювався грубою нецензурною лайкою. Конфлікт тривав біля 2 годин. Зброї у його сина немає, оператор 102 може невірно його зрозумів. До приїзду поліції ОСОБА_2 сів за кермо (а.с. 5);
-поясненнями ОСОБА_3 , згідно яких вона проживає у батька свого чоловіка за адресою: АДРЕСА_2 . Чоловік вживає наркотики та веде себе агресивно. 10.09.2023 близько 10.00 год. чоловік приїхав та став кричати на свого батька, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. Конфлікт тривав 2 години.Батько викликав поліцію, чоловік уїхав в невідомому напрямку (а.с. 6);
-поясненнями ОСОБА_1 , згідно яких він за адресою: АДРЕСА_2 , проживає з батьком та дружиною. З ними у нього склалися неприязнені відносини із-за розподілу майна, а саме будинку та земельної ділянки за зазначеною адресою. 10.09.2023 близько 10.00 год. він прийшов до дому, трапився скандал, він на адресу батька виражався нецензурною лайкою, тілесних ушкоджень нікому не спричиняв. Потім уїхав до приїзду поліції (а.с. 7).
Крім того, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 908128 від 24.09.2023, 24.09.2023 о 12.20 год. ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_3 , а саме, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував, словесно ображав, чим міг завдати шкоду її психологічному здоров`ю, чим порушив вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Гр. ОСОБА_1 ознайомлений з протоколом, що підтверджується його підписом в протоколі, згідно особистих пояснень в протоколі, з протоколом згоден, провину визнає.
Згідно матеріалів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, обґрунтовується наступними письмовими доказами:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 908128 від 24.09.2023, відповідно до якого 24.09.2023 о 12.20 год. ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_3 , а саме, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував, словесно ображав, чим міг завдати шкоду її психологічному здоров`ю, чим порушив вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (а.с. 1);
-терміновим заборонним приписом стосовно крив дика (а.с. 2);
-заявою ОСОБА_3 , згідно якої вона просить притягти до адміністративної відповідальності свого чоловіка ОСОБА_1 , який не дає їй доступу до будинку , в якому вони сумісно проживають, та не дає забрати автомобіль Volkswagen Golf, д/н НОМЕР_1 , який їй належить на праві власності (а.с. 3);
-поясненнями ОСОБА_1 , згідно яких ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з сином та дружиною свого сина. Син зі своєю дружиною розлучений. 24.09.2023 дружина вимагала, щоб син їй повернув автомобіль, який вони придбали насин їй відмовив, бо автомобіль був придбаний не за її кошти. Була сварка, він попросив ОСОБА_3 покинути будинок, який належить йому. ОСОБА_3 він не бив та не штовхав (а.с. 4);
-поясненнями ОСОБА_3 , згідно яких вона раніше проживала у батька свого чоловіка за адресою: АДРЕСА_2 . На теперішній час в суді розглядається справа про поділ майна за її позовом до чоловіка. 24.09.2023 вона вимагала, щоб їй повернули автомобіль Volkswagen Golf, д/н НОМЕР_1 , на що чоловік та батько чоловіка їй відмовили. Сталася сварка, чоловік та батько чоловіка її виштовхали на вулицю та закрили ворота. Вона звернулася до поліції. (а.с. 5);
Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Павлова О.О. в судовому засіданні надала клопотання, в якому просила справу про адміністративне правопорушення за протоколом серії ВАВ № 976200 від 13.09.2023 відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення, в якому зазначила, що проваджені Красноармійського міськрайонного суду Донецької області знаходиться справа, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.
Так, Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 976200 було складено 13.09.2023 року ДОП Покровського РУП Трьокіним С.В. відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого зазначено, що 10.09.2023 року о 10.00 годині ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно свого батька ОСОБА_1 , а саме дії психологічного характеру, а саме висловлювався на його адресу нецензурною лайкою, що могло завдати шкоди його психічному здоровю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Свідків правопорушення не зазначено.
Сторона захисту ознайомившись із матеріалами адміністративної справи вважає за необхідне заявити клопотання про закриття справи, виходячи з наступного.
По перше.
Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП закріплено, що Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Як вбачається за матеріалами справи та вказано у протоколі подія мала місце 10.09.2023року. Крім того, відповідно до усної заяви потерпілого ОСОБА_1 та пояснень дружини ОСОБА_3 - співробітникам поліції було повідомлено про особу, яка (можливо) скоїла адміністративне правопорушення. Разом з тим, в матеріалах справи наявний документ довідка про результати перевірки за зверненням ОСОБА_1 відповідно до якої вважать що необхідно притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 172-2 КУпАП. Однак вказаний документ складено без дотримання вимог документообігу та в порушення Інструкції, затвердженої Наказом МВС України № 100 від 08.02.2019 року, в тому числі не датованої, що позбавляє можливості ідентифікувати документ до дати його складання або повідомлення про виявлене адміністративне правопорушення. Відтак, за загальним аналізом наявних документів можливо дійти висновку, що датою виявлення адміністративного правопорушення є саме 10.09.2023 року, що є поза межами встановленого строку на складання адміністративного протоколу та є самостійною підставою для закриття адміністративної справи.
По друге.
Виходячи з положень ст. 251 КУпАП, яка регламентує - відомості, що можуть бути належними та допустимими доказами в ході підтвердження тих чи інших обставин, вважаємо, що особа, уповноважена на складання протоколу, інкримінувала провину ОСОБА_1 використовуючи недопустимі докази, що прямо суперечить Конституції України, змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення та є суперечливими по відношенню до обставин справи.
Як передбачено ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вказаною нормою закону встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
У відповідність до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року, вбачається, що:
домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Згідно вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень ст. 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Об`єктивна сторона ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Психологічне насильство в сім`ї насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
З аналізу норм вказаних Законів вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідно до обставин вказаної справи, може мати місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї. Натомість, за обставинами подій та матеріалами справи вказане не узгоджується:
Відповідно до пояснень ОСОБА_4 від 10.09.2023 року вбачається, що його пояснення були записані саме на розсуд уповноваженої особи, бо самостійно він з ними не ознайомлювався, так само як йому й не було розяснено статтю 63 Конституції України щодо надання пояснень відносно свого сина.
Так є зрозумілим, що 10.09.2023 року за адресою АДРЕСА_2 (місце фактичного проживання ОСОБА_1 ) відбувався усний конфлікт між ним та його дружиною ОСОБА_3 тривалістю майже 2 години, в ході якого ОСОБА_4 та його невістка ОСОБА_3 ігнорували ОСОБА_1 ..
За поясненнями випливає, що зі спливом двох годин ОСОБА_1 висловився нецензурною лайкою на адресу свого батька, однак вказане має узагальнене трактування та не спростовує припущення, що в разі присутності нецензурної лайки, вона була адресована саме до особи ОСОБА_4 та саме з умисною метою здійснити психологічний тиск на нього.
Вказане також і не підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_3 .. Крім того, відповідно до Протоколу вона не вказана як безпосередній свідок вказаної інкримінованої події, а відтак вказане не спростовує й припущення щодо відсутності умисних дій на здійснення психологічного тиску.
Таким чином, можливо зробити висновок, що звернення ОСОБА_1 відбулося як під тиском ОСОБА_3 , яка станом на 10.09.2023 рік вже мала неприязнені стосунки з особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, так і з метою припинення конфліктної ситуації без мети вчинення психологічного тиску.
Із змісту протоколу можливо припустити, що внаслідок дій ОСОБА_1 могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_1 , але ні в протоколі, ні в доданих до нього матеріалах, не вказано, чи проводилось безпосереднє обстеження потерпілої лікарем-психіатром, не зазначено, яка саме шкода психічному здоров`ю потерпілого могла бути спричинена, яка психічна хвороба у нього могла розвинутись внаслідок неправомірних дій, чи був потерпілий поставлений на облік лікаря-психіатра, а також чи було встановлено діагноз, тобто не вказано ознаки, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, оскільки вчинення домашнього насильства, внаслідок якого не була і не могла бути заподіяна шкода, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.
Отже можливо зробити обґрунтований висновок, що матеріали справи не утримують жодного доказу який би свідчив про навмисні дії ОСОБА_1 , спрямовані саме на заподіяння шкоди психічному стану ОСОБА_1 або намагання заподіяти шкоди його психічному стану. Сам конфлікт між членами сімї не свідчить про вчинення насильства, а Протокол, складений уповноваженою особою, з посиланням на такий факт і який є єдиним документом з таким посиланням не можу бути доказом, без належних та допустимих інших документів, а відтак не може прийматися Судом як свідчення факту здійснення правопорушення.
Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, Суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України.
Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Павлова О.О. в судовому засіданні надала клопотання, в якому просила справу про адміністративне правопорушення за протоколом серії ВАВ № 908128 від 24.09.2023 відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення, в якому зазначила, В проваджені Красноармійського міськрайонного суду Донецької області знаходиться справа, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.
Так, 24.09.2023 року поліцейським ВРПП Покровського РУП складено Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ 908128, відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого зазначено, що 24.09.2023 року о 12.20 годині ОСОБА_1 перебуваючи за місцем мешкання в АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_3 , а саме дії психологічного характеру (словесні образи, погрози, нецензурна лайка) у наслідок чого могла бути завдана шкода психологічного характеру, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Свідків правопорушення не зазначено.
За матеріалами доданими до протоколу пояснення особи, відносно якої складено Протокол відсутні.
Сторона захисту ознайомившись із матеріалами адміністративної справи вважає за необхідне заявити клопотання про закриття справи, виходячи з наступного.
Виходячи з положень ст. 251 КУпАП, яка регламентує - відомості, що можуть бути належними та допустимими доказами в ході підтвердження тих чи інших обставин, вважаємо, що особа, уповноважена на складання протоколу, інкримінувала провину ОСОБА_1 використовуючи недопустимі докази, що прямо суперечить Конституції України, змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення та є суперечливими по відношенню до обставин справи, а тому справа підлягає закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.
Як передбачено ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вказаною нормою закону встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
У відповідність до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року, вбачається, що:
домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Згідно вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень ст. 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Об`єктивна сторона ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Психологічне насильство в сім`ї насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
З аналізу норм вказаних Законів вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідно до обставин вказаної справи, може мати місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї. Натомість, за обставинами подій та матеріалами справи вказане не узгоджується:
По перше.
За матеріалами адміністративної справи (зокрема Протоколу) можливо припустити, що подія мала місце 24.09.2023 року. Так само, як і опитування потерпілої ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4 , відповідно до дати опитування, відбувалося 24.09.2023 року.
Разом з тим, в поясненнях 24.09.2023 року потерпіла ОСОБА_3 зазначає що між нею та її чоловіком ОСОБА_1 склалися напружені стосунки стосовно того факту, що за декілька днів до події, вона звернулася до суду із заявою про розподіл майна подружжя. 24.09.2023 року вона, перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , заявила чоловіку ( ОСОБА_1 ) та тестю, що бажає забрати транспортний засіб Volkswagen Golf про що отримала відмову. 25.09.2023 року вони її запросили покинути будинок та не повертатися, за її поясненнями - виштовхнули за ворота та закрили двері. Після цього, вона подзвонила на лінію 102 (тобто 25.09.2023 року!!) та повідомила саме про цей факт, щоб працівники поліції допомогли повернути її власність (тобто автомобіль).
Таким чином, можливо зробити висновок, що звернення ОСОБА_3 відбулося з приводу не передання за її вимогою спірного майна, щодо якого розглядається цивільна справа в Красноармійському міськрайонному суді Донецької області та звернень до правоохоронних органів з приводу вчинення відносно ОСОБА_3 домашнього насилля яке виразилося б у психологічному тиску відсутнє.
Відповідно до заяви, яка складена зі слів ОСОБА_3 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 з тих підстав, що останній не надає їй доступу до будинку, в якому вони мешкали та транспортного засобу, якій є спірним майном. Крім того, раніше, тобто до часу звернення, її в усній формі ображав, висловлюючись нецензурною лайкою.
Слід зауважити, що жодної ознаки або посилання про той факт, що саме 24.09.2023 року ОСОБА_1 здійснив або мав намір здійснити психологічне насилля відсутнє. Зауваження, щодо неправомірних дій, які б полягали в висловлюванні на адресу ОСОБА_3 образ нецензурною лайкою саме 24.09.2023 року відсутнє.
Разом з тим, не має інформації й про дату складання заяви, яку б можливо було ідентифікувати до часу та дати події. Крім того, в порушення розділу II п.6 Порядку ведення Єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події затвердженого Наказом МВС України № 100 від 08.02.2019 року заява не зареєстрована, з внесенням відомостей до журналу Єдиного обліку повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події жодного з підрозділів поліції, про що свідчить і відсутність штампу про її реєстрацію, а відтак не може мати як доказову так і інформаційну базу.
Із змісту протоколу можливо припустити, що внаслідок дій ОСОБА_1 могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_3 , але ні в протоколі, ні в доданих до нього матеріалах, не вказано, чи проводилось безпосереднє обстеження потерпілої лікарем-психіатром, не зазначено, яка саме шкода психічному здоров`ю потерпілої могла бути спричинена, яка психічна хвороба у неї могла розвинутись внаслідок неправомірних дій, чи була потерпіла поставлена на облік лікаря-психіатра, а також чи було їй встановлено діагноз, тобто не вказано ознаки, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, оскільки вчинення домашнього насильства, внаслідок якого не була і не могла бути заподіяна шкода, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.
Натомість, за матеріалами справи та пояснень самої ОСОБА_3 вбачається, що ініціатором конфліктної ситуації, пов`язаного саме з розподілом майна була безпосередньо ОСОБА_3 , яка в подальшому звернулася до правоохоронних органів лише з приводу передання на її користь спірного майна. Іншої інформації немає.
Вказане також підтверджує й свідок ОСОБА_4 (батько ОСОБА_1 ) який є власником домоволодіння АДРЕСА_2 . Крім того він зауважує, що саме після висловлення ОСОБА_3 претензії з приводу спірного майна саме він перепросив її покинути його домоволодіння, щоб уникнути конфліктної ситуаціїї.
Матеріали справи не утримують беззаперечних доказів, на ствердження, що зазначення у протоколі про визнання своєї вини ОСОБА_1 не були самообмовою, тобто висловлюванням, відповідно з якими він зізнається у вчиненні правопорушення, якого він не вчиняв, чи бере на себе провину за не вчинене правопорушення, викликане або тиском уповноважених осіб, або не розуміння, в чому його звинувачують.
Так само, як і будь-яких інших пояснень, які б свідчили про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності його прав, в тому числі на захист відсутні.
Протилежних обставин позиції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ані матеріалами справи, ані іншими доказами не встановлено.
Отже можливо зробити обґрунтований висновок, що матеріали справи не утримують жодного доказу який би свідчив про навмисні дії ОСОБА_1 , спрямовані саме на заподіяння шкоди психічному стану ОСОБА_3 або намагання заподіяти шкоди її психічному стану. Сам конфлікт між подружжям не свідчить про вчинення насильства, а Протокол, складений уповноваженою особою, з посиланням на такий факт і який є єдиним документом з таким посиланням не можу бути доказом, без належних та допустимих інших документів, а відтак не може прийматися Судом як свідчення факту здійснення правопорушення.
Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, Суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні просив справи про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення, посилаючись на доводи свого представника.
Потерпілий ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, неодноразово викликався в судове засідання, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи в його відсутність та про підтвердження скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , передбаченого, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не надав.
Потерпіла ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, зазначила, що була сварка з чоловіком, вони обидва виражалися нецензурною лайкою в бік один одного, на теперішній час конфлікт вичерпано, не бажає притягувати чоловіка до адміністративної відповідальності.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Павлової О.О., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступних висновків.
Подію та склад правопорушення можуть підтвердити чи спростувати лише належні та допустимі докази, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення.
Рішенням Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, встановлено, що фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.
Європейський Суд з прав людини у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчинення адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.
В розумінні зазначеної норми законодавства, суд розглядає справу про адміністративне правопорушення на підставі доказів, наданих особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, при складанні протоколу.
Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Зазначені відомості у протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження належними та допустимим доказами, а саме:
Відносно подій, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 976200 від 13.09.2023, 10.09.2023 о 10.00 год. ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно свого батька ОСОБА_1 , а саме, висловлювався нецензурною лайкою, чим міг завдати шкоду його психічному здоров`ю, чим порушив вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Суддя зазначає, що ні в протоколі, ні в доданих до нього матеріалах, не вказано, чи проводилось безпосереднє обстеження потерпілої лікарем-психіатром, не зазначено, яка саме шкода психічному здоров`ю потерпілого могла бути спричинена, яка психічна хвороба у нього могла розвинутись внаслідок неправомірних дій, чи був потерпілий поставлений на облік лікаря-психіатра, а також чи було встановлено діагноз, тобто не вказано ознаки, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, оскільки вчинення домашнього насильства, внаслідок якого не була і не могла бути заподіяна шкода.
Отже можливо зробити обґрунтований висновок, що матеріали справи не мають жодного доказу, який би свідчив про навмисні дії ОСОБА_1 , спрямовані саме на заподіяння шкоди психічному стану ОСОБА_1 або намагання заподіяти шкоди його психічному стану. Сам конфлікт між членами сім`ї не свідчить про вчинення насильства, а Протокол, складений уповноваженою особою, з посиланням на такий факт і який є єдиним документом з таким посиланням не можу бути доказом, без належних та допустимих інших документів, а відтак не може прийматися судом як свідчення факту здійснення правопорушення.
Крім того, потерпілий ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, факт скоєння домашнього насильства відносного нього сином не підтвердив.
Відносно подій, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 908128 від 24.09.2023, 24.09.2023 о 12.20 год. ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_3 , а саме, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував, словесно ображав, чим міг завдати шкоду її психологічному здоров`ю, чим порушив вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Суддя зазначає, що згідно пояснень потерпілої ОСОБА_3 , 24.09.2023 року потерпіла ОСОБА_3 зазначає що між нею та її чоловіком ОСОБА_1 склалися напружені стосунки стосовно того факту, що за декілька днів до події, вона звернулася до суду із заявою про розподіл майна подружжя. 24.09.2023 року вона, перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , заявила чоловіку ( ОСОБА_1 ) та тестю, що бажає забрати транспортний засіб Volkswagen Golf про що отримала відмову. 25.09.2023 року вони її запросили покинути будинок та не повертатися, за її поясненнями - виштовхнули за ворота та закрили двері.
Зазначений факт, ОСОБА_3 підтвердила в заяві надані суду.
Крім того, до заяви, яка складена зі слів ОСОБА_3 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 з тих підстав, що останній не надає їй доступу до будинку, в якому вони мешкали та транспортного засобу, якій є спірним майном. Крім того, раніше, тобто до часу звернення, її в усній формі ображав, висловлюючись нецензурною лайкою.
Суддя зазначає, що жодної ознаки або посилання про той факт, що саме 24.09.2023 року ОСОБА_1 здійснив або мав намір здійснити психологічне насилля відсутнє. Зауваження, щодо неправомірних дій, які б полягали в висловлюванні на адресу ОСОБА_3 образ нецензурною лайкою саме 24.09.2023 року відсутнє.
Таким чином, суддя приходить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за подіями, викладених в протоколах про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 976200 від 13.09.2023, ВАВ № 908128 від 24.09.2023.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до ст. 36 ч. 2 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органам (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одно з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Згідно ст. 247 КУпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених КпАП України.
Згідно ст. 284 КУпАП України по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить, зокрема, постанову про закриття справи.
Оскільки факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно батька ОСОБА_1 , дружини ОСОБА_3 недоведений, суддя приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, в зв`язку з чим провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_5 підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 173-2 ч. 1, 247 ч. 1, 289, 291, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:
Об`єднати в одне провадження справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП за номером провадження 3/235/854/23, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП за номером провадження 3/235/917/23, присвоїти номер провадження 3/235/854/23.
Провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покровськ, Донецької області, за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП закрити за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Повний текст постанови оголошений 01 грудня 2023 р. о 12.30 год.

Суддя: