Провадження №3/748/2944/23
Єдиний унікальний № 748/4232/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2023 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Майбороди С.М.,

з участю секретаря судового засідання Пасько К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1

Паспорт НОМЕР_1

за ч. 5 ст. 126 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до складеного протоколу, після притягнення 15.03.2023 року до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, 12 жовтня 2023 року ОСОБА_1 о 19 год. 43 хв. по вул. Святомиколаївська, 39 с. Дніпровське Чернігівського району Чернігівської області, в порушення п. 2.1 а ПДР України, керував транспортним засобом марки Ford Skorpio, д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи права керування транспортними засобами, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився.

Ураховуючи, що присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою для розгляду даної справи за правилами статті 268 КУпАП, клопотання про відкладення розгляду справи ОСОБА_1 до суду не направив, то справа розглянута за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно із статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Частиною першою статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Як зазначено у статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На обґрунтування вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, матеріали справи містять: протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 126 КУпАП, від 12.10.2023 серії ААД №184618; копію постанови від 12.10.2023 серії БАД №833849 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 ст.126 та частиною 4 статті 126 КУпАП, відеозаписи з нагрудного відеореєстратора поліцейських; довідку про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія, яке здано до архіву, а також притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП 14.04.2023, 15.03.2023 за ч.2 ст.126 КУпАП, 11.03.2023 за ч.2 ст.126 КУпАП.

Диспозицією частини п`ятої статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, особою, позбавленою права керування транспортними засобами, вчинене повторно протягом року.

Відповідно до пункту 2.1. (а) Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з пунктом 1.10 Правил дорожнього руху України водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

У пункті 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340 ( в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 №511) ( далі Положення) встановлено, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, оформлений та виданий засобами Єдиного державного реєстру єдиної інформаційної системи МВС (далі - Єдиний державний реєстр МВС) і виготовлений на бланку та/або в електронній формі, після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС (далі - територіальні сервісні центри МВС).

Згідно з пунктом 20 цього Положення позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства ( абзац перший).

Рішення суду про позбавлення права на керування транспортними засобами протягом трьох робочих днів з моменту його отримання/винесення надсилається посадовою особою Національної поліції до територіального сервісного центру МВС за місцем проживання особи, зазначеним у цьому рішенні ( абзац другий).

Повернення посвідчень водія особам, позбавленим права на керування транспортними засобами (крім осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення), здійснюється після складення теоретичного і практичного іспитів. У разі коли в посвідченні водія зазначено дві або більше категорій на право керування транспортними засобами теоретичний, практичний іспити складаються за вищою із категорій, зазначених у посвідченні водія, що повертається (абзац третій).

Особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту ( абзац четвертий).

Повернення посвідчення водія (у тому числі отриманого вперше) особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, здійснюється після закінчення строку позбавлення без складення іспитів ( абзац п`ятий).

Вилучені посвідчення водія зберігаються у територіальному сервісному центрі МВС за місцем проживання осіб, зазначеним у рішенні про позбавлення права на керування транспортними засобами (абзац шостий).

Якщо посвідчення водія, яке вилучено в особи, позбавленої права на керування транспортними засобами, на момент її звернення знищено або втрачено, такій особі видається нове посвідчення водія після складення теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту ( абзац сьомий).

Повернення посвідчення водія, отриманого вперше, особі, позбавленій права на керування транспортними засобами (крім осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення), не здійснюється. У такому випадку після набрання чинності рішенням суду про позбавлення особи права на керування транспортними засобами посвідчення водія вважається недійсним, про що вноситься відповідна інформація до Єдиного державного реєстру МВС або підлягає вилученню та передається для знищення до територіального сервісного центру МВС за місцем проживання особи, зазначеним у цьому рішенні. Для отримання права на керування транспортними засобами така особа після закінчення строку, на який її позбавлено такого права, проходить позачерговий медичний огляд, повторну підготовку в закладі та складає теоретичний і практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС, після чого отримує посвідчення водія, яке вважається отриманим вперше (абзац восьмий).

Приписами статті 24 КУпАП передбачено, що за вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись адміністративні стягнення, зокрема позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання) ( п.5 частина 1).

Частиною другою статті 30 КУпАП визначено, що позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Згідно з частиною другою статті 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

З аналізу вказаних правових норм убачається, що поняття особи, яка не має права керування таким транспортним засобом, тобто особа, яка не отримувала посвідчення водія, та особи, позбавленої права керування транспортними засобами, тобто особи, яка мала посвідчення водія, але позбавлена такого права на підставі рішення суду, є різними поняттями.

Особа, яку було позбавлено права керування транспортними засобами, має такий статус незалежно від закінчення строку на який її було позбавлено такого спеціального права. Тобто, виконання особою адміністративного стягнення в виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, а також закінчення такого строку не змінює статус такої особи. У будь-якому випадку така особа вважається такою, що позбавлена такого права.

Особою, яка не має право керування такими транспортними засобами, є особа, яка не отримала в передбаченому законом випадку посвідчення водія на керування транспортними засобами відповідної категорії.

Згідно зі статтею 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень Глави 19 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, в якому викладається твердження про вчинення особою відповідного правопорушення, при доведенні вчинення якого особа піддається певним заходам примусу. Протокол про адміністративне правопорушення є підставою для подальшого провадження у справі, викликає в особи необхідність здійснення свого захисту у зв`язку із чим до нього пред`являються особливі вимоги. Оскільки протокол про адміністративне правопорушення є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення, у ньому повинна викладатись суть правопорушення, поставленого особі у вину, яка повинна відповідати диспозиції відповідної статті (частини статті) КУпАП.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 12.10.2023 серії ААД №184618, ОСОБА_1 поставлене у вину повторне керування транспортним засобом, за відсутності права керування таким транспортним засобом, вчинене 12 жовтня 2023 року о 19 годині 43 хвилин.

Відповідно до постанови Славутицького міського суду Київської області від 14.04.2023 у справі № 377/270/23, яка набрала законної сили 25.04.2023, ОСОБА_1 визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, і піддано стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Виходячи з наведеного та змісту частини другої статті 317-1 КУпАП, з 25.04.2023 (дата набрання постановою суду від 14.04.2023 законної сили) ОСОБА_1 вважається позбавленим права керування транспортними засобами, а тому станом на 12.10.2023 ( дату вчинення правопорушення, вказану у протоколі від 12.10.2023 серії ААД №184618) не міг бути особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, оскільки такого права він був позбавлений вказаною постановою суду від 14.04.2023.

Таким чином, суть правопорушення, зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення від 12.10.2023 серії ААД №184618, не відповідає фактичним обставинам справи.

Виходячи з конституційного принципу поділу влади, завдань та функцій судочинства, будь-яка зміна формулювання суті правопорушення, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, не допустима і є порушенням встановленого у державі правового порядку, а також порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відтак, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 126 КУпАП, від 12.10.2023 серії ААД №184618, складений стосовно ОСОБА_1 , не може бути належним і допустимим доказом вчинення зазначеного в ньому правопорушення.

Крім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження кваліфікуючої ознаки повторності цього правопорушення.

Так, постановою судді Святошинського районного суду м.Києва від 10.03.2021 у справі №759/4107/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, і піддано стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

11.03.2023 та 15.03.2023 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП ( за керування транспортним засобом особою, яка не має право керування таким транспортним засобом), проте ОСОБА_1 на дату вчинення правопорушення (11.03.2023, 15.03.2023) не міг бути суб`єктом цього правопорушення, оскільки не дивлячись на закінчення строку позбавлення його такого спеціального права, він продовжував перебувати у статусі особи, позбавленої права керування транспортними засобами за постановою суду від 10.03.2021. Між тим як відповідальність за керування транспортним засобом особою, будучи позбавленою такого права, передбачена частиною четвертою статті 126 КУпАП.

За ч.4 ст.126 КУпАП ОСОБА_1 притягнуто 12.10.2023 за керування 12.10.2023 о 19 год 43 хв транспортним засобом особою, позбавленою права керування, отже відсутні підстави для складання на ОСОБА_1 протоколу в цей же день та час за ч.5 ст.126 КУпАП, як за повторне вчинення правопорушення.

Оцінюючи надані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, приходжу до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП, а тому, беручи загальний правовий принцип, закріплений в статті 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП.

За таких обставин немає законних підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП, за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення від 12.10.2023 серії ААД №184618, оскільки складу цього правопорушення в його діях не встановлено.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 126 КУпАП, підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247, 283-284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 126 КУпАП, у зв`язку відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя С.М. Майборода