КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №755/3180/23

22 листопада 2023 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Ратнікової В.М.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Мамай Артура Сергійовича на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору.

Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 12 жовтня 2023 року захисник ОСОБА_1 адвокат Мамай Артур Сергійович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року та закрити провадження у справі.

Також в апеляційній скарзі просив про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Зазначає, у судовому засіданні 14 вересня 2023 року судом першої інстанції було проголошено лише вступну та резолютивну частини постанови суду. Копію постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року було отримано захисником ОСОБА_1 адвокатом Мамай Артуром Сергійовичем в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд» 02 жовтня 2023 року. Окрім того, вказує, що засобами поштового зв`язку зазначену постанову суду ні ОСОБА_1 , ні його захисник не отримували.

Згідно вимог ст.287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог частини 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу- ст. 289 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 вересня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва була ухвалена оскаржувана постанова.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 рок, була надіслана судом до реєстру - 02 жовтня 2023 року, а оприлюднена в реєстрі- 04 жовтня 2023 року.

В матеріалах справи відсутні докази направлення та отримання оскаржуваної постанови апелянтом.

З огляду на вище зазначені обставини та наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що причини пропуску захисником ОСОБА_1 адвокатом Мамай Артуром Сергійовичем строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду містаКиєвавід 14 вересня 2023 року слі визнати поважними та поновити вказаний строк.

Апеляційну скаргу захисник обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що у якості доказу керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння працівниками поліції надано компакт-диск із відеозаписом події із боді камери поліцейського. При перегляді відеозапису встановлено, що він починається не з моменту руху та зупинки транспортного засобу, а з моменту, коли ОСОБА_1 стоїть біля нерухомого і непрацюючого автомобіля в оточенні працівників поліції. Вважає, що факт руху та керування ОСОБА_1 25 лютого 2023 року, о 23 год. 15 хв., автомобілем відеозапис не містить.

Зазначає, що свідків керування ОСОБА_1 транспортним засобом немає, будь-яких інших доказів, які підтверджували б факт керування останнім транспортним засобом матеріали справи не містять.

Вказує на те, під час розгляду справи в суді першої інстанції захисником неодноразово зазначалося, що 26 лютого 2023 року працівниками поліції відносно ОСОБА_1 було складено ще один протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 461894 за ч.1 ст.130 КУпАП, який перебував у провадженні Голосіївського районного суду міста Києва (справа №752/5080/23). Враховуючи те, що нормами КУпАП не передбачено права на об'єднання в одне провадження справ про адміністративні правопорушення, вважає, що до даної справи необхідно застосувати за аналогією норми чинного КПК України, а саме - ч. 1 ст.32 КПК України. Оскільки у справі № 755/3180/23 та у справі № 752/5080/23 ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні однакових за ступенем тяжкості адміністративних правопорушень, то згідно ч. 1ст.32 КПК України, справа про адміністративне правопорушення № 752/5080/23 підлягала направленню із Голосіївського районного суду міста Києва до Дніпровського районного суду міста Києва - за місцем вчинення останнього за часом адміністративного правопорушення.

Зазначає, що звертався із клопотанням до Голосіївського районного суду міста Києва про направлення справи відносно ОСОБА_1 із Голосіївського районного суду міста Києва до Дніпровського районного суду міста Києва, однак, у задоволенні даного клопотання захисника судом було відмовлено.

Вважає, що ОСОБА_1 не повинен зазнавати подвійного адміністративного стягнення лише тому, що КУпАП не передбачає можливості об`єднання в одне провадження декількох адміністративних справ, що розглядаються різними судами.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не застосував положення ст.61 Конституції України, як норми прямої дії.

Звертає увагу суду на те, що з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що працівники поліції були обізнані про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, однак матеріали справи не містять даних про повідомлення працівниками поліції Військової служби правопорядку у Збройних силах України про те, що ними було зупинено автомобіль, водієм якого виявився військовослужбовець, у якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Співробітниками поліції не було з`ясовано питання, щодо того, чи виконує ОСОБА_1 на момент події обов`язки військової служби. Оскільки у випадку, якщо особа, щодо якої є підозри у перебуванні у стані алкогольного сп`яніння, виконує обов`язки військової служби, огляд такої особи на стан сп`яніння має право проводити виключно посадова особа, уповноважена на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у ЗСУ відповідно до Інструкції про порядок організації патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних силах України. Однак, матеріали справи не містять даних про з`ясування працівниками поліції відомостей щодо перебування ОСОБА_1 при виконання службових обов`язків, та відсутні дані щодо залучення Військової служби правопорядку у ЗСУ для з`ясування даних обставин.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_1 адвокат Мамай Артур Сергійович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник Київської міської прокуратури в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи прокуратура судом повідомлена, причин неявки представника суду не повідомила, а тому апеляційний суд вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та, накладаючи на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, в дохід держави, з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік, суд першої інстанції посилався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Тобто, встановлений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, за наявністю ознак, передбачає певний алгоритм дій, який визначений ст.266 КУпАП та Інструкцією, при цьому медичний огляд проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, а огляд на місці - поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 373971, складеного командиром взводу №2, роти № 3, батальйону №3, полку №2 ( з ОЛБ) УПП в м.Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Решетовим Петром Сергійовичем, 26 лютого 2023 року, о 23 год. 15 хв., в м. Києві, на перехресті вул. А.Навої - вул. Жмаченка водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу«DragerAlcotest 6820» результат - 0,44 проміле. Водій порушив вимоги п.2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до чеку тестування на алкоголь до протоколу серії ААД № 373971, результат тестування ОСОБА_1 , 12.08.1966 року, на приладі «DragerAlcotest 6820» - 0,44 %.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів огляд було проведено у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Результат позитивний- 0,44%.

Відповідно до розписки, що міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 підтвердив факт залишення на зберігання транспортного засобу «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 за адресою:.Київ, вул.Жмаченка, 28А.

З дослідженого в судовому засіданні відео запису події з боді камери поліцейського встановлено, що працівник поліції повідомляє, про те, що ведеться відеофіксація. В подальшому було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, після контрольного забору повітря, водієм було пройдено тест, результат тесту - 0,44 %. Працівником поліції було повідомлено, що транспортний засіб ОСОБА_1 було зупинено у зв`язку із порушенням комендантської години.

Після складання проколу співробітник поліції оголошує його зміст, ознайомлює водія із ним та вручає його копію, а останній проставляє власноручні підписи в протоколі, в акті огляду та на чеку тестування на алкоголь «DragerAlcotest 6820». Будь-яких заперечень щодо порядку огляду та його результатів водій не висловлював.

Аналізуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 а ПДР України та про наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 про те, що у якості доказу керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння працівниками поліції надано компакт-диск із відеозаписом із боді камери поліцейського, однак при перегляді відеозапису встановлено, що він починається не з моменту руху та зупинки транспортного засобу, а з моменту, коли ОСОБА_1 стоїть біля нерухомого і непрацюючого автомобіля в оточенні працівників поліції, відеозапис не містить факту руху та керування автомобілем ОСОБА_1 , правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, так як з вказаного відеозапису вбачається, що поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки,такий огляд проводиться лише водіям транспортних засобів. ОСОБА_1 погодився пройти такий огляд, з результатами огляду погодився, будь-яких заперечень не висловлював, про те, що він не керував транспортним засобом не заявляв, написав розписку про залишення автомобіля «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 за адресою:.Київ, вул.Жмаченка, 28А.

Не залучення до матеріалів справи поліцейським безперервної відеофіксації обставин виявленого правопорушення не може бути підставою для звільнення особи від відповідальності, оскільки предметом цього провадження є перевірка доведеності порушень ОСОБА_1 з огляду на фіксацію цього порушення як одним із доказів - відеофіксацією з бодікамер поліцейського. Зміст відеофіксації не суперечить іншим доказам, якими зафіксовано правопорушення.

Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року, Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, не містять приписів про обов`язкове долучення до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення повного відео події з моменту зупинки автомобіля.

Так, згідно п.15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Аналогічні положення містить Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, згідно п.1 розділу ІІ якої протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Поліцейським долучено до протоколу відеофайл, який підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції зазначалося, що 26 лютого 2023 року працівниками поліції відносно ОСОБА_1 було складено ще один протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 461894 за ст.130 КУпАП, який перебував у провадженні Голосіївського районного суду міста Києва(справа №752/5080/23), однак суд першої інстанції не звернув належної уваги на даний факт. ОСОБА_1 не повинен зазнавати подвійного адміністративного стягнення лише тому, що КУпАП не передбачає можливості об`єднати в одне провадження декілька адміністративних справ, що розглядаються різними судами, апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14 для притягнення до відповідальності за ст. 130 КупАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що ОСОБА_1 , розпочавши рух транспортним засобом після складення щодо нього в цей же день першого протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчинив нове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта щодо того, що працівники поліції, будучи обізнаними про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, не повідомили Військову службу правопорядку у Збройних силах України про те, що ними було зупинено автомобіль, водієм якого виявився військовослужбовець, у якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та що співробітниками поліції не було з`ясовано питання щодо того, чи виконує ОСОБА_1 на момент події обов`язки військової служби, так як у випадку, якщо особа, щодо якої є підозри у перебуванні у стані алкогольного сп`яніння, виконує обов`язки військової служби, огляд такої особи на стан сп`яніння має право проводити виключно посадова особа, уповноважена на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у ЗСУ, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на наступне.

Інструкція про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, затверджена наказом МОУ № 515 від 10.10.2016 року, визначає основні завдання, механізм організації та несення патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України щодо забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців у місцях дислокації військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій, на вулицях і в громадських місцях, а також у військових містечках Збройних Сил України, права та обов`язки патрулів і посадових осіб Служби правопорядку під час несення служби, порядок застосування ними заходів адміністративного примусу до військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів під час проходження зборів, а також працівників Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків.

Інструкція зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затверджена наказом МОУ №374 від 18.07.2017 року, втратила чинність відповідно до наказу МОУ №329 від 23.10.2021 року, і цим же наказом затверджено нову Інструкцію зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення. Вказаною інструкцією та Інструкцією з оформлення в Національній гвардії України матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженою наказом МВС України №726 від 23.08.2017 року, визначено, серед іншого, порядок оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

ОСОБА_1 не було надано працівникам поліції доказів того, що станом 26 лютого 2023 року, о 23 годині 15 хвилин, керуючи автомобілем на перехресті вул. А. Навої та вул. Жмаченка в м.Києві , він виконував обов`язки військової служби.

Отже, поліцейські при оформленні матеріалів справи керувалися загальною Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, якою не передбачено ні виклик, ні повідомлення Військової служби правопорядку.

Всі інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'HalloranandFrancis v. theUnitedKingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Мамай Артура Сергійовича.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Мамай Артуру Сергійовичу процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Мамай Артура Сергійовича залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: