П О С Т А Н О В А

Іменем України

01.12.2023 м.Львів

Cуддя Франківського районного суду м. Львова Мигаль Г.П., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

26 січня 2023 року о 05 год. 40 хв. по вул. Стрийська,138,а у м. Львові, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом "Сітроен Джампі" д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп"яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп"яніння проводивсяу встановленому законодавством порядку, у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу №000192 від 26.01.2023 року. Від керування відсторонений шляхом передачі тверезому водієму. Своїми діями порушив п.2.9 а ПДР.

ОСОБА_1 у судові засідання жодного разу не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Представники ОСОБА_1 - адвокати Карпінська О.Б., Джох Р.В., Буряк А.Ю., знаючи про місце та час розгляду справи неодноразово подавали заяви про відкладення розгляду справи, а саме 25.05.2023р., 30.06.2023р., 27.07.2023р., 01.11.2023р., 30.11.2023р. без долучення до клопотань жодних документів, які б свідчили про поважність причини неявки в судові засідання. У своєму клопотанні від 27.07.2023р. адвокат Карпінська О.Б. надала суду клопотання, що ОСОБА_1 перебуває у складі ЗС України, однак ні вона, ні ОСОБА_1 на підтвердження цього жодних документів не подали.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є обов`язковою.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суд, використав усі процесуальні можливості щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Зокрема, на адресу місця проживання ОСОБА_1 (зазначену ним під час складання вищевказаного протоколу) судом надсилались судові повістки, які повернулись на адресу суду з причини «відсутній адресат».

З огляду на те, що ні ОСОБА_1 , ні його представники - адвокати ні разу не з`явилися в судові засідання, на протязі тривалого часу 5 разів подавали клопотання про відкладення розгляду справи, без надання жодних доказів поважності неприбуття в судове засідання, суд вважає неприбуття ОСОБА_1 та його представників - адвокатів в судове засідання з неповажних причин та розцінює як зловживання процесуальними правами з метою затягування розгляду справи.

Враховуючи викладене, суд доходить до переконання про можливість розгляду даної справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його представників, на підставі доказів, долучених до матеріалів справи, оскільки судом використані всі процесуальні можливості щодо повідомлення особи та його представниів, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є : наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п. 12 розділу ІІ Інструкції).

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що стверджується такими дослідженими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення ААД №362821, відеофіксацією з нагрудних камер працівників поліції, висновком № 000192 від 26.01.2023 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозаписом з місця події, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння станом на 26 січня 2023р. об 07год.06хв.

З досліджених доказів вбачається, що дійсно 26 січня 2023 року о 05 год. 40 хв. по вул. Стрийська,138,а у м. Львові, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом "Сітроен Джампі" д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп"яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп"яніння проводивсяу встановленому законодавством порядку, у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу №000192 від 26.01.2023 року. Від керування відмтронеий шляхом передачі тверезому водієму. Своїми діями порушив п.2.9 а ПДР.

Як встановлено судом, поліцейськими було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення доведена повністю. ОСОБА_2 не подав доказів, які б ставили під сумнів встановлені судом обставини.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Беручи до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Статтею 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому з особи яка притягається до відповідальності на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст.ст. 130, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Позбавити ОСОБА_1 права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 536 (п"ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду.

Суддя Г.П. Мигаль