Справа 362/5186/23
Провадження 3/362/3198/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2023 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові Київської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює комерційним директором, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП

встановив:

04.08.2023 о 19:50 год. у смт. Глеваха Фастівського району Київської області по вул. Лісова, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом (мопед) Yamaha BWS, без державного номерного знака, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та сітківки очей) та, у порушення вимог п. 2.5 ПДР України, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Alcotest 6810 на місці зупинки транспортного засобу чи проїхати до медичного закладу до лікаря нарколога відмовився під відеозапис.

ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечив факт вини у вчинені поставленого в провину правопорушенні. Пояснив, що того дня його зупинили працівники поліції через відсутність у нього мотошолома. Під час спілкування з ним працівники поліції вказали на наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі у лікаря-нарколога. Водночас поліцейські повідомили, що прилад Драгер у них відсутній, за необхідності його доставить інший екіпаж, що потребувало тривалого часу очікування, а у разі проходження огляду у медичному закладі у м. Василькові, то це займе багато часу, більше 4 годин, а з медичного закладу має добиратися додому самостійно, оскільки вони не будуть займатися його доставкою до потрібного йому місця. Саме тому він і відмовився проходити огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі. Запевнив суд, що не вживає алкоголь через наявність в нього хронічних сезонних алергічних реакцій через що приймає медикаменти, які несумісні з алкоголем. Вважає, що поліцейський спровокував його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, погрожуючи йому вилучити транспортний засіб на майданчик тимчасового утримання в разі підтвердження перебування його в стані алкогольного сп`яніння. Наявна при матеріалах справи розписка написана його дружиною під диктовку працівників поліції.

Захисник ОСОБА_1 Стукалова І.В. (діє на підставі договору від 11.09.2023 та ордеру серія АІ № 1457292 від 11.09.2023) просила суд закрити цю справу за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що з наданого працівниками поліції відеозапису не вбачається у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, які зазначені у протоколі. Наголосила, що ОСОБА_1 має ряд хронічних хвороб, а саме сезонну алергію, що викликає почервоніння очей, що було розцінено працівниками поліції як одна із ознак алкогольного сп`яніння, однак вживання ним відповідних лікарських препаратів унеможливлює вживання ним алкоголю через його несумісність з ліками. Вважає, що вказаний відеозапис зроблений на особистий мобільний телефон працівника поліції без застосування спеціальних засобів відеофіксації, якими вони були забезпечені, що підтверджується відповідною відповіддю на її адвокатський запит, а тому даний відеозапис є недопустимим доказом у справі. З огляду на недопустимість відеозапису та відсутність свідків на місці події вважає, що поліцейські порушили процедуру проведення огляду. Також наголосила, що, на її думку, наявна провокація зі сторони поліцейських щодо спонукання ОСОБА_1 відмовитися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку з метою складання протоколу.

Крім того до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_2 , дружини ОСОБА_1 , яка була очевидцем подій та отримувала транспортний засіб від працівників поліції під письмову розписку, за якими вони того вечора разом з чоловіком рухались на мопеді та їх зупинили працівники поліції. Стверджує, що її чоловік майже не вживає алкоголь і того вечора був абсолютно тверезий. Підставою зупинки слугувала відсутність у них мотошоломів. Потім працівники поліції почали стверджувати, що її чоловік перебуває у стані алкогольного сп`яніння, пропонували проїхати до медичного закладу, після чого транспортний засіб буде вилучено на майданчик тимчасового утримання. Вказали, що огляд займе більше чотирьох годин. Ствердили, що в разі відмови від проходження огляду, транспортний засіб буде передано їй під розписку, а провадження у справі буде закрито судом. З огляду на вказані обставини її чоловік відмовився від проходження з огляду з економію часу та з надією, що дійсно суд закриє провадження у справі. Щодо проходження огляду на місці зупинки мопеда, то працівники поліції повідомили, що в них відсутній вказаний прилад та в разі необхідності його можуть доставити. При всіх цих обставинах були присутні лише вони та працівники поліції, жодних свідків не залучали. Поліцейський усе знімав на свій телефон.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді даної справи, суд установив таке.

Щодо правого регулювання порядку проходження огляну на стан сп`яніння та застосування правових норм до обставин цієї справи.

Диспозицiєю ч. 1 cт. 130 КУпAП передбачено відповідальність за:

1) кeрування трaнспортними зaсобами особами в cтані aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`янiння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передачу кeрування трaнспортним засoбом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лiкарських препаратів;

3) вiдмову oсоби, яка кeрує тpанспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лiкарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регулюється ст. 266 КУпАП.

Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і деталізують норми цієї статті: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (надалі Порядок №1103); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція № 1452/735).

Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 2, п. 3 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно із фабулою ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказаною нормою наступає, серед іншого, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки п.2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Ч. 2 ст. 266 КУпАП передбачає, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, альтернативу містить фіксування процедури проведення огляду або ж відмови від такої.

Щодо оцінки аргументів сторін і досліджених судом доказів.

У судовому засіданні сторона захисту заявила клопотання про визнання недопустимим доказом відеозапис події правопорушення, що відображений на електронному диску і долучений до матеріалів справи, оскільки всі свої дії працівники патрульної поліції знімали на особистий мобільний телефон, що суперечить статті 266 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС № 1026 від 18.12.2018 року «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису».

Суд зауважує, що статтею 266 КУпАП передбачено застосування поліцейським технічних засобів відеозапису, а не конкретно портативного відеореєстратора, а на наявному у матеріалах справи відеозаписі, знятому на технічний пристрій, зображений ОСОБА_1 , що він підтвердив у судовому засіданні, а також там зафіксовано відомості, які збігаються з тими, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, тобто які є предметом доказування по цій справі.

До того ж доводи сторони захисту, що відеозйомка велася не на портативний відеореєстратор, а на мобільний телефон, нічим не підтверджуються та є припущенням, а сама по собі відсутність налаштування відміток часу на відеозаписі не спростовує винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, враховуючи застосування поліцейськими у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП технічних засобів відеозапису, даний запис можливий для відтворення, доданий до протоколу у встановленому законом порядку, а тому суд визнає його належним і допустимим доказом у даній справі, а тому клопотання сторони захисту про визнання недопустимим цього доказу відхиляється.

Так, з цього доказу вбачається таке: на відеозаписі зображений чоловік, який представляється ОСОБА_1 . З огляду на виявлені у нього ознаки сп`яніння, патрульні пропонують водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку: на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатор «Драгер» або в медичному закладі. Водій усіляко ухиляється від відповіді, вагається та просить роз`яснити йому процедуру проходження огляду, а також наслідки у разі встановлення, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Працівники поліції ґрунтовно роз`яснюють процедуру такого огляду та обов`язок водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Також поліцейські повідомляють водію, що у разі доставки його до медичного закладу у м. Василькові, після проведення такого огляду лікарем-наркологом, його буде ними доставлено назад. Пояснюють, що огляд займе максимум дві години. Працівники поліції неодноразово пропонують водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак він вагається, не даючи ґрунтовної відповіді з тих чи інших підстав. Надалі на чергову пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовляється, після чого патрульні оформляють цей протокол.

Так, відображені на відеозаписі події повністю узгоджуються з іншими письмовими матеріалами справи, які були досліджені судом, а саме:

-даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за яким у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, ОСОБА_1 мав пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак він не проведений через його відмову, що підтверджується відеозаписом;

-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.08.2023,, який не реалізовано через відмову ОСОБА_1 , та який містить відмітки «Ознайомлений ОСОБА_1 » та проставлено короткий підпис;

-даними письмової розписки ОСОБА_2 від 04.08.2023 про отримання транспортного засобу з метою доставки за місцем проживання власника та зобов`язанням не передавати його до повного витверезіння.

Перевіркою матеріалів не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам статті 266 КУпАП і пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, а саме: у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння та відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, яке невиконане через відмову ОСОБА_1 , було складено цей протокол. Під час пропозиції йому пройти освідування поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису. Факт відсторонення водія від керування транспортним засобом підтверджується даними письмової розписки ОСОБА_2 від. 04.08.2023.

Не зважаючи на процесуальну позицію ОСОБА_1 та його захисника щодо невизнання вини за ч.1 ст. 130 КУпАП, на переконання суду, надані докази на підтвердження його винуватості є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі.

Суд констатує, що факт керування ОСОБА_1 у час та місці, зазначеними у протоколі, транспортним засобом прямо випливає із матеріалів справи, даний факт не оспорювався ОСОБА_1 та його захисником і у ході судового розгляду.

Щодо твердження сторони захисту щодо того, що у випадку, який розглядається, поліцейські спонукали ОСОБА_1 прийняти рішення про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто мала місце відповідна провокація, суд зазначає таке.

Так, КУпАП не містить визначення поняття «провокація», як і в цілому національне законодавство, натомість Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зробив дефініцію такого поняття та критерії для розмежування законних дій співробітників поліції від провокації до вчинення злочину.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) для відмежування провокації від допустимої поведінки правоохоронних органів є ряд критеріїв. Під змістовним критерієм розуміється наявність/відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним критерієм - наявність у суду можливостей перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання з дотриманням вимог рівності та змагальності сторін.

Підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений (рішення у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року). Під пасивною поведінкою ЄСПЛ розуміє відсутність будь-яких активних дій, які б спонукали потенційного підозрюваного вчинити злочин. Таким чином, у разі виявлення за матеріалами кримінального провадження ознак, притаманних провокації злочину правоохоронними органами, суд у судовому засіданні має це перевірити шляхом дослідження відповідних обставин і лише після цього зробити висновок щодо наявності (відсутності) такого факту і, як наслідок, щодо належності, допустимості й достатності доказів у справі для прийняття відповідного процесуального рішення.

При визначенні того, чи обмежилися співробітники правоохоронних органів переважно пасивним встановленням обставин можливого скоєння злочину, ЄСПЛ розглядає два фактори: наявність підстав для проведення відповідних заходів і роль співробітників правоохоронних органів в скоєнні злочину.

Таким чином, належить взяти до уваги такі обставини: підставу для зупинки; поведінка працівника поліції; ознаки сп`яніння водія; дії водія щодо пропозиції працівника поліції пройти огляд на встановлення стану сп`яніння.

З відеозапису події убачається, що працівниками поліції неодноразово було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння: на місці зупинки транспортного засобу і у закладі охорони здоров`я. Спочатку водій однозначно не відповідав, вагався і цікавився процедурою проходження такого огляду і наслідками, які можуть настати для нього. Поліцейський детально роз`яснив водію як проводиться огляд на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі. Також було роз`яснено, що у разі його відмови від проходження такого огляду також буде складено протокол, за результатом розгляду якого судом буде прийняте рішення. До того ж поліцейський повідомив водію скільки часу займе проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі ( до двох годин), а також запевнив водія, що після такого огляду його буде доставлено назад, тобто він не буде самотужки добиратися з лікарні. Після тривалого спілкування водію знову було запропоновано пройти огляд, однак він відмовився. Жодних обставин, що свідчили б про вчинення неправомірних дій працівниками поліції на вказаному відеозаписі не зафіксовано.

Отже, судом не встановлено того, що поліцейські своїми активними діями спонукали ОСОБА_1 прийняти рішення про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому немає підстав вважати, що поліцейські спровокували водія до вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Рішення про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння було прийнято свідомо водієм ОСОБА_1 без будь-якого тиску. Останній, будучи водієм та маючи відповідне посвідчення водія, обізнаний з Правилами дорожнього руху, зокрема, п.2.5, який зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому, відмовляючись від проходження такого огляду, має нести юридичну відповідальність.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про те, що відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу через відсутність у поліцейських приладу Драгер, а до медичного закладу не поїхав, бо, зі слів поліцейських, це зайняло б не менше 4 годин, після чого він мав би самостійно дістатися додому, то суд констатує, що ці твердження спростовуються дослідженими судом доказами, зокрема відеозаписом події, про що зазначено вище.

Крім того, суд звертає увагу на те, що погодження особи на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути актом волевиявлення, який би виражався в активних діях особи, щодо погодження на проходження огляду.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння слід розуміти свідоме і категоричне небажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд у силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формах. Таким чином норми ПДР встановлюють обов`язок водія, а не право пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) - ПДР не містять.

При цьому, у разі відмови/ухилення водія від проходження огляду у встановленому законом порядку, правоохоронці позбавлені процесуальної можливості застосовувати відносно водія заходи примусу, спрямовані на проведення такого огляду на місці чи доставлення особи до закладу охорони здоров`я.

Суд критично оцінює пояснення свідка ОСОБА_2 , так як вона є дружиною ОСОБА_1 , яка, на думку суду, є зацікавленою особою по цій справі при цьому її пояснення спростовуються даними відеозапису.

Покликання сторони захисту, щодо наявності у ОСОБА_1 хронічних хвороб та прийом ліків, які несумісні з алкоголем та можуть викликати виявлені ознаки, суд їх відхиляє, так як стороною захисту не надано ґрунтовних доказів вживання таких препаратів, а наданий консультативний висновок датований 08.09.2023, тобто більш ніж через місяць після подій, зафіксованих у протоколі.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Всі інші зауваження сторони захисту щодо порушення поліцейськими процедури оформлення цієї справи, то суд їх враховує і констатує, що вони не спростовують фактичних обставини цієї справи і не свідчать про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 KУпAП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Керування транспортним засобом та набуття статусу учасника дорожнього руху є передумовою для виникнення у особи, яка керує транспортним засобом, низки обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави.

За таких обставин, користуючись правом та реалізуючи бажання керувати транспортним засобом, ОСОБА_1 одночасно прийняв на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів, в тому числі на вимогу працівників поліції проходити медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому клопотання про закриття справи на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП відхиляється.

Призначаючи адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, а саме його високий ступінь суспільної шкідливості, особи порушника, невизнання вини, та приходить до переконання про можливість застосування до особи адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП.

У силу ст.40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір

Керуючись ст. ст. 221, 283-284, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Штраф підлягає сплаті не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко