ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/1909/23 Головуючий 1 інстанції Грінчук О.П.
Провадження № 33/818/559/23 Головуючий апеляційної інстанції Курило О.М.
Категорія: ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Маленко В.В., з участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з участю його захисника адвоката Бєлєвцової О.О., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч грн) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 04 2023 о 23 год. 55 хв. в м. Харкові, вул. Холодногірська, 7, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Citroen Berlingo, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення рухів, координації). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився під час ведення безперервної відеозйомки 471186, чим порушив п. 2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. На підставі вказаного складено адміністративний протокол серії ААД №456155 від 09 04 2023.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись з вказаною постановою захисник правопорушника ОСОБА_1 адвокат Бєлєвцова О.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2023 року, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Зазначає, що вказана постанова є незаконною, необґрунтованою та ухвалена з порушенням вимог чинного законодавства.

Посилається на те, що судом першої інстанції були неправильно та не об`єктивно досліджені та оцінені докази, надані по справі, неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи та є підставами для закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях правопорушника складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції правопорушник ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги його захисника, просив задовольнити вимоги у повному обсязі.

Захисник правопорушника адвокат Бєлєвцова О.О. підтримала доводи поданої апеляційної скарги, просила задовольнити вимоги у повному обсязі.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суд вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах поданої апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Переглядаючи оскаржувану постанову за апеляційними доводами захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Бєлєвцової О.О.., апеляційний суд дійшов висновку про її законність та обґрунтованість, враховуючи наявність доказів, які були вивчені судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції послався на докази, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №456155 від 09 04 2023 (а.с.1), який складений у відповідності до вимог статті 256КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС від 07 11 2015 № 1395; даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 08 04 2023 (а.с.5); даними направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до закладу охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» від 08 04 2023 (а.с.6); відеозаписами з бодікамери поліцейського (а.с.4); даними рапорту інспектора роти №3 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Ніколаєнка В.В. від 09 04 2023 (а.с.7).

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем Citroen Berlingo, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення рухів, координації, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Драгер та направлення до закладу охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» водій відмовився категорично.

Твердження захисника правопорушника щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Належить врахувати, що огляд на стан сп`яніння є специфічним медичним оглядом, який може бути проведений лише в спеціальній медичній установі, певними фахівцями.

Оскільки поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції давала підстави вважати, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції, керуючись ч.1 ст.130 КУпАП та п. 2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, як альтернатива Drager Alcotest, від якого останній відмовився.

З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а також порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, захисник правопорушника ОСОБА_1 адвокат Бєлєвцова О.О. заперечує відомості щодо керування підзахисним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та стверджує що такі відомості не відповідають дійсності і не підтверджуються відповідними доказами.

З відомостей відеозапису з бодікамер працівника поліції, долученого до матеріалів справи, вбачається, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 причину його зупинки та наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а також наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, але останній відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, вказана поведінка ОСОБА_1 свідчить про відсутність його наміру проходити огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі, тому працівники поліції правомірно розцінили такі дії як відмову від проходження огляду.

Крім того, відповідно до вимог ст.266 КУпАП вбачається, що огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я, що узгоджується із вимогами п.12 Розділу Інструкції, де зазначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Тому, вищезазначені доводи захисника правопорушника судом апеляційної інстанції повністю спростовуються.

Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 матеріали справи не містять, а отже суб`єктивні твердження апелянта з цього приводу є необґрунтованими.

Згідно з вимогами п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 06 2007, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 02 2008, «Берктай проти Туреччини» від 08 02 2001, «Леванте проти Латвії» від 07 11 2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з офіційних джерел та надав ним належну правову оцінку.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто його за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, отже посилання захисника правопорушника на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись, ст. ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2023 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило