Провадження № 33/801/1145/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шидловський О. В.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2023 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років без конфіскації транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У скарзі зазначає, що судом першої інстанції не досліджено, що процедура огляду на стан сп`яніння не була дотримана з тих підстав, що протокол про адміністративне правопорушення складався поліцейським уже після проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, а не на місці зупинки транспортного засобу. Матеріали справи не містять відомостей про проведення поліцейським відносно нього огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, і проведення такого огляду йому не пропонувалося. Матеріали справи не містять доказів вжиття поліцейським заходів стосовно вручення для нього направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Судом не було досліджено, що поліцейські фактично зупинили його без правових підстав, відтак зібрані докази у даній справі є недопустимими. Наданий суду відеозапис не може бути допустимим доказом у справі в розумінні ст. 74 КАС України через відсутність на ньому цифрового підпису їх автора.

Також ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, мотивуючи тим, що в судовому засіданні при винесенні оскаржуваної постанови він присутнім не був, так як проходить військову службу. Копію постанови отримав лише 08.11.2023.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 289 КУпАП, в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

При вирішенні питання про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, апеляційний суд виходить з того, що постанову Вінницьким міським судом Вінницької області винесено 19.10.2023 у відсутність ОСОБА_1 та згідно супровідного листа від 19.10.2023 направлено на його адресу (а.с.14-17).

Копію постанови отримано ОСОБА_1 08.11.2023, що підтверджується копією конверту та відстеженням поштового відправлення, які додані до апеляційної скарги (а.с.29,32).

Доказів того, що ОСОБА_1 раніше отримував копію оскаржуваної постанови матеріали справи не місять.

Апеляційну скаргу подано ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 14.11.2023 (а.с.34).

Оскільки ОСОБА_1 не був присутнім під час винесення оскаржуваної постанови, беручи до уваги, що матеріали справи не містять доказів того, що він раніше отримував копію оскаржуваної постанови і подав апеляційну скаргу на шостий день з моменту отримання її копії, з метою забезпечення конституційного права особи на оскарження судового рішення, про яке стверджується в рішеннях Європейського суду з прав людини, апеляційний суд прийшов до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 19.10.2023 пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

У судове засідання, призначене на 05 грудня 2023 року, ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву, в якій у зв`язку з неможливістю явки в судове засідання просив розгляд апеляційної скарги здійснити у його відсутність. Зазначив, що апеляційну скаргу підтримує у повному обсязі.

Відповідно ч. 4 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 ..

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У статті 280 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №432690, складеного поліцейським взводу №1 роти №3 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП сержантом поліції Павликом А.В., 23 вересня 2023 року о 02 год. 40 хв. у Вінницькій області на А/Д М-30, 389 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності лікаря-нарколога, висновок №1153 (а.с.2).

У пункті 2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина третя статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під час розгляду справи суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.280 КУпАП з`ясував всі обставини, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП України, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом та яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ст.130 КУпАП, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про порушення процедури огляду на стан сп`яніння, так як протокол про адміністративне правопорушення складався поліцейським уже після проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, а не на місці зупинки транспортного засобу. Матеріали справи не містять доказів вжиття поліцейським заходів стосовно вручення йому направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Крім того вказує, що матеріали справи не містять відомостей про проведення поліцейським відносно нього огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, проведення такого огляду йому не пропонувалося.

Вказані доводи відхиляються апеляційним судом з наступних підстав.

Встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Статтею 266 КУпАП визначено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду, визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказ МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735.

Відповідно до пункту 6 розділу І цієї Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.

У пункті 12 розділу 12 Інструкції зазначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Із вказаного слідує, що огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише у закладі охорони здоров`я. На місці зупинки транспортного засобу поліцейським такий огляд не проводиться.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103).

Оскільки ОСОБА_1 був доставлений до закладу охорони здоров`я, однак, відмовився від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, поліцейський на законних підставах склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. Підстав складати такий протокол на місці за обставин даної справи не було.

Сам факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення не заперечив. Як і не заперечує висновки суду про доведеність факту його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Необхідності вручати ОСОБА_1 направлення для проходження огляду, про що він зазначає, не було, оскільки направлення це документ, на підставі якого лікар закладу охорони здоров`я проводить огляд особи на стан сп`яніння. Вимоги щодо вручення направлення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ні КУпАП, ні підзаконні нормативні акти не містять.

Твердження ОСОБА_1 про незаконність зупинки транспортного засобу не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки це не впливає на наявність чи відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, такя як у разі незгоди апелянта із підставами зупинки транспортного засобу він не позбавлений можливості оскаржити дії працівників поліції. І ця обставина, у разі її доведення, не може тягнути за собою незаконність подальших дій працівників поліції у разі доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 також зазначає, що наявний в матеріалах справи відеозапис не може бути допустимим доказом у справі в розумінні ст. 74 КАС України через відсутність на ньому цифрового підпису їх автора.

Як визначено статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Матеріальний носій є лише способом збереження інформації, який має значення тільки тоді, коли електронний документ виступає речовим доказом.

Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Усі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення диск з відеозаписом події був виготовлений у зв`язку з необхідністю надання інформації, яка має значення у даній справі про адміністративне правопорушення та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається в електронному вигляді у виді файлів.

Жодних об`єктивних даних, які б могли свідчити про фальсифікацію відеозапису судом не встановлено. Вказаний доказ отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 , зазначаючи про недопустимість відеозапису з портативного відеореєстратора поліцейського через не засвідчення його електронним цифровим підписом, не заперечує обставин, які на ньому викладені і не вказує про те, що вони не відповідають дійсності.

Підсумовуючи апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало