БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/562/23
Провадження № 3/730/358/2023
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2023 р. м. Борзна

Суддя Борзнянського районного суду Чернігівської області Ріхтер В.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від ВП № 1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Херсон, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні 1 неповнолітню та 2 малолітніх дітей, у стані вагітності,

за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

05.05.2023 року було встановлено, що ОСОБА_1 (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності) ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: не створює належних умов виховання відносно своїх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки залишила дітей без догляду та нагляду на 3 доби та поїхала до м. Бобровиця. Також, перебуваючи вагітною, не стала на облік.

Оскільки дії ОСОБА_1 носять ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, справу направлено для розгляду до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнала частково. Зазначила, що дійсно поїхала у м. Бобровиця, однак там затрималася, оскільки не знала, як повернутися назад, бо не розуміла, коли саме назад їздять маршрутні таксі. Діти при цьому були з дідусем та бабусею. Додатково зазначила, що дійсно не бажає ставати на облік щодо вагітності у м. Борзні, бо тут поганий лікар, а у м. Бахмач вона не може поїхати, оскільки на це не має часу та можливості.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_1 є її дочкою. Підтвердила, що дочки дійсно не було цілий тиждень, хоча вона казала, що їде лише на 1-2 дні. При цьому, з дітьми було все добре, вони були доглянуті, поки матері не було. Вважає поведінку дочки не зовсім правильною, оскільки вона на діда та бабу залишає дітей, а їм важко через свій вік, тим більше, в них дуже багато роботи по дому.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що ОСОБА_1 є його дочкою. При цьому, свідок дуже емоційно пояснив, що вчинками дочки не задоволений, не знає, що вже робити. Так, дочка може залишити бабі та діду дітей, а сама поїхати на кільки днів та просто «пропасти». Для них це важко. Сама дочка за дітьми доглядає не дуже добре, за ними не слідкує належним чином. Дочка не працює, грошей в неї немає. Акцентував увагу суду, що дочка періодично буває у «запої», на зауваження батьків з цього приводу не реагує. Краде з дому горілку, при цьому за нею бігають діти. Це вже батькам набридло, через що вони неодноразово зверталися до соціальної служби, однак реальної допомоги не отримують.

У відповідності до п. 4.2 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наданих пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, щодо часу, місця, способу настання обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, та безпосередньо його ролі в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Як убачається з матеріалів адміністративної справи, вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення; поясненнями як самої ОСОБА_1 так й свідками, наданими в судовому засіданні, які кореспондуються з відомостями, відображеними у протоколі про саме правопорушення, в частині дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, та рапортом працівника поліції.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Тим самим, є дійсним факт, що всупереч загальноприйнятим нормам моралі, батьківського обов`язку, а також в порушення ст. 150 Сімейного кодексу України, ст. ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 18 «Конвенції про права дитини», які зобов`язують батьків виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, дбати та забезпечувати охорону здоров`я, рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також в рівній мірі нести відповідальність за виховання і розвиток дитини, норм ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», якою регламентовано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини, тож на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, ОСОБА_1 не виконувала покладені на неї обов`язки по догляду за дітьми.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП є вірною.

Одночасно суд звертає увагу на те, що 27 квітня 2023 року постановою Борзнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 визнано винною у скоєні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та застосовано щодо неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Незважаючи на це, дії ОСОБА_1 уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення особою кваліфіковано за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі "Малофєєва проти Росії" ( заява № 36673/04, рішення від 30 травня 2013 року), яке відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ, як джерело права), ЄСПЛ вказав, що у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист.

У такому випадку, суд самостійно позбавлений можливості кваліфікувати дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини, визначені ст. 33 КУпАП, а саме: особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Обставин, які обтяжують та пом`якшують відповідальність, відповідно до ст. 35 КУпАП, суд не вбачає.

Враховуючи те, що санкція статті передбачає стягнення або у виді попередження або у виді штрафу, який є досить великим, суд вважає більш доречним у цій ситуації застосувати стягнення у виді попередження, оскільки застосування стягнення у виді штрафу може додатково стати тягарем для усієї сім`ї, оскільки їх бюджет є спільним, а це не буде відповідати інтересам дітей ОСОБА_1 .

Одночасно судом повторно роз`яснюється ОСОБА_1 про необхідність зміни своєї поведінки щодо дітей, оскільки ігнорування таких змін може стати підставою для позбавлення її батьківських прав.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не працює, її майновий стан, вона підлягає звільненню від сплати судового збору.

У цій справі суд вважає звернути увагу на таке.

На думку суду, складні життєві обставини, в якій опинилася сім`я ОСОБА_7 , потребує втручання та допомоги зі сторони держави, що має позитивно вплинути на ситуацію, а також має реалізувати комплексний підхід до вирішення проблеми щодо захисту якнайкращих інтересів дітей ОСОБА_1 .

Як сама ОСОБА_1 , так й її батьки, зазначили, що ОСОБА_1 не може знайти собі роботу, а ані місцева влада, ані місцева служба зайнятості не допомагають, хоча дочка до них зверталася з даного приводу.

До завдань Державної служби зайнятості належить забезпечення комплексного вирішення питань, пов`язаних з регулюванням зайнятості населення, професійною орієнтацією, працевлаштуванням, соціальною підтримкою тимчасово безробітних громадян.

А тому, суд вважає направити копію даної постанови до Борзнянської районної філії Чернігівського обласного центру зайнятості та Борзнянської міської ради для сприяння ОСОБА_1 у працевлаштуванні.

Також, суд вважає за необхідне направити копію даної постанови до Служби у справах дітей Височанської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області для посилення контролю за поведінкою ОСОБА_1 щодо її дітей.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-34, 184, 251-252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у скоєні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та застосувати щодо неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Направити копію даної постанови до Борзнянської районної філії Чернігівського обласного центру зайнятості та Борзнянської міської ради для сприяння ОСОБА_1 у працевлаштуванні.

Направити копію даної постанови до Служби у справах дітей Височанської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області для посилення контролю за поведінкою ОСОБА_1 щодо її дітей.

Направити копію даної постанови ОСОБА_1 для відому.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Ріхтер В.В.