КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 369/8106/22 Постанова винесена суддею Хрипун С.В.
Провадження № 33/824/225/2023
Категорія: ч. 1 ст. 173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю потерпілого ОСОБА_1 та його представника Суслікова Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2022 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП стосовно

ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 760813 від 28 липня 2022 року, цього дня близько 20 год 50 хв ОСОБА_2 за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила стосовно колишнього чоловіка ОСОБА_1 домашнє насильство, тобто умисні дії фізичного та економічного характеру, а саме нанесла удар в область грудей та схопила за сорочку, після чого сорочка була порвана, внаслідок чого могла бути завдана шкода його фізичному та психічному здоров`ю, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2022 року провадження в справі закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2022 року та постановити нове рішення, яким провадження по справі відносно ОСОБА_2 закрити з підстав, передбачених п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП України.

На обґрунтування таких вимог зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження, суд при прийнятті рішення допустив порушення норм процесуального права та неправильно застосував матеріальний закон.

Стверджує, що подія правопорушення об`єктивно описана в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки ОСОБА_2 28 липня 2022 року вчинила щодо нього домашнє насильство, неодноразово нанесла кулаками удари в область груди та умисно порвала його сорочку, чим спричинила фізичну та майнову шкоду. Такі обставини підтверджуються його поясненнями, наданими поліцейському на місці події, та фотознімком розірваної сорочки, але безпідставно не були прийняті судом як докази вини ОСОБА_2 , водночас судом були використані неправдиві пояснення ОСОБА_2 , яка протягом тривалого часу постійно знущається над ним та принижує в очах оточуючих.

Як вважає ОСОБА_1 , судовим рішенням його фактично позбавлено правового захисту від протиправних дій колишньої дружини та надано останній дозвіл у подальшому домашньому насильстві щодо нього.

Звертає увагу на те, що судовий розгляд був необ`єктивним, тому потерпілою стороною заявлявся відвід судді Хрипун С.В., який безпідставно не був задоволений, а після судового засідання ОСОБА_2 знову вчинила напад на нього.

За таких обставин, як вважає потерпілий, при розгляді даної справи та прийнятті постанови суддею не були дотримані вимоги ст.ст. 245, 251 КУпАП, водночас стверджує, що винуватість ОСОБА_2 доводиться доказами по справі.

ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибула,направила клопотання про розгляд справи без її участі, а тому неявка ОСОБА_2 з огляду на положення ч. 5, ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає апеляційному перегляду постанови судді місцевого суду.

Заслухавши пояснення потерпілого та його представника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи потерпілого на обґрунтування апеляційного прохання, доходжу висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 245, 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б будь-які сумніви щодо доведеності вини конкретної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закону суддею місцевого суду при розгляді справи стосовно ОСОБА_2 було дотримано.

Так, за даними протоколу про адміністративне правопорушення від 28 липня 2022 року, ОСОБА_2 28 липня 2022 року о 20:50 год за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинила стосовно свого колишнього чоловіка ОСОБА_1 домашнє насильство, тобто умисні дії фізичного, економічного характеру, а саме нанесла удар у область грудей та схопила за сорочку, після чого сорочка була порвана, внаслідок чого могла бути завдана шкода його фізичному та психологічному здоров`ю.

До протоколу долучені: терміновий заборонний припис стосовно кривдника, складений тим же поліцейським, який склав протокол про адміністративне правопорушення; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28 червня 2022 року, за змістом якого ОСОБА_1 повідомив аналогічні обставини тим, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення; письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за змістом яких сторони по-різному викладають події, які відбулися 28 червня 2022 року.

Під час судового розгляду суддя заслухав пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , дослідив письмові докази у справі, та за результатами оцінки усіх доказів закрив провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, обґрунтувавши свої висновки тим, що в протоколі не міститься докладного та чіткого опису об`єктивної сторони правопорушення, не зазначено обставин, які б указували на порушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не встановлено чи була завдана шкода фізичному чи психологічному здоров`ю ОСОБА_2 ; інших доказів, крім протоколу, на підтвердження вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно ОСОБА_1 , до матеріалів справи не додано; сам факт звернення ОСОБА_1 до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства, а факт сварок і непорозумінь між колишнім подружжям на побутовому ґрунті свідчить про наявність конфлікту між ними, але не підтверджує факту вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства, отже зібрані в справі докази не доводять вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Такі висновки судді місцевого суду, всупереч доводам апеляційної скарги, відповідають фактичним обставинам провадження та ґрунтуються на вимогах законодавства.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/ 16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) ЄСПЛ зазначив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом».

У відповідності до п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

За змістом постанови, суддя місцевого суду не прийняв як докази винуватості ОСОБА_2 пояснення потерпілого, на яких фактично ґрунтуються викладені у протоколі обставини правопорушення, та які також наведені у протоколі про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, оскільки пояснення ОСОБА_2 не узгоджуються з поясненнями ОСОБА_2 , яка в свою чергу не заперечувала, що 28 липня 2022 року дійсно з вини її колишнього чоловіка виникла конфліктна ситуація, оскільки вона запросила додому чоловіка молодшої сестри ОСОБА_3 полагодити дитяче ліжко, а коли прийшов ОСОБА_1 , то почав вимикати світло в кімнаті, вів себе агресивно, погрожував, але вона його не штовхала та його сорочку не рвала, а викликала поліцію та працівником поліції було складено два протоколи про адміністративні правопорушення, як відносно неї, так і відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , 28 липня 2022 року, коли він повернувся з роботи додому, почув, що на другому поверсі хтось соває меблі, злякався, оглянув перший та другий поверхи, двері кімнати старшого сина були зачинені, подумав, що там грабіжники, з іншої кімнати вискочила ОСОБА_2 , вдарила його в груди, порвала його сорочку та штовхнула до сходів, заборонивши заходити до кімнати, де, як він пізніше дізнався, був родич колишньої дружини.

Такі пояснення потерпілого могли бути прийняті судом за умови, що вони узгоджуються з іншими доказами, які прямо чи непрямо підтверджували б вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо нього. Однак наявні в матеріалах провадження письмові пояснення як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 , є власною позицією як потерпілого, так і особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо конфлікту, який виник в результаті тривалих неприязнених стосунків між ними, та дій кожного із них під час цього конфлікту, а тому не можуть бути беззаперечним доказом на підтвердження винуватості ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення також є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Проте, за наявності пояснень потерпілого, який стверджує, що ОСОБА_2 вчинила домашнє насильство, та пояснень останньої, яка заперечує проти цього, з урахуванням того, що за подіями, які відбулися 28 липня 2022 року за участі колишнього подружжя, складено протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП як щодо ОСОБА_2 , так і щодо ОСОБА_1 , про що він не заперечував в суді, вважаю, що даних протоколу про адміністративне правопорушення недостатньо для висновку про доведеність вини особи проза розумним сумнівом.

При цьому слід зауважити, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що внаслідок описаних дій ОСОБА_2 могла бути завдана шкода фізичному та психологічному здоров`ю потерпілого, матеріальної шкоди не завдано. Проте в апеляційній скарзі потерпілий стверджує, що неправомірними діями ОСОБА_2 йому була завдана фізична та майнова шкода.

Отже і сам протокол про адміністративне правопорушення не узгоджується з поясненнями потерпілого, а терміновий заборонний припис був винесений лише з огляду на складання протоколу.

Що стосується світлини із пошкодженою сорочкою, яку долучив ОСОБА_1 , то її походження не встановлено, водночас нічим не доведено, що сорочка була розірвана внаслідок умисних дій ОСОБА_2 28 липня 2022 року.

Інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 суду першої інстанції надано не було.

Таким чином, вважаю, що суддя місцевого суду всебічно, повно і об`єктивно з`ясував всі обставини справи та ухвалив законне, обґрунтоване рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви його ухвалення.

Істотних порушень вимог КУпАП, які стосуються процедури розгляду судом справи про адміністративне правопорушення, не встановлено. Заявлений потерпілою стороною відвід судді розглянутий з дотриманням вимог закону, а посилання в апеляційній скарзі на упередженість та необ`єктивність судді ґрунтуються лише на припущеннях.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а тому, керуючись ст.294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2022 року, якою провадження в справі закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П.Павленко