ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №:553/1204/22 Головуючий 1 інстанції: Федорова О.В.
Провадження №: 33/818/553/23 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Маленко В.В., з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , без участі його захисника Донського Д.Б., за умови, що правопорушник взяв захист своїх інтересів на себе, за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 04 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Постановою встановлено, що 12.05.2022 року о 20 год. 27 хв. в м. Полтава, вул. Жасмінова, 5, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Fluence, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився в КП "Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради". Згідно висновку №193 від 12.05.2022 року ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння..

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги пункту 2.9 «А» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 адвокат Донський Д.Б.. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати і закрити провадження по справі.

В обґрунтування вимог захисник посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення порядку складання протоколу, порушення вимог КУпАП та Інструкції.

Як зазначено захисником, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 виказав незгоду на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння або з його результатами, внаслідок чого не було підстав направляти його для огляду в заклад охорони здоров`я. Вважає, що направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння сталося з грубим порушенням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції, крім того, матеріали справи не містять самого направлення. А тому, на думку захисника, в матеріалах справи відсутні докази того, що «установлений порядок», у розумінні п.2.5. ПДР, був дотриманий, а отже, і висновок в такому випадку не може вважатися дійсним.

Крім того, захисник посилається на порушення правил підсудності під час судового розгляду і враховуючи вищевикладене, просить скасувати постанову і закрити провадження по справі.

Позиції учасників апеляційного провадження.

ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги захисника в повному обсязі та просив їх задовольнити та скасувати постанову суду і закрити провадження по справі.

Захисник правопорушника в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин від нього не надходило.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи правопорушника, перевіривши представлені матеріали адміністративного провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановлених обставин, постановити мотивоване законне рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні Правил дорожнього руху України.

Переглядаючи оскаржувану постанову за апеляційними доводами захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд дійшов висновку про її законність та обґрунтованість, враховуючи наявність доказів, які були вивчені судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка.

Зокрема, відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення (арк.1) вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку в КП "Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради". Згідно висновку №193 від 12.05.2022 року ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до відомостей відеозапису, який міститься в матеріалах справи (арк.5), вбачається, що працівники поліції дійсно запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, запитавши його перед цим, чи вживав він в цей день алкоголь. На що ОСОБА_1 спочатку відповів, що один бокал пива, а потім, під час розмови, уточнив, що випив два два з половиною бокала пива, демонструючи при цьому занепокоєння щодо результатів освідування за допомогою алкотестера Драгер, на що працівники поліції одразу повідомили йому, що у випадку вживання ним тільки одного бокалу пива, результат аналізу Драгера може показати допустиму норму в 0,2 проміле, а якщо випито більше, то може більше показати. При цьому, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 намагався домовитися з працівниками поліції та пропонував їм неправомірну вигоду для того аби вирішити питання та не складати протокол про адміністративне правопорушення, на що працівник поліції роз`яснив йому про кримінальну відповідальність за пропозицію неправомірної вигоди. А тому, такі його дії, як пропонування неправомірної вигоди працівникам поліції з метою уникнення відповідальності, додатково свідчать про усвідомлення ОСОБА_1 протиправного характеру своєї діяльності та вчинення адміністративного правопорушення умисно.

Після цього, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі в КП "Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради". Згідно висновку №193 від 12.05.2022 року ОСОБА_1 перебував 12.05.2022 у стані алкогольного сп`яніння. З результатами обстеження ОСОБА_1 було ознайомлено під підпис. Матеріали справи не містять будь-яких відомостей, щодо незгоди ОСОБА_1 із вищенаведеним медичним висновком, а також відсутні відомості щодо оскарження дій працівників медичного закладу.

Разом з тим, процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду визначає «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (Далі Порядок).

Відповідно до вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Зокрема, лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ.

При цьому належить враховувати, що відповідний висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції міститься у справі. У цьому висновку зазначено результат медичного огляду ОСОБА_1 та вказано, що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння, за результатами лабораторного дослідження(арк.2).

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з обґрунтованістю доводів апелянта про те, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння і цей факт підтверджується відповідними доказами, оскільки у матеріалах справи міститься медичний висновок, складений відповідно до встановленого законом порядку лікарем, який проводив огляд.

У протоколі про скоєне адмінправопорушення ОСОБА_1 заперечень щодо незгоди із проведеним оглядом не було зазначено, а лише було вказано, що він їхав по сімейним причинам.

Належить звернути увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 або його захисником не оскаржувалися, тобто останній не звертався до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не звертався із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мав для цього достатньо часу, що унеможливлює врахування доводів апелянта з приводу незгоди з відомостями протоколу.

Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 та його адвокат суду не надали. ОСОБА_1 був роз`яснений зміст протоколу та роз`яснені його права. При цьому, було зазначено, що водійське посвідчення у ОСОБА_1 не вилучалось, оскільки було відсутнє, внаслідок чого відносно ОСОБА_1 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.3).

Доводи захисника стосовно того, що в справі не зазначено про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння не свідчать про порушення працівниками поліції вимог вищезазначених норм законодавства про адміністративні правопорушення, оскільки згідно вимог ст.252КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності

Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

У розумінні вимог ст. 266 КУпАП, п. 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.

Відповідно до п.3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що ознаками алкогольного сп`яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

Інспектором поліції Холковським О.О. було зупинено автомобіль Renault Fluence, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , у якого при перевірці документів були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, внаслідок чого, було складено протокол ААД 229880 за ст.130 ч.1 КУпАП. При цьому зазначено, що водія на підставі ст.266 КУпАП було відсторонено від керування транспортним засобом, який передано тверезому водію ОСОБА_2 НОМЕР_2 (зворотній бік а.с.1).

Отже вбачається, що працівник поліції, виявивши ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що 12.05.2022 року був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, внаслідок чого останній пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння в КП "Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради". Згідно висновку №193 від 12.05.2022 року ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння та погодився з його результатом, що повністю відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та положенням вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.

Під час апеляційного розгляду досліджувалися фактичні обставини, а саме те, що факт алкогольного сп`яніння встановлений у висновку лікаря, який проводив огляд стосовно ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Renault Fluence, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року ЄСПЛ вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Під час розгляду апеляційної скарги захисника Голозубова В.І. апеляційним судом не встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Слід зазначити, що доводи захисника з приводу порушення судом правил підсудності під час розгляду справи суперечать матеріалам справи, оскільки зміна підсудності на Фрунзенський районний суд м. Харкова відбулася саме за клопотанням захисника Донського Д.Б. від 03.03.2023 (а.с.23) з тієї підстави, що ОСОБА_1 зареєстрований і мешкає в м. Харкові, а тому, такі доводи є безпідставними.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції у суду апеляційної інстанції відсутні фактичні та правові підстави для скасування судового рішення внаслідок його оскарження захисником Голозубова В.І., що обумовлює відмову у задоволенні його апеляційної скарги.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені.

З врахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік застосоване до ОСОБА_1 є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень і таким що відповідає характеру вчиненого правопорушення, меті адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.9А Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності і посилання в апеляційній скарзі на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 04 2023 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило