Справа № 163/561/21
Провадження № 3-в/163/16/23
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2023 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Шеремета С.А.

з участю секретаря Кузьміної А.В.

представника Ковельського РС №1 філії ДУ "Центр пробації" Мороза С.,

розглянувши подання начальника Ковельського РС №1 філії ДУ "Центр пробації" у Волинській області про вирішення питання пов`язаного із виконанням постанови Любомльського районного суду Волинської області від 02 квітня 2021 року,

в с т а н о в и в :

02 квітня 2021 року постановою Любомльського районного суду Волинської області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

10 травня 2023 року начальник Ковельського РС №1 філії ДУ "Центр пробації" звернувся до суду з поданням про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт відносно ОСОБА_1 . Подання мотивує тим, що 27.08.2021 ОСОБА_1 було ознайомлено із порядком та умовами відбуття адміністративного стягнення у виді суспільно-корисних робіт та видано направлення для відбуття стягнення до Рівненської сільської ради. 3 метою контролю за відбуттям стягнення громадянином ОСОБА_1 11.02.2022 було зроблено запит до Рівненської сільської ради на предмет того чи звертався останній із направленням для відбуття призначеного судом стягнення. 12.04.2022 із Рівненської сільської ради було отримано відповідь про те, що Рівненська сільська рада з початком бойових дій на території України стала прихистком внутрішньо-переміщених осіб та просить повторно після закінчення воєнного стану направити ОСОБА_1 до сільської ради для відбуття стягнення. 17.08.2022 року з ІНФОРМАЦІЯ_1 було отримано інформацію про те, що ОСОБА_1 призваний 05.08.2022 на військову службу по мобілізації у військову частину НОМЕР_1 . 05.05.2023 отримано лист з ВЧ НОМЕР_2 про те, що ОСОБА_1 дійсно проходить службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 на посаді навідника відділення охорони взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 . На даний час постанова Любомльського районного суду про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно-корисних робіт від 02.04.2021 року, що набрала законної сили 13.04.2021 не виконана з об`єктивних причин, порушник являється військовослужбовцем Збройних Сил України.

Представник органу пробації в судовому засіданні подання підтримав з підстав, викладених у ньому, просив його задовольнити.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча судом повідомлялася про час та місце його проведення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Наслідки ухилення особи від відбування суспільно корисних робіт передбачені ст. 325-4 КУпАП, відповідно до якої у разі ухилення порушника від відбування таких робіт, така особа підлягає адміністративній відповідальності, а за злісне ухилення від відбуття такого виду стягнення передбачена її кримінальна відповідальність.

Установлено, що ОСОБА_1 від виконання присуджених йому суспільно корисних робіт не ухиляється, оскільки призваний 05.08.2022 на військову службу, що підтверджується відповіддю з ВЧ НОМЕР_2 .

Статтею 302 КУпАП визначено лише три підстави для припинення виконання постанов про накладення адміністративних стягнень: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Однак, визначений у ч. 1 ст.303 КУпАП строк давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень є загальним і не залежить від виду стягнення, яке було призначено правопорушнику. Сутність строку давності виконання відповідних постанов полягає в тому, що він є граничним періодом у часі, протягом якого мають бути вчинені всі необхідні дії, спрямовані на виконання стягнення.

Перебіг строку давності постанови суду розпочинається від моменту звернення її до виконання. Постанова вважається звернутою до виконання, коли орган, який її виніс, вручає або надсилає її копію відповідній особі або надсилає органу, уповноваженому безпосередньо її виконувати. Таким чином, своєчасне направлення постанови для виконання (не більш ніж через три місяці з дня її винесення) визнається єдиним юридичним фактом, що має значення для встановлення, чи підлягає вона виконанню, незалежно від того, чи розпочато безпосереднє (реальне) виконання цієї постанови.

Згідно матеріалів справи, постанова суду щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, своєчасно звернена до виконання.

У чинній редакції ст. 303 КУпАП визначено не давність виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, а давність звернення її до виконання, що, в свою чергу, створює правозастосовні проблеми на завершальній стадії провадження у справах про адміністративні правопорушення. Фактична безстроковість виконання постанов про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується Європейським судом з прав людини при оцінці порушень державами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Необмежений строк виконання своєчасно постанови про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу юридичної визначеності.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 29.06.2010 № 17-рп/2010 тлумачить принцип правової визначеності таким чином, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями.

Виходячи із системного аналізу законодавства України, правової позиції ЄСПЛ, який за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 року в справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03), враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (ст. 3 Основного Закону) та який знайшов своє закріплення у судовій практиці КСУ, ВСУ, ВС і прецедентних рішеннях ЄСПЛ, суд приходить до переконання, що зазначена справа про адміністративне правопорушення щодо накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді суспільно корисних робіт, для цілей ст.6 Конвенції, належить до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на цю категорію справ поширюється гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при розгляді подання про вирішення питання щодо звільнення ОСОБА_1 від адміністративного стягнення, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП інші норми закону, зокрема КК України, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення.

Згідно вимог ст. 80 КК України, особа звільняється відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1)два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) три роки-у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; 3)п`ять років -у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; 4)десять років-у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; 5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Враховуючи викладене, відповідно до принципу верховенства права, суд вважає, що давність виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно-корисних робіт в адміністративному провадженні не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду у кримінальному провадженні, у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі, а саме 2 роки.

За таких обставин, керуючись принципом верховенством права, яке не обмежується лише законодавством, а й повинно відповідати ідеології справедливості, застосовуючи аналогію законодавства, суд приходить до висновку, що постанова Любомльського районного суду Волинської області від 02 квітня 2021, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно-корисних робіт від виконання якого останній не ухиляється, оскільки служить в ЗСУ, - не підлягає виконанню, у зв`язку із закінченням строків давності її виконання.

Керуючись ст.ст.304, 305 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Подання задовольнити.

Виконання постанови Любомльського районного суду Волинської області від 02 квітня 2021 року про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт - припинити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області С.А.Шеремета