Апеляційне провадження № 33/824/3653/2023
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2023 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 20 червня 2023 року, прийняту відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №268480 від 30.05.2023 р. ОСОБА_2 в означену дату о 18 годині 22 хвилини в м. Києві на паркові ТЦ «Епіцентр - Лавина», керуючи транспортним засобом «Сhevrolet» д/н/з НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, та при перетині траєкторії руху, де черговість проїзду обумовлена Правилами дорожнього руху, не надав дорогу транспортному засобу «Mazda» д/н/з НОМЕР_2 , який рухався з правого боку від нього, в результаті чого здійснив з ним зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.10.11; п. 2.3 Б, п. 12.1 ПДР України, в зв`язку з чим його дії кваліфіковані за ст.124 КУпАП.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 20 червня 2023 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 направила апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 20 червня 2023 року, ОСОБА_2 визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Закриваючи провадження у справі відносно ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із оцінки представлених до суду доказів, а саме відеозапису часу та місця події ДТП, і при цьому суд зазначив, що ДТП сталася з вини саме водія автомобіля «Mazda» д/н/з НОМЕР_2 .

Таку позицію суду першої інстанції апеляційний суд не може вважати вірною з огляду на наступне:

По-перше, при вирішені справи про адміністративне правопорушення суд вирішує питання щодо доведеності чи недоведеності інкримінованого конкретній особі конкретного правопорушення і не може виходити за межі пред`явленого обвинувачення. В свою чергу це обумовлює неможливість в рамках розгляду справи відносно однієї особи встановити вину іншої особи у скоєнні ДТП.

По-друге, не може погодитись апеляційний суд з висновком суду першої інстанції і по суті оцінки події ДТП. Зважаючи на локалізацію ушкодженого авто, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що на момент під`їзду до перехрестя автомобіля «Сhevrolet» д/н/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , інше авто ще не наблизилося до перехрестя. Оскільки воно під`їхало до перехрестя значно пізніше, саме інший водій мав дати можливість автомобілю, який вже перебував на перехресті (автомобіля «Сhevrolet»), завершити маневр.

З точки зору апеляційного суду вищевказані висновки не відповідають обставинам справи. З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 інкриміновано як порушення п. 10.11 ПДР, так і п. 12.1 ПДР, а також п. 2.3.б

Відповідно до п. 10.11 ПДР у разі коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими Правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку.

Відповідно до п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п. 2.3 б Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Наведені вище вимоги зобов`язують водія обрати таку швидкість руху, щоб мати можливість контролювати рух авто і безпечно керувати ним.

Хоча наявний у матеріалах справи відеозапис ДТП і не дає можливості встановити, з якою саме швидкістю рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_2 перед зіткненням, однак надає можливість вказати, що така його швидкість була значно вищою, ніж швидкість автомобіля іншого учасника ДТП. Зважаючи на площу перехрещення проїзних шляхів, по яким рухалися транспортні засоби перед ДТП, яка відображена в схемі місця ДТП, а також зважаючи на різницю у швидкості їх руху, висновки суду першої інстанції про те, що на момент виїзду автомобіля «Сhevrolet» на перехрестя автомобіль «Mazda» ще не наблизився до перехрестя, є фізично неспроможним.

Більш того, наведена позиція суду першої інстанції спростовується наявним у справі відеозаписом, з якого вбачається, що виїзд на перехрестя двох авто відбувся майже одночасно, і лише більша швидкість автомобіля «Сhevrolet» під керуванням ОСОБА_2 обумовила те, що автомобіль «Mazda» пошкодив центральну частину авто «Сhevrolet».

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що видимість під`їзду до перехрестя зі сторони руху автомобіля «Mazda» для водія ОСОБА_2 була обмежена припаркованим поруч автомобілем, як про це ї зазначає ОСОБА_2 в своїх поясненнях, однак уникненню ДТП з цього приводу саме і має на меті обов`язок дотримання вимоги п. 12.1 ПДР, чого в даному випадку зроблено не було.

З урахуванням вищевказаного, апеляційний суд прийшов до висновку про неналежність позиції суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Зважаючи на вищевикладене, провадження у даній справі підлягає закриттю у зв`язку із сплином строку накладен6ня адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 07 червня 2023 року скасувати.

Визнати ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_2 закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба