Справа №: 634/1094/23
Провадження № 3/634/560/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2023 року, суддя Сахновщинського районного суду Харківської області Зимовський О.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вахнове Лівенського району Орловської області, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

За ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

14.11.2023 року до Сахновщинського районного суду Харківської області надійшов адміністративний протокол згідно якого 11.11.2023 року близько 13 год., ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насилля психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме ображав нецензурно. Лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої, чим порушив п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що конфлікт виник на підставі соціально-побутових питань, до приїзду працівників поліції конфлікт вичерпано.

Заслухавши ОСОБА_2 , дослідивши письмові докази по справі суд доходить наступного висновку.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 552464 від 11.11.2023 року додано рапорт поліцейського ВП №1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області Вобжа Д.А. від 11.11.2023 року, що по прибуттю на місце події було встановлено, що між співмешканцями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникло непорозуміння на підгрунті соціально-побутових питань, конфлікт вичерпано до приїзду працівників поліції, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 11.11.2023 року, письмове пояснення ОСОБА_2 , постанова Сахновщинського районного суду Харківської області від 02.08.2023 року про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, копію паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , довідка «Армор».

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі- Закону) психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.2 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, вчинено повторно.

У справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

Так, у справах про психологічне домашнє насильство обов`язково необхідно встановлювати, які саме негативні наслідки для психологічного стану постраждалої особи, перелічені у пункті 14 частини першої статті 1 Закону, настали внаслідок дій кривдника.

Ці негативні наслідки (завдання шкоди психічному здоров`ю чи можливість спричинення такого виду шкоди), як обов`язкові елементи складу правопорушення повинні бути зазначені у протоколі.

Згідно пояснення потерпілої ОСОБА_2 , 11.11.2023 року між нею та її співмешканцем ОСОБА_1 виникло непорозуміння на підґрунті соціально побутових питань, яке було вичерпано до приїзду працівників поліції.

Також, згідно інформації поліцейського ВП №1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області Вобжа Д.А. зазначено, що по прибуттю за місцем виклику, було встановлено, що між співмешканцями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виникло непорозуміння на ґрунті соціально побутових питань, конфлікт вичерпано до прибуття працівників поліції.

Під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Відтак, обопільні словесні образи та нецензурна лайка в межах конфлікту, який склався між подружжям, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази, які б підтверджували наявність обставин, передбачених диспозицією ч.2 ст. 173-2 КУпАП, в тому числі щодо наслідків дій ОСОБА_1 для психологічного стану потерпілої ОСОБА_2 .

Згідно із рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Європейським судом з прав людини та основоположних свобод неодноразово зазначалось, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, які по суті мають ознаки, «притаманні кримінальному обвинуваченню», необхідно застосовувати підходи кримінального судочинства (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року «Коробков проти України», рішення від 30 травня 2013 року «Малофєєва проти Росії», та інші).

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати і протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02, рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03)). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище наведене, суд вважає необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 279, 280, 283-285 КУпАП,-

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена через Сахновщинський районний суд Харківської області до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 10 денний строк, після її винесення, апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: