Справа № 299/5360/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
25.05.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі захисниці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатки Іляшкович Н. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Іляшкович Н. В.,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06 грудня 2022 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 (зі слів) Закарпатської області, тимчасово не працює (зі слів),
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185-10 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (вісімсот п`ятдесят гривень).
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп).
Згідно постанови, 01.10.2022, о 14 год 20 хв, на напрямку 103 прикордонного знаку на території Вилоцької ОТГ Берегівського району Закарпатської області на відстані приблизно 100 метрів від лінії державного кордону України прикордонним нарядом у контрольованому прикордонному районі був виявлений громадянин ОСОБА_1 , при цьому на неодноразово повторювані законні вимоги майстер-сержанта ОСОБА_2 під час виконання останнім службових обов`язків, пов`язаних із охороною державного кордону, про надання документів, що посвідчують особу для перевірки, та дати можливість оглянути транспортний засіб марки Опель, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не виконав. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані як злісна непокора законній вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.185-10 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокатка Іляшкович Н. В. просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки такий пропущено у зв`язку з поважними причинами. Стверджує, що її підзахисний прибув до суду у визначений у протоколі про адміністративне правопорушення час, а саме - 04.10.2022, однак судове засідання було відкладене. Про дату, місце й час наступного судового засідання ОСОБА_3 жодних повідомлень не отримував. Стверджує, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки її підзахисний не відмовлявся надати документи, які посвідчують його особу, однак зауважив, що пред`явить їх уповноваженій особі на її законну вимогу, що підтверджується відеозаписом (14:51:32 секунді). Однак, застосувавши силу прикордонники повалили ОСОБА_1 на землю, відібрали документи та мобільний телефон. Стверджує, що відносно ОСОБА_1 складено декілька протоколів, які він підписав тільки тому, що працівники прикордонної служби пообіцяли йому, що його відпустять. Вказує і на те, що прикордонники, скориставшись тим, що ОСОБА_1 перебуває у пригніченому стані, позбавлений об`єктивно оцінювати ситуацію, дали йому на підпис документи, зі змістом яких його не ознайомили. Апелянтка вважає, що жодної підстави для зупинки її підзахисного та перевірки його документів, у прикордонників не було. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення захисниці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатки Іляшкович Н. В., яка підтримала доводи апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 , неявка якого, відповідно до положень ст. 268 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. Апеляційний суд звертає увагу на те, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд. ЄСПЛ у рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думки адвокатки Іляшкович Н. В. про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Вирішуючи питання щодо необхідності поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, апеляційний суд враховує те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який у заяві від 01.10.2022 вказав, що у разі неприбуття до суду, просить розглянути справу без його участі. З матеріалів справи убачається, що відомостей про те, що ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про розгляду справи 06.12.2022 у матеріалах справи немає, наявні тільки дані про те, що копію оскаржуваної постанови місцевий суд направив ОСОБА_1 у встановлений законом триденний строк, а саме 06.12.2022. Враховуючи вищезазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне постанови суду першої інстанції, оскільки такий був пропущений через поважні причини.
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата ця особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 -10 КУпАП є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №140572 від 02.10.2022, підтверджується, що 01.10.2022, о 14 год 20 хв, на напрямку 103 прикордонного знаку на території Вилоцької ОТГ Берегівського району Закарпатської області на відстані приблизно 100 метрів від лінії державного кордону України прикордонним нарядом в контрольованому прикордонному районі був виявлений громадянин ОСОБА_1 , при цьому неодноразово повторювані законні вимоги майстер-сержанта ОСОБА_2 під час виконання ними службових обов`язків, пов`язаних із охороною державного кордону, про надання документів, що посвідчують особу для перевірки, та дати можливість оглянути транспортний засіб марки Опель, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не виконав. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані як злісна непокора законній вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язані з охороною державного кордону, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.185-10 КУпАП. З протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписам підтвердив, що зміст протоколу йому відомий, права, передбачені ст. 63 Конституції України йому роз`яснені, копію документу отримав, послуг перекладача або захисника не потребує.
Вказані у протоколі обставини підтверджуються протоколом про адміністративне затримання від 01.10.2022 (а. с. 2), протоколом огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 01.10.2022 (а. с. 3), рапортом інспектора прикордонної служби 2 групи інспекторів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) майстра-сержанта ОСОБА_4 (а. с. 4), рапортом в. о. начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип-Б) капітана ОСОБА_5 (а. с. 5), рапортом старшого лейтенанта Абрамець Л. (а. с. 6), відеозаписом, який міститься на DVD - диску, на якому у хронологічній послідовності зафіксована подія за участі ОСОБА_1 (а. с. 9).
Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки сумнівів у їх достовірності чи порушень під час їх підготовки та збирання у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які би давали підстави вважати, що прикордонники наряду «Контрольний пост» у складі майстра-сержанта ОСОБА_4 , в. о. начальника відділу прикордонної служби «Вилок» (тип-Б) капітана ОСОБА_5 та старшого лейтенанта ОСОБА_6 були упереджені під час затримання та складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП адміністративного правопорушення; що у них були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилається сторона захисту в апеляційній скарзі.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість представників прикордонної служби, які затримали ОСОБА_1 за порушення ним вимог п. 10 Постанови КМУ №1147 від 27.07.08, відтак склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, у результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , - у підтвердження цього немає жодних доказів не лише у матеріалах справи, такі не додано до апеляційної скарги й на такі не посилається сторона захисту в апеляційній скарзі.
Доводи адвокатки Іляшкович Н. В. про те, що наявні у матеріалах справи докази є недостатніми для підтвердження наявності у діях її підзахисного складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, - апеляційний суд відхиляє, оскільки вважає, що такі спростовуються сукупністю вищенаведених доказів і є такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.
При оцінці тверджень апелянтки про те, що її підзахисний не відмовлявся надати документи, які посвідчують його особу, однак зауважив, що пред`явить їх уповноваженій особі на її законну вимогу, що підтверджується відеозаписом, апеляційний суд враховує те, що доводи в цій частині свого підтвердження не знайшли. Так, з дослідженого апеляційним судом відеозапису, на якому у хронологічній послідовності відображена подія, яка мала місце 01.10.2022 за участі ОСОБА_1 чітко відображено, що на численні законні вимоги прикордонників надати документи, що посвідчують особу для перевірки, та дати можливість оглянути транспортний засіб марки Опель, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не реагував, натомість всіляко намагався уникнути виконання вимог прикордонників, обґрунтовуючи своє небажання надати документи різними причинами.
Твердження апелянти про те, що наявні у матеріалах справи процесуальні документи ОСОБА_1 підписав тільки тому, що працівники прикордонної служби пообіцяли йому, що його відпустять, оскільки прикордонники, скориставшись тим, що ОСОБА_1 перебуває у пригніченому стані, позбавлений об`єктивно оцінювати ситуацію, дали йому на підпис документи, зі змістом яких його не ознайомили, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі не підтверджені жодними доказами та спростовуються відеоматеріалом, з якого убачається, що прикордонники ознайомили ОСОБА_1 з суттю вчиненого ним адміністративного правопорушення, та повідомили, що за такі дії відносно ОСОБА_1 складатимуть протокол про адміністративне правопорушення, тому, з огляду на вищевказане, твердження у цій частині до уваги не беруться. Водночас, апеляційним судом не встановлено й будь-яких фактів про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, які би призвели до визнання ним вини та підписання протоколів про адміністративне правопорушення та інших документів, які містяться у матеріалах справи.
При оцінці доводів апеляційної скарги щодо того, що протокол складено безпідставно, позаяк жодної підстави для зупинки її підзахисного та перевірки його документів у прикордонників не було, апеляційний суд бере до уваги таке.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, адміністративним правопорушенням вважається злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею, полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог.
Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторюваних законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, оскільки наявними доказами безумовно підтверджується те, що на численні законні вимоги прикордонників надати документи, що посвідчують особу для перевірки, та дати можливість оглянути транспортний засіб марки Опель, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 відповів відмовою, чим вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.
На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 185 -10 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст. 33-35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на думку апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Поновити адвокатці Іляшкович Н. В. строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Іляшкович Н.В. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06 грудня 2022 року, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП ОСОБА_1 , - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН