Справа № 592/7501/23
Провадження № 3/592/1731/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м.Суми Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Катрич Ольга Михайлівна, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в м. Суми Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця м. Суми, фізичної особи-підприємця,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Як убачається із протоколу серії ААД №006422 від 30.05.2023 року, водій ОСОБА_1 в цей день о 06 голині 58 хв. по вул. Юрія Вєтрова біля будинку 13 керував транспортним засобом «Тойота Camry» д.н.з НОМЕР_1 стані алкогольного сп`яніння. Огляд зі зголи водія у встанорвлекному законом порядку проводився на місці зупинки т.з. за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6810», проба позитивна 0, 55 проміле, що підтверджується тестом № 1563. В лікарню на позачерговий медичний огляд їхати категорично відмовився, чим порушив п. 2.9 «А» ПДР України.

У судовому засіданні захисники Солошенко Л.Є. та Шевченко Д.С. висловивши позицію ОСОБА_1 та зазначили, що вину він не визнає, так як не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння і з впевненістю у своїй тверезості погодився на місці зупинки проходити огляд за допомогою газоаналізатора. Після продуття, прилад показав, що він ніби-то перебуває у стані сп`яніння. З таким результатом він не погодився, зробив відповідний запис у складеному відносно нього протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду. Чіткої відповіді про те, що відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я не надав. Однак працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення не за відмову від проходження огляду у встановленому законом порядку, що фактично мало місце зі сторони ОСОБА_1 (п. 2.5 ПДР), а за керування останнім т/з у стані алкогольного сп`яніння (п. 2.9А ПДР). При цьому на момент незгоди водія з показниками огляду, протокол ще не був складений, оскільки не містив усіх необхідних складових, які закон висуває до змісту цього важливого процесуального документа (ч. 1 ст. 256 КУпАП). Оскільки протокол був складений процесуально неправильно, захисники клопочать перед судом про закриття справи про адміністративне правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 245 , ст. 251, ст. 252 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В той же час, з дослідженого у суді відеозапису, наданого до протоколу, вбачається, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення категорично заперечив. Після зупинки т/з у ході спілкування з працівниками поліції йому було повідомлено, що він має ознаки алкогольного сп`яніння різких запах алкоголю з порожнини рота та запропоновано пройти відповідний огляд на місці за допомогою приладу Drager, на що він погодився. Після продуття прилад показав, що він перебуває у стані сп`яніння, а саме результат склав 0, 55 проміле, з яким ОСОБА_1 не погодився і повідомив, що він тверезий. Після цього ОСОБА_1 усно запропонували проїхати до медичного закладу, однак письмове направлення не складалося.

Згідно п.2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.5 - Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Незважаючи на те, що відповідальність за порушення водієм п. 2.5 і 2.9»а» ПДР встановлена однією і тією ж частиною ст.130 КУпАП, кожне з цих порушень має свій окремий юридичний склад, зокрема об`єктивну сторону, отже потребує відповідного та належного процесуального оформлення під час складання працівниками поліції матеріалів правопорушення.

Процедура проходження огляду на стан сп`яніння у свою чергу закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі X «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) на місці зупинки т/з проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського.

Після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою спеціального технічного засобу, ОСОБА_1 з результатами такого огляду був не згодний, а подальші його дії були розцінені працівниками поліції як відмова від огляду у закладі охорони здоров`я.

Таким чином, після незгоди ОСОБА_1 з показниками спеціального технічного засобу, результати проведеного працівниками поліції огляду на етан сп`яніння фактично втратили силу, оскільки останній повинен був бути направлений для проходження огляду на стан сп`яніння до найближчого закладу охорони здоров`я згідно визначеного законом порядку.

Однак працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення не за відмову від проходження огляду у встановленому законом порядку, що фактично мало місце зі сторони ОСОБА_1 (п. 2.5 ПДР), а за керування останнім т/з у етані алкогольного сп`яніння (п. 2.9А ПДР). При цьому на момент незгоди водія з показниками огляду, протокол ще не був складений, оскільки не містив усіх необхідних складових, які закон висуває до змісту цього важливого процесуального документа (ч. 1 ст. 256 КУпАП).

Зокрема, відповідно ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія з результатами проведеного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки т/з огляд проводиться в закладах хорони здоров`я, а згідно ч. 5 цієї статті огляд особи на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті вважається недійсним.

Оскільки огляд на стан сп`яніння є недійсним фактично втратив силу (є недопустимим доказом), тому і усі інші похідні докази - протокол про адміністративне правопорушення, відеозаписи є недопустимими доказами (правова концепція «отруєного дерева» (або «ефект доміно»), яка знайшла своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ (справи «Гефген проти Німеччини» (Gafgen v. Germany), від 30.06.2008); «Яременко проти України» (Yaremenko v. Ukraine), від 30.04.2015), згідно якої визнання одного доказу недопустимим має наслідком невизнання доказами всіх фактичних даних, одержаних на його підставі («отруєне дерево дає отруйні плоди»), тобто матеріали, отримані в результаті використання недопустимого матеріалу, самі є недопустимими як докази).

При цьому суд на власний розсуд не уповноважений змінити зміст протоколу в частині суті правопорушення та пункту ПДР (об`єктивну сторону правопорушення та пункт ПДР, невиконання якого передбачає відповідальність за ч. ст. 130 КУпАП), так як це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом), про що свідчать рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04) та від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08).

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, суть адміністративного правопорушення.

Так, фабула протоколу є нелогічною та не відображає юридичного складу жодного порушення, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто не містить зазначення ознак об`єктивної сторони, а отже суть правопорушення відсутня. Пункт ПДР вказано неправильно. За таких обставин протокол є недопустимим доказом, а враховуючи концепцію «отруєного дерева», інші докази, знов ж таки, є також недопустимими.

Таким чином у діях ОСОБА_1 відсутній юридичний склад адміністративного правопорушення та немає порушення п. 2.9 А ПДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Так, якщо вже поліцейські і склали протокол про адміністративне правопорушення, то повинні були відсторонити ОСОБА_1 від керування т/з та передати можливість керування цим т/з уповноваженій особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування т/з (ч. 7 ст. 266 КУпАП).

Цього зроблено не було, жодних розписок чи актів про передачу т/з уповноваженій особі матеріали справи не містять, а отже вимоги законодавства вкотре проігноровані працівниками поліції.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Згідно з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Отже, ретельно дослідивши та перевіривши усі наявні у справі докази, приходжу до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених як у протоколі, так і в інших матеріалах справи. Жодних достатніх, належних та допустимих доказів матеріали справи не містять, протокол складено неправильно та без зазначення обов`язкових ознак юридичного складу правопорушення, а тому вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст.130 ч.1, 247 ч. 1 п. 1, 284 ч.1 п. 3 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Суддя О.М. Катрич