Справа № 438/72/23 Головуючий у 1 інстанції: Хемич О.Б.
Провадження № 33/811/703/23 Доповідач: Головатий В. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Головатий В. Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бориславського міського суду Львівської області від 01 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

постановою Бориславського міського суду Львівської області від 01 травня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцяти тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 07.01.2023 року о 10 год 00 хв в м. Бориславі, на вул. Шевченка, 204, керував автомобілем марки «Geely MR 7151А», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки з використанням технічного засобу Драгер, тест №0318, результат 1,26 %. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На зазначену постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не розкриває суті порушення з огляду на положення ст. 266 КУпАП, а огляд на стан сп`яніння проводився без залучення свідків. Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія та докази відсторонення його від керування транспортним засобом.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та дату розгляду апеляційної скарги, про причини неявки апеляційний суд не повідомив.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в судові засідання суду першої інстанції, починаючи з 23.01.2023 року, ОСОБА_1 чотири рази не з`являвся, подавав клопотання про відкладення розгляду справи, не додаючи, при цьому, документів на підтвердження неможливості участі у розгляді справи та доказів укладення з адвокатом угоди про здійснення правової допомоги.

Наведе свідчить про те, що ОСОБА_1 не цікавився розглядом справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року, викладеної у рішенні по справі «Пономарьов проти України», сторони по справі в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи, що ОСОБА_1 з 23.01.2023 року по 31.05.2023 року жодного разу не з`явився в судові засідання судів першої та апеляційної інстанції, про причини неявки апеляційний суд не повідомив, не представив доказів укладення з адвокатом угоди про здійснення правової допомоги, що суд апеляційної інстанції розцінює як затягування розгляду справи, а тому, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, вважає можливим провести розгляд апеляційної скарги у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №174302 від 07.01.2023 року, який складений особою, яка має право складати протоколи про адміністративні правопорушення, їх зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у достовірності занесених у нього даних не викликає, на час розгляду справи ніким не спростований; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким у ОСОБА_1 виявлено 1,26% проміле алкоголю; протоколом тесту №3181 від 07.01.2023 року за результатом огляду ОСОБА_1 із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6820», з якого вбачається, що останній на момент огляду перебував в стані алкогольного сп`яніння (1,26%); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 07.01.2023 року, згідно з яким у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук; відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, відповідно до якого ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Drager Alcotest 6820»; рапортом працівника поліції, в якому викладені обставини вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення.

Доводи апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, вважаю необґрунтованими з наступних підстав.

Так, відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції підтверджується, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст. 268 КУпАП, запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

В подальшому, останній погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, після проходження якого не заперечував проти результату огляду та не просив доставити його до медичного закладу для проходження такого.

Крім того, ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень у протоколі про адміністративне правопорушення згідно з ст.63 Конституції України.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є правильними.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що матеріали справи не містять доказів відсторонення його від керування транспортним засобом, оскільки, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №174302 від 07.01.2023 року, в останнього було вилучено посвідчення водія, а також міститься запис про те, що ОСОБА_1 відмовився від отримання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом.

Доводи апелянта про відсутність направлення водія на огляд спростовуються наявним в матеріалах справи направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлено стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 08.01.2023 року, згідно з яким у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук.

Твердження ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення не розкриває суті порушення є голослівним, оскільки наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №174302 від 07.01.2023 року складений особою, яка має право складати протоколи про адміністративні правопорушення, його зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у достовірності занесених у нього даних не викликає, на час розгляду справи ніким не спростований.

З огляду на те, що під час огляду ОСОБА_1 здійснювався відеозапис, присутність свідків, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, під час вказаної дії непотрібна, а тому доводи апеляційної скарги з цього приводу є необґрунтованими.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік накладене відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Відтак, вважаю, що суд, у відповідності до ст. 252 КУпАП, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням, відповідно до ст. 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

постановив:

постанову Бориславського міського суду Львівської області від 01 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Головатий В.Я.