МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 473/4583/22 Головуючий у місцевому судді Дробинський О.Е.
Провадження № 33/812/528/23 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Темнікової В.І.,

за участю: секретаря - Стрілець К.О.,

особи, притягнутої до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , його захисника Давиденка Є.С.,

потерпілого ОСОБА_2 , його захисника Прутяна О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Давиденка Євгенія Сергійовича, на постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

місце проживання:

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2023 року, 27 серпня 2023 року о 16:10 годині в місті Вознесенську Миколаївської області по вулиці Михайлівська водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - легковим автомобілем моделі «TOYOTA PRADO» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху керованого ним транспортного засобу та здійснив зіткнення з іншим транспортним засобом - легковим автомобілем моделі «HYUNDAI SONATA» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , котрий виїжджав із заїзного карману з виконанням маневру розвороту на 180 градусів. Внаслідок виниклої дорожньо - транспортної пригоди, транспортні засоби під керуванням водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 отримали механічні пошкодження, чим водієм ОСОБА_1 були порушені вимоги п.12.1 ПДР України та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Вказаною постановою суду ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн, а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

Не погодившись із вказаною постановою, захисник ОСОБА_1 адвокат Давиденко Є.С. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі зазначає, що згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху України (далі ПДР України), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. У пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини ( рішення у справі «О Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007), особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п.10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь - якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими. Однак водій ОСОБА_2 , не дотримався вимог ПДР України, а саме керуючи транспортним засобом, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху.

Проаналізувавши надані в суді першої інстанції пояснення обох учасників ДТП, вважає, що з технічної точки зору, за встановлених судом обставинах, при всій обачності та обережності ОСОБА_1 , не міг вжити заходів чи вчинити дії, які б могли запобігти чи попередити ДТП (зіткнення з автомобілем «HYUNDAI SONATA» під керуванням ОСОБА_2 ).

Вважає, що до матеріалів справи не надано будь - яких доказів, що ОСОБА_1 , рухався з перевищенням дозволеної у місті Вознесенську швидкості, а також того, що саме його дії, з технічної точки зору, призвели до дорожньо-транспортної пригоди, оскільки не відповідали (є порушенням) ПДР України.

Матеріали справи, в якості доказів, містять лише протокол про вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та схему місця ДТП, які за своєю суттю лише фіксують подію зіткнення автомобіля «TOYOTA PRADO» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , з автомобілем моделі «HYUNDAI SONATA» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , однак які жодним чином не вказують на винність водія у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Ці докази не вказують на те, що з технічної точки зору дії водія ОСОБА_1 не відповідали правилам дорожнього руху (є порушенням ПДР), інших доказів, які будь-яким іншим чином вказували б на винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні ДТП суду не представлено.

Зазначає, що відсутність доказів порушення водієм автомобіля «TOYOTA PRADO» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_1 правил дорожнього руху унеможливлює притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому необхідно провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ч. ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього події і складу адміністративного правопорушення.

Від представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Прутяна О.А. надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких він вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Зазначає, що в судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що 27.08.2023 року близько 16 год. 10 хв. його автомобіль «Hyundai Sonata» НОМЕР_2 перебував в заїзному кармані в м. Вознесенськ вул. Михайлівська,32 біля магазину «Везунчик». Після здійснення покупок в магазині сів в своє авто та мав здійснити маневр - розворот та поїхати у зворотному напрямку по вул. Михайлівській, у зв`язку з чим, запустив двигун свого автомобіля, включив лівий світловий сигнал покажчика повороту, переключив селектор у вигляді невеликого важеля на режим для їзди вперед, подивився у ліве дзеркало заднього виду, де побачив авто «Toyota Prado» чорного кольору, який рухався по вул. Михайлівській у його напрямку, після чого висунувши голову із лівого вікна автомобіля, ще раз подивився в напрямку руху т/з «Toyota Prado» та побачив, що вказаний автомобіль знаходиться від нього на відстані приблизно 150-170 м, тобто у нього була об`єктивна можливість бачити дорожню обстановку з місця водія та оцінити її маючи достатній час подолавши відстань у 4,5 метри здійснюючи розворот враховуючи, що водій автомобіля «Toyota Prado» рухається зі швидкістю не більше 50 км/год.

Отже, на думку захисника, із показань ОСОБА_2 видно, що перед початком руху він двічі переконався, що розворот на 180 градусів буде безпечним при подоланні відстані у 4,5 м і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, враховуючи віддаленість від нього автомобіля «Toyota Prado» на відстані 150-170 метрів і швидкості не більше 50 км/год.

Завершуючи маневр - розвороту, у той час коли автомобіль «Hyundai Sonata» перетнув умовну середню лінію дороги з її правої частини на ліву, а ліва задня частина його автомобіля знаходилася на відстані 50 см. від умовної середньої лінії дороги на правій частині дороги, водій автомобіля «Toyota Prado» будучи у стані алкогольного сп`яніння, не слідкуючи за дорожньою обстановкою та перевищивши дозволену швидкість руху у населеному пункті, допустив з ним зіткнення своєю лівою передньою частиною у його ліву задню частину автомобіля, і тільки після ДТП зупинив свій автомобіль на відстані 57,3 м. від місця зіткнення.

Захисник вказує, що із схеми місця ДТП до адміністративного протоколу серії ААД № 480975; ААД 104999 видно, що освітлення місця ДТП - денне; стан покриття проїзної частини - сухе; ширина дороги - 9,00 м; умовна середня лінія дороги - 4,5 м; зіткнення т/з «Toyota Prado» з т/з «Hyundai Sonata» відбулося на відстані 50 см від умовної середньої лінії, та відстані 4 м від правого краю дороги напрямку руху т/з «Toyota Prado»; «Toyota Prado» зупинився від місця ДТП на відстані 57,3 м; гальмівний шлях «Toyota Prado» до та після ДТП відсутній.

Тому вважає, що враховуючи зазначені відстані, перебування авто «Toyota Prado» по вул. Михайлівській на відстані 150 м від місця перебування т/з ОСОБА_2 та дозволену швидкість на вул. Михайлівській в м. Вознесенськ не більше 50 км/год, можна розрахувати і встановити час, за який авто «Toyota Prado» подолає 150 м при швидкості 50 км/год. та 100 км/год.

Так, час при швидкості 50 кілометрів за годину і відстані 150 метрів дорівнює 10.86 секунди, час при швидкості 100 кілометрів за годину і відстані 150 метрів дорівнює 5.40 секунди. Для здійсненні розвороту подолавши відстань 4,5 м від місця стоянки перетнувши умовну середню лінію дороги знадобиться 4 сек. Вказані обставини підтверджувалися експериментом розвороту автомобіля та фіксування часу, флешкарта відеозапису якого надавалася суду.

Показання ОСОБА_1 , що він рухаючись по середній полосі для руху по вул. Михайлівська на т/з «Toyota Prado» зі швидкістю 50-55 км/год, не будучи у стані алкогольного сп`яніння, побачив авто ОСОБА_2 на його полосі руху на відстані 30-50 метрів та почав гальмувати, на думку захисника, є недостовірними та спростовуються матеріалами справи, а саме: -

поясненнями ОСОБА_2 ;

поясненнями ОСОБА_3 з яких видно, що працівниками поліції 27.08.2023 року у ОСОБА_1 виявлено 3,14 проміле алкоголю і він проти цього не заперечував та погодився з результатами дослідження;

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 104998 складеним 27.08.2023 року 17 год. 55 хв., про те, що 27.08.2023 року о 16 год 10 хв. в м. Вознесенськ вул. Михайлівська,34 водій ОСОБА_1 керував т/з «Toyota Prado» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проведення із застосуванням газоаналізатора «Драгер» 6810» на безперервну зйомку на нагрудну боді-камеру поліцейського. Відповідно до тесту № 04298 проведену 27.08.2023 р. 17.33 год., чим порушив п.2.9. а) Правил дорожнього руху за що відповідальність передбачена ч.І ст.130 КУпАП;

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 480975 складеним 27.08.2023 року 18 год. 28 хв., про те, що 27.08.2023 року 16 год 10 хв. в м. Вознесенськ вул. Михайлівська,32 водій ОСОБА_1 керуючи т/з «Toyota Prado» д.н.з. НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості та здійснив зіткнення з т/з «Hyundai Sonata», НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також вказує, що не відповідають фактичним обставинам справи і показання ОСОБА_1 в частині того, що він рухався зі швидкістю 50-55 км/год, побачив авто ОСОБА_2 на його полосі руху на відстані 30-50 метрів та почав гальмувати, оскільки у схемі ДТП не зафіксовано гальмівний шлях та видно, що його автомобіль зупинився від місця ДТП на відстані 57,3 м, а це означає, що швидкість автомобіля була не менше 100 км/год, а ОСОБА_1 не слідкував за дорожньою обстановкою.

Крім того, якби ОСОБА_1 рухався зі швидкістю 50-55 км/год та побачив авто ОСОБА_2 на його полосі руху на відстані 30-50 метрів та почав гальмувати, то при такій швидкості та відстані його автомобіль під його керуванням не допустив би зіткнення з авто ОСОБА_2 та зупинився ще до місця ДТП.

Відповідно до абз.28 п.1.10 та підпункту «б « п.1 Примітки п. 31.4.1 ПДР, гальмовий шлях - відстань, що проходить транспортний засіб під час екстреного гальмування з початку здійснення впливу на механізм керування гальмовою системою (педаль, рукоятку) до місця його зупинки;

Під час дорожніх випробувань робочої гальмової системи перевищуються такі значення: Тип транспортного засобу: Легкові автомобілі та їхні модифікації для перевезення вантажів Гальмовий шлях, не більше ніж - 14,7 м при швидкості транспортного засобу на початок гальмування: 40 км/год.

Крім того, ОСОБА_1 намагався покинути місце ДТП, але завдяки працівникам поліції його наздогнали та доставили до місця ДТП.

Таким чином, вважає, що саме порушення ПДР ОСОБА_1 знаходяться у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 та його захисник Прутян О.А. не визнали доводи апеляційної скарги, надали пояснення аналогічні відомостям, викладеним в запереченнях на апеляційну скаргу, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду- без змін.

ОСОБА_1 та його захисник Давиденко Є.С. до судового засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені. Захисник просив розглянути справу у його відсутність.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що при розгляді даної справи суд першої інстанції не достатньо з`ясував та перевірив усі обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи та дійшов помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, виходячи з наступного.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності, й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Вимоги вказаних правових норм не були в повній мірі дотримані суддею суду першої інстанції.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

«Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Системний аналіз положень ст. 124 КУпАП, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням/обвинуваченням.

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Згідно ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частині 2 статті 251 КУпАП).

Аналіз наведених норм закону, зокрема, положень статей 280, 251 КУпАП дає підстави для висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, наслідком чого є ухвалення постанови у відповідності до положень статті 283 КУпАП, яка повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, що підтверджується, наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №480975 від 27 серпня 2023, схемою ДТП, пояснення учасників ДТП в судовому засіданні.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення - передбаченої нормами права сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він включає в себе: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону.

Відповідно до ст. 124 КУпАП, відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад). Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Отже, ст. 124 КУпАП є бланкетною нормою права і адміністративна відповідальність настає в разі порушення суб`єктами адміністративного правопорушення відповідних пунктів ПДР України.

Тобто елементами об`єктивної сторони даного правопорушення, є конкретні діяння учасників дорожнього руху, які полягають у порушенні чітко визначених пунктів Правил дорожнього руху, які призвели до суспільно небезпечних наслідків у вигляді пошкодження вказаних вище об`єктів та причинно-наслідковий зв`язок між діянням та наслідками.

Згідно п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвище, адреса свідків і потерпілих, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та інше. Протокол підписується особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідками та потерпілими. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

Тобто, відповідно до зазначеної норми права та вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України за № 1376 від 06.11.2015 року, у протоколі про адміністративне правопорушення поряд з іншим, повинно бути чітко зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол, а до протоколу повинні бути додані докази вчиненого правопорушення. При цьому суть адміністративного правопорушення має бути конкретною за змістом, викладеною з урахуванням суб`єктивних та об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбачених ст.124 КУпАП.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення у справі є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ, акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері дотримання правил дорожнього руху (ст.254 і 255 КУпАП), тому не тільки займає ключове положення серед інших джерел (доказів), але і є обов`язковим процесуальним документом, в якому викладена перш за все об`єктивна сторона правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №480975 від 27 серпня 2023 року, водій ОСОБА_1 27 серпня 2023 року о 16:10 год в м. Вознесенськ по вул. Михайлівській, 32, керуючи транспортним засобом марки «TOYOTA PRADO» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості та здійснив зіткнення з транспортним засобом моделі HYUNDAI SONATA» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Отже, згідно з вказаним протоколом водію ОСОБА_1 інкримінується порушення ним вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

Згідно пункту 12.1. ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Безпечна швидкість швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах.

За змістом п.12.1 ПДР України метою обрання безпечної швидкості руху є необхідність постійного контролю руху керованого ним транспортного засобу та безпечного керування ним. Положення даного пункту правил носять загальний характер.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучені пояснення водія ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_3 та схема ДТП.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 , відібраними під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, він рухався на автомобілі «HYUNDAI SONATA» д.н.з. НОМЕР_2 у напрямку ЗОШ № 4. В цей момент сталося ДТП з участі автомобіля «Tоyota Land Cruiser» НОМЕР_1 . Обидва авто отримали механічні пошкодження. Автомобіль «TOYOTA» рухався у протилежному напрямку з дуже великою швидкістю. Після розмови з водієм стало зрозуміло, що він був у стані алкогольного сп`яніння. В результаті ДТП тілесних ушкоджень немає. Також вказав, що водій «Tоyota Land Cruiser » чинив опір працівникам поліції та намагався покинути місце події. Але працівники поліції цьому запобігли. В його присутності водій «Tоyota Land Cruiser» ОСОБА_1 погодився пройти медогляд на місці вчинення ДТП за допомогою газоаналізатора «Драгер», показники становили 3,14 % проміле, з чим водій погодився, також погодився, що він керував транспортним засобом.

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_3 , відібраними під час складання адміністративних матеріалів, 27 серпня 2023 року він зі своїм знайомим ОСОБА_1 на автомобілі «TOYOTA PRADO» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Михайлівській їхали в бік вул. Соборності, побачили автомобіль «HYUNDAI SONATA» д.н.з. НОМЕР_2 , який здійснював маневр розвороту. Водій вчасно не встиг зреагувати та здійснив зіткнення з автомобілем «HYUNDAI SONATA» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого ніхто тілесних ушкоджень не отримав, лише авто зазнали механічних ушкоджень, його знайомому було запропоновано медогляд за допомогою алкотестеру на місці, на що він погодився, результат драгеру 3,14 проміле, з чим він повністю був згоден.

В суді першої інстанції водій ОСОБА_1 не визнав вину за ст.124 КУпАП та пояснив, що 27 серпня 2023 року приблизно о 16:10 годині в місті Вознесенську Миколаївської області по вулиці Михайлівська, він керував транспортним засобом легковим автомобілем моделі «TOYOTA PRADO» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та рухався із швидкістю руху біля 55 км на годину в напрямку від загальноосвітньої школи №4 до клубу залізничників. При наближенні до крамниці «Везунчик», яка розташована недалеко від перехрестя вулиці Михайлівської з провулком Ціолковського, несподівано для нього, з місця стоянки, яким є заїзний карман біля крамниці, на смугу його руху виїхав транспортний засіб легковий автомобіль моделі «HYUNDAI SONATA» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Даний автомобіль виїжджав із заїзного карману з виконанням маневру розвороту на 180 градусів. При цьому ОСОБА_1 вважає, що саме водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.10.1 ПДР України, внаслідок чого, з вини водія ОСОБА_2 відбулося зіткнення транспортних засобів. Внаслідок виниклої ДТП транспортні засоби під керуванням водія ОСОБА_2 та під його керуванням отримали механічні пошкодження.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні в суді першої інстанції пояснив, що 27 серпня 2023 року приблизно о 16:00 годині в місті Вознесенську Миколаївської області по вулиці Михайлівська, він керував транспортним засобом легковим автомобілем моделі «HYUNDAI SONATA» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 та здійснив зупинку керованого ним транспортного засобу в заїзному кармані біля крамниці «Везунчик», яка розташована по вулиці Михайлівська, недалеко від перехрестя даної вулиці з провулком Ціолковського, відвідав крамницю для здійснення товарних покупок. Після цього він знову розпочав рух, та почав маневр виїзду із заїзного карману з виконанням маневру розвороту на 180 градусів, щоб продовжити рух по вулиці Михайлівська в місті Вознесенську в напрямку загальноосвітньої школи №4. При цьому він бачив, що по вулиці Михайлівська в напрямку до центру міста Вознесенська рухається легковий автомобіль моделі «TOYOTA PRADO» державний рестраційний номерний знак НОМЕР_1 , який був на значній відстані приблизно 150 170 метрів, від місця, де ОСОБА_2 мав намір виконати маневр розвороту на 180 градусів. Але він не врахував, що легковий автомобіль моделі «TOYOTA PRADO» державний рестраційний номерний знак НОМЕР_1 , який був на значній відстані від місця, де він мав намір виконати маневр розвороту на 180 градусів, рухався із високою швидкістю руху, з явним перевищенням допустимої швидкості руху транспортних засобів в міській зоні та подолає відстань приблизно 150 170 метрів за проміжок часу в 4 секунди. Внаслідок цього, ОСОБА_2 не встиг виконати маневр розвороту на 180 градусів при виїзді із заїзного карману біля крамниці «Везунчик» по вулиці Михайлівська, внаслідок чого сталася ДТП із контактуванням транспортних засобів. Внаслідок виниклої дорожньо транспортної пригоди, транспортні засоби під його керуванням та керуванням водія ОСОБА_1 отримали механічні пошкодження. В судовому засіданні він ОСОБА_2 доводив, що водій ОСОБА_1 , керуючи легковим автомобілем моделі «TOYOTA PRADO» з перевищенням допустимої швидкості руху в міській зоні та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, порушив вимоги ПДР України, внаслідок чого відбулося виникнення даної ДТП, в ході якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 надав аналогічні пояснення. Крім того, пояснив, що відстань, на якій він вперше побачив автомобіль моделі «TOYOTA PRADO» він визначив самостійно за допомогою спідометра після ДТП, так як запам`ятав орієнтир, де знаходився цей автомобіль, коли він його помітив, а саме пр. Чехова в м. Вознесенськ. Час, який потрібно для того, щоб подолати відстань 4,5м від місця стоянки його автомобіля до умовної середньої лінії дороги також визначив самостійно за допомогою проведеного ним експерименту на автомобілі ВАЗ 21099, який належить його батькові. Даний експеримент був знятий на відео його дружиною. Швидкість, з якою рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_1 також визначив самостійно, використовуючи свої математичні здібності.

Із долученої до протоколу про адміністративне правопорушення схеми місця ДТП вбачається, що на якій зображено перехрестя вул. Михайлівської та вул. Ціолковського, вона містить графічне зображення місця дорожньо-транспортної пригоди з відображенням та фіксацією на ньому всіх об`єктів та обставин, що стосуються події.

На вказаній схемі міститься детальне зображення транспортних засобів під керуванням водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди та вказані координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини, вказано місце зіткнення транспортних засобів, ширина проїзної частини та результати інших вимірів, які мають істотне значення для встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди, пошкодження транспортного засобу «TOYOTA PRADO» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 , а саме: пошкодження передньої лівої частини автомобіля, бамперу, капоту, лівої фари та пошкодження транспортного засобу «HYUNDAI SONATA» д.н.з. НОМЕР_2 , а саме: пошкодження лівої задньої частини автомобіля, багажного відділення, бамперу, заднього лівого колеса. Вказана схема місця ДТП підписана водіями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без яких-небудь зауважень.

Зі схеми ДТП вбачається, що водій автомобіля «TOYOTA PRADO» рухався по головній дорозі, а водій автомобіля «HYUNDAI SONATA» здійснював маневр розвороту на 180 градусів. Зіткнення відбулося на смузі дороги, по якій рухався автомобіль «TOYOTA PRADO», при виїзді автомобіля «HYUNDAI SONATA» з виїзного карману під час того, як цей автомобіль намагався виконати маневр розвороту.

Проте, знаходження автомобілю «TOYOTA PRADO» після зіткнення на відстані 57,3 м та відсутність гальмівного шляху вказаного автомобілю, «поза розумним сумнівом» не свідчить, що обрана ОСОБА_1 швидкість не була безпечною на вказаній ділянці дороги і що саме дії ОСОБА_1 спричинили зіткнення транспортних засобів.

Не містять матеріали справи також достатньої кількості належних та допустимих доказів того, що зафіксовані суспільно небезпечні наслідки ДТП, сталися саме через те, що ОСОБА_1 не вибрав безпечну швидкість. Наявні механічні пошкодження транспортних засобів можуть слугувати доказом механізму зіткнення автомобілів, а не доказом порушення п.12.1 ПДР.

Також в матеріалах справи знаходиться копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 104998 від 27.08.2023 року про те, що 27.08.2023 року о 16 год 10 хв. в м. Вознесенськ вул. Михайлівська,34 водій ОСОБА_1 керував т/з «Toyota Prado» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням газоаналізатора «Драгер» 6810» на безперервну зйомку на нагрудну боді-камеру поліцейського. Відповідно до тесту № 04298 проведену 27.08.2023 р. 17.33 год., чим порушив п.2.9. а) Правил дорожнього руху за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Проте, належних доказів наявності судового рішення, яке набрало законної сили, про притягнення водія ОСОБА_1 до відповідальності за дане правопорушення, матеріали справи не містять.

Сукупний аналіз зазначених наявних в матеріалах справи доказів, свідчить про відсутність достатньої кількості безспірних доказів, які б вказували на те, що водієм ОСОБА_1 у зазначеній вище дорожній обстановці не була вибрана безпечна швидкість руху, що водій ОСОБА_1 за обраної ним швидкості руху, не забезпечив постійного контролю руху керованого ним транспортного засобу та не забезпечив безпечного керування цим транспортним засобом.

В своїх поясненнях ОСОБА_2 , як в суді першої, так і апеляційної інстанції, фактично стверджує про перевищення ОСОБА_1 швидкості, дозволеної під час руху по вулиці Михайлівська в місті Вознесенську, наполягаючи на тому, що його швидкість була значно більшою, ніж 50-55 км/год та приводячи на підтвердження цього зроблені ним самостійно математичні розрахунки швидкості автомобіля «TOYOTA PRADO», а також про те, що ОСОБА_1 не було здійснено гальмування з метою уникнення зіткнення транспортних засобів. На цьому ж наполягає і його захисник в відзиві на апеляційну скаргу.

Проте, аналіз змісту протоколу про адміністративне правопорушення свідчить про те, що в фабулі, викладеній в протоколі про адміністративне правопорушення, не зазначено п. 12.9 ПДР чи п.12.3 ПДР та конкретні дії водія щодо порушень цих пунктів Правил дорожнього руху України, зокрема, що водій перевищив максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, чи у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, не вжив негайно заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, тощо, а також причинно-наслідковий зв`язок між цими діянням та наслідками.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Приймаючи остаточне рішення у справі, апеляційний суд враховує також те, що відповідно до пункту 1.4. ПДР України, ОСОБА_1 мав право розраховувати на те, що інші учасники руху також будуть виконувати правила дорожнього руху.

Натомість, постановою Вознесенського міськрайнного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2023 року, залишеною без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 24 листопада 2023 року, які знаходяться у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень, встановлено недотримання водієм транспортного засобу «HYUNDAI SONATA» ОСОБА_2 п. 10.1 ПДР, що призвело до контактування з автомобілем «TOYOTA PRADO», внаслідок чого транспортні засоби було пошкоджено.

Більш того, пояснення ОСОБА_2 про перевищення швидкості водієм ОСОБА_1 та наявність причинно-наслідкового зв`язку між обраною ОСОБА_1 швидкістю і наслідками ДТП не знайшли свого об`єктивного підтвердження належними та допустимими доказами у даній справі, оскільки в матеріалах справи відсутні висновки спеціаліста чи висновок експертизи з цього питання, а наведені ОСОБА_2 розрахунки швидкості автомобіля «TOYOTA PRADO», під керуванням ОСОБА_1 , що були зроблені ним самостійно, виходячи з проведеного ним власного експерименту щодо часу розвороту автомобіля іншої марки, не є належними та допустимими доказами у справі.

Не підтверджено матеріалами справи також пояснення потерпілого, що перед початком ним виконання маневру розвороту автомобіль «TOYOTA PRADO» знаходився від нього саме на відстані 150 -170м. Як пояснив ОСОБА_2 свідків ДТП не має, а камери спостереження, які розташовані на будівлях, не зафіксували момент ДТП.

Проаналізувавши зазначені обставини у їх сукупності та розглядаючи справу в межах інкримінованої ОСОБА_1 фабули правопорушення, зазначеної в протоколі серії ААД №480975, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність порушення ним п. 12.1 ПДР, про порушення якого зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 р. по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

З огляду на наведене, а також положення статті 62 Конституції України, висновки правоохоронного органу та суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є неправильними.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих сумнівів у доведеності вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 12.1 Правил та, як наслідок, вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

За таких обставин, постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав, передбачених п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Давиденка Євгенія Сергійовича, задовольнити.

Постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.І. Темнікова