ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2023 Справа №607/6174/23

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Герчаківська О. Я., розглянувши матеріали, які надійшли від відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А :

30 березня 2023 року о 14 год. 56 хв. на вул. Чернівецька, буд. 25, м. Тернопіль, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Nissan Leaf, н.з. НОМЕР_1 , надавав послуги із перевезення пасажирів на таксі без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без одержання ліцензії на зайняття вказаним видом діяльності, чим порушив вимоги п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», чим вчинив адміністративне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

У судовому засідання особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечив, пояснив, що орієнтовно на 10 ранку прийшов влаштовуватися на роботу водієм. Трудові відносини не оформляли, взяли тільки паспорт. На автомобілі було написано «549». ОСОБА_1 поїхав на перше замовлення, по дорозі його зупинили із пасажиром. Він пояснював працівникам поліції, що тільки влаштувався на фірму, хай розбираються з ними.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Мельник Ю. О. подав суду заперечення, у яких вказав, що у матеріалах справи не містяться жодних доказів, які б свідчили про самостійність, регулярність та тривалість діяльності ОСОБА_1 та отримання від такої діяльності прибутку. ОСОБА_1 30 березня 2023 року працевлаштувався у ТОВ «549.ЮА», керівником якого є ОСОБА_2 . Цього ж дня ОСОБА_1 написав заяву про прийняття його на роботу, в той же день йому дали у користування службове авто «549» та сказали, що може приступати виконувати свої трудові обов`язки. Тобто, ОСОБА_1 є найманим працівником TOB «549.ЮА» (https://549.com.ua/), а належне юридичне оформлення працевлаштування покладається на роботодавця, а не на працівника. У разі, якщо роботодавець допускає працівника до роботи без оформлення трудового договору, ці дії є порушенням законодавства про працю та є підставою для накладення на нього штрафу (ст. 265 КЗпП України).

Відтак, захисник просив провадження по справі № 607/6174/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що провадження в справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає настання адміністративної відповідальності за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, полягає у провадженні господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом цього правопорушення законодавець визначає суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Суб`єкт адміністративного правопорушення за ч. 1, 2 цієї статті загальний, за ч. 3 цієї статті - спеціальний.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України), під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 ГК України господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Статтею 42 ГК України передбачено, що підприємництво як вид господарської діяльності - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

При цьому треба мати на увазі, що господарська діяльність - це діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язана з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої - безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.

Види господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, порядок їх ліцензування, державний контроль у сфері ліцензування, відповідальність суб`єктів господарювання та органів ліцензування за порушення законодавства у сфері ліцензування визначаються Законом України "Про ліцензування видів господарської діяльності" від 02 березня 2015 року N 222-VIII.

Згідно з п. 24 ч. 1 ст. 7 цього Закону, ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності" передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Тобто, однією з обов`язкових ознак підприємницької діяльності є систематичність її здійснення, отримання прибутку від цієї діяльності.

Отже, необхідною ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній основі, а саме вчинення три і більше разів. Разове вчинення зазначеної дії не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 351456 від 30 березня 2023 року додані відео та фотоматеріали; письмові пояснення ОСОБА_3 від 30 березня 2023 року; лист відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті № 1452/37/2323 від 04 квітня 2023 року.

Будьяких інших доказів, які б доводили здійснення ОСОБА_1 систематично такого виду господарської діяльності, передбаченого п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», до матеріалів справи не додано. У матеріалах справи відсутні документи на засвідчення факту оплати за надані особою, яка притягається до адміністративної відповідальності послуги та інші необхідні відомості для підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

Суд повторно звертає увагу на те, що зайняття господарською діяльністю повинно носити систематичний характер, оскільки підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 ГК України) і особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, повинна довести наявність всіх цих випадків, а також довести їх систематичність.

Однак, даних на підтвердження систематичного здійснення господарської діяльності без державної реєстрації ОСОБА_1 як суб`єкта господарювання та без одержання ліцензій на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Факт наявності на автомобілі, яким користувався ОСОБА_1 надписів «549», не може кваліфікуватись як заняття господарською діяльністю, оскільки відповідно до статті 1 Закону України Про автомобільний транспорт, таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Щодо матеріалів відеозапису, то на них відображено рух транспортного засобу Nissan Leaf, н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 на якому наявні цифри «549» та перевезення на цьому автомобілі пасажира, що, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не заперечує. Водночас, такі дії ОСОБА_1 носять одноразовий характер та не можуть бути розцінені судом як господарська діяльність, обов`язковою ознакою якої є систематичність (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) вчинення таких дій.

Відтак, доходжу до переконання, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

При цьому наголошую, що не маю права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, змінювати чи уточнювати суть порушення, яке вказано у протоколі, не можу перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В силу ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський Суд з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року зазначив, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Враховуючи вказане, доходжу до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення щодо нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 9, 164, 247, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області Герчаківська О.Я.