Справа № 352/2959/23
Провадження № 3/352/1682/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2023 р.м. Івано-Франківськ

Суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області Гриньків Д.В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №903632 від 20.10.2023 року о 14:00 години по АДРЕСА_1 громадянин ОСОБА_1 не надав доступ до житла своїй дочці ОСОБА_2 , обмежив її право у користуванні житлом, яке належить їй на праві приватної власності, чим вчинив насильство економічного характеру.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вини не визнав, пояснив, що будь-яких перешкод в доступі до належного дочці приміщення не здійснював, оскільки ОСОБА_2 належать в житловому будинку за адресою АДРЕСА_2 окремі від нього житлові приміщення, доступу до яких він не має.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Гавриляк Б.Б. подав до суду письмові пояснення, згідно яких вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення відсутня, оскільки не може обгрунтовуватись лише поясненнями потерпілої особи, оскільки вона є заінтересованою особою і такі її показання не підтверджені жодними фактами. Зазначив, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом». Вважає, що до ОСОБА_1 не може бути застосовано жодних адміністративних санкцій, так як за даних обставин відсутній склад адміністративного правопорушення, тому просить закрити провадження у справі щодо нього.

Врахувавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, беручи до уваги пояснення, дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків.

Згідно з ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст.245,251,252,280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Частина 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року, під домашнім насильством слід вважати будь-які діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому, економічне насильство форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Таке насильство небезпечне тим, що умисне відібрання або ненадання одним членом сім`ї іншому майна та коштів, на які постраждала особа має передбачене законом право, може мати наслідком смерть жертви або викликати порушення фізичного чи психічного здоров`я.

Всупереч вищевказаному, у матеріалах справи не було викладено належних та допустимих доказів вчиненого правопорушення.

Так, на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення особою, що складала протокол, суду надано рапорт від 31.10.2023 відповідно до якого 31.10.2023 року надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що 20.10.2023 батько ОСОБА_3 не надав доступу до квартири. В той же час рапорт працівника поліції не може бути єдиним доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки по своїй суті це виклад повідомлення потерпілої особи про обставини правопорушення.

Суд зазначає, що згідно пояснень ОСОБА_4 , який є старостою села, та ОСОБА_5 , який є сусідом ОСОБА_1 , останні свідками конфліктних ситуацій між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не були. ОСОБА_4 вказав, що ОСОБА_2 йому повідомила, що батько обмежує її в користуванні житлом.

Одночасно, ОСОБА_6 , яка є дружиною ОСОБА_1 , надано пояснення про те, що її чоловік будь-яких дій щодо обмеження в користуванні житлом ОСОБА_2 не вчиняв. В той же час ОСОБА_7 , який є цивільним чоловіком ОСОБА_2 , вказав, що 20.10.2023 року (без зазначення часу вчинення правопорушення) дружина просила надати доступ до житла, однак її батько відмовився.

Суд звертає увагу на те, що факт вчинення адміністративного правопорушення має бути підтверджено достатніми доказами, які б у своїй сукупності не залишали сумнівів про наявність факту вчинення адміністративного проступку та вини особи у його вчиненні.

При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

В той же час беззаперечних доказів суду надано не було, так як до матеріалів справи про адміністративне правопорушення додано тільки рапорт, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 31.10.2023 року та письмові поясненнями ОСОБА_2 , яка є заінтересованою особою. Пояснення інших осіб, долучених до матеріалів адміністративної справи, не підтверджують вину ОСОБА_1 у скоєному.

Крім того, суд звертає увагу і на те, що у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення та інших матеріалах справи (поясненнях, протоколі прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення), прізвище потерпілої вказано - ОСОБА_8 , в той час як у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, особою, яка має право власності на 18/100 будинку по АДРЕСА_2 вказано ОСОБА_2 .

Інших об`єктивних доказів (відео-чи звукозаписів) для доведення наявності протиправної дії ОСОБА_1 суду надано не було, внаслідок чого провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області Гриньків Д.В.