ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №522/21015/23

Провадження №3/522/12609/23

28 листопада 2023 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Донцов Д.Ю., розглянувши матеріали, що надійшли з ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №005156 від 18.10.2023 року вбачається, що 11.10.2023 року біля 16:30 год. перебуваючи за адресою: м.Одеса, вул.Гоголя, 17, на території ліцею №43 ОМР під час навчального процесу гр. ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що виявились у переслідуванні її малолітнього сина ОСОБА_2 , 2010 року народження, що завдало шкоди психологічному здоров`ю дитини та підтверджується діагнозом лікаря-невролога від 12.10.2023 року, а саме встановлено діагноз: астенно-невротичний синдром.

16.11.2023 року від представника малолітнього ОСОБА_2 - Фомічова Юрія Марковича до суду надійшли письмові пояснення щодо обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та просить суд притягнути останню до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

24.11.2023 року від захисника ОСОБА_1 адвоката Колосовської Л.Л. до суду надійшли письмові заперечення, де зазначено, що діагноз - астенно-невротичний синдром, який було встановлено малолітньому ОСОБА_2 , не знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з подіями, які мали місце 11.10.2023 року. В матеріалах справи немає жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру стосовно ОСОБА_2 . ОСОБА_1 є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 та згідно ст.ст. 141, 151, 153 СК України має рівні права з батьком на виховання дитина та спілкування з нею. 11.10.2023 року дії ОСОБА_1 були направлені на реалізацію її батьківських прав, зокрема право на спілкування із сином. Отже, ОСОБА_1 10.11.2023 року перебуваючи в ліцеї №43 ОМР не вчинила жодної дії, яка б підпадала під поняття «переслідування», що виключає в її діях вчинення домашнього насильства психологічного характеру. У зв`язку із вказаним, просить суд закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях підзахисної події та складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судове засідання з`явилась захисник ОСОБА_1 адвокат Колосовської Л.Л. просила суд закрити провадженні у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судове засідання з`явився ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 просили суд притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.7 КУАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зіст.251КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.

Відповідно до ст.ст.252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

У той же час, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» за № 2229-VIII.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство в сім`ї - насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Виходячи з граматичного тлумачення диспозиції статті 173-2 КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягало психологічне насильство, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо) і це є обов`язковим.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення 11.10.2023 року біля 16:30 год. перебуваючи за адресою: м.Одеса, вул.Гоголя, 17, на території ліцею №43 ОМР під час навчального процесу гр. ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що виявились у переслідуванні її малолітнього сина ОСОБА_2 , 2010 року народження, що завдало шкоди психологічному здоров`ю дитини та підтверджується діагнозом лікаря-невролога від 12.10.2023 року, а саме встановлено діагноз: астенно-невротичний синдром.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що наявність факту того, що матір ОСОБА_2 - ОСОБА_1 приїхала до ліцею та мала намір поспілкуватись із сином, не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства психологічного характеру, що виявились у переслідуванні сина.

Тобто факт вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 у формі переслідування, не знайшов свого підтвердження при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді.

При цьому, суддя, окрім викладених вище мотивів, виходив ще й з того, що на особу, уповноважену складати протокол про адміністративне правопорушення, покладається обов`язок довести причинно - наслідковий зв`язок між діями, що учинені особою та наслідками, що настали.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Надаючи оцінку наведеним вище доказам, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП не підтверджується, оскільки склад адміністративного правопорушення не доведений сукупністю належних і допустимих доказів, які б давали достатні підстави для беззаперечного висновку про винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому їй правопорушенні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо відсутні подія та склад адміністративного правопорушення.

За таких обставин, на підставі досліджених доказів, враховуючи положення ст. 62 Конституції України, де вказано, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст.ст.173-2,247, 251, 255,268, 277, КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Д.Ю. Донцов