Справа № 466/2163/23 Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В.
Провадження № 33/811/685/23 Доповідач: Головатий В. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Головатий В. Я., за участю захисника Горонного О. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 12 квітня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 12 квітня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцяти тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 20 лютого 2023 року в 23 год. 53 хв. у м.Львові, на вул. Кошиця, 4, керував автомобілем марки «HYUNDAI H-1», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager Alcotest-6810 ARAM-3615, що підтверджується тестом №1196, результат огляду 1,72 % проміле. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «А» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На зазначену постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які би підтвердили факт керування ним транспортним засобом. Зазначає, що не здійснював керування автомобілем, а лише від`їхав назад приблизно на 1,5 м на автостоянці прибудинкової території, зупинив транспортний засіб, вимкнув двигун та викликав працівників патрульної поліції у зв`язку з тим, що його автомобіль перегородили інші транспортні засоби, які були припарковані поруч. На думку апелянта, він не здійснював експлуатацію транспортного засобу, а тому не може вважатися водієм такого. Крім того, звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівників поліції не можуть бути беззаперечними доказами його вини у вчиненні правопорушення, оскільки зазначені в них дані не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доводи захисника Горонного О. О., який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 025901 від 21 лютого 2023 року, який складений особою, яка має право складати протоколи про адміністративні правопорушення, їх зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у достовірності занесених у нього даних не викликає, на час розгляду справи ніким не спростований; результатом тесту № 1196 від 21 лютого 2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 на момент огляду перебував в стані алкогольного сп`яніння (1,72 ‰); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 21 лютого 2023 року, згідно з яким у ОСОБА_1 виявлено 1,72% проміле алкоголю; рапортом працівника поліції від 21 лютого 2023 року, в якому викладені обставини вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , з яких вбачається, що останній став свідком того, що ОСОБА_1 не міг виїхати з місця паркування та попросив викликати працівників поліції; відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, відповідно до яких ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Drager Alcotest 6810».

Доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, вважаю необґрунтованими з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, останні прибули на виклик ОСОБА_1 , який намагався виїхати своїм автомобілем марки «HYUNDAI H-1», д.н.з. НОМЕР_1 , з прибудинкової території, однак не мав змоги це зробити, оскільки його автомобіль перегородили інші транспортні засоби, які були припарковані поруч.

Разом з тим, на запитання працівника поліції, ОСОБА_1 неодноразово відповідав, що він сів за кермо автомобіля, від`їхав назад, а потім викликав поліцію. Крім того, останній чітко зазначив, що вживав алкоголь.

Вказані обставини ОСОБА_1 аналогічно описав в апеляційній скарзі, чим фактично визнав, що керував транспортним засобом.

В подальшому, у зв`язку із виявленням ознак алкогольного сп`яніння, працівниками поліції ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст. 268 КУпАП, запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Останній погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, після проходження якого не заперечував проти результату огляду та не просив доставити його до медичного закладу для проходження такого, а в протоколі про адміністративне правопорушення зазначив, що зобов`язується не керувати.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є правильними.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік накладене відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Відтак, вважаю, що суд, у відповідності до ст. 252 КУпАП, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням, відповідно до ст. 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

постановив:

постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 12 квітня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Головатий В.Я.