Справа № 357/1867/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2023 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дорошенко С.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського РУП ГУНП у Київській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 12 лютого 2023 року о 00 годині 55 хвилини, ОСОБА_1 , в м. Біла Церква по вул. Дружби, 12, керував транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. порушення мови, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що дійсно 12.02.2023 року його зупинили працівники поліції, які повідомили, що підозрюють його в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, нащо він погодився, але в присутності двох свідків, так як не довіряє працівникам поліції. Однак, працівники поліції відмовили йому, пояснили, що свідків не потрібно. Категорично ствердив, що не відмовлявся від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, а навпаки наполягав на проходженні огляду, але в присутності двох свідків, так як спиртні напої взагалі не вживає, має на утриманні трьох дітей. Також працівники поліції пропонували йому пройти огляд на визначення стану сп`яніння у медичному закладі, нащо він також не відмовлявся, а просив пройти даний огляд у присутності двох свідків, нащо також отримав відмову від працівників поліції, після чого працівники поліції відразу повідомили йому, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП з яким він не згоден та просив закрити проводження у справі.

Представник ОСОБА_1 адвокат Каракой Т.В. в судовому засіданні заявила клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування заявленого клопотання зазначила, що водій, якого запідозрено у перебуванні в стані алкогольного сп`яніння може пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного пристрою на місці зупинки поліцейським, проте відмова від такого огляду не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП оскільки у відповідності до п. 2.5 Правил дорожнього руху та ч. 3 ст. 266 КУпАП він на вимогу поліцейського зобов`язаний пройти саме медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, який повинен бути проведеним не інакше як у встановленому порядку. Порядок медичного огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння врегульовано розділом III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

З переглянутого відеозапису з нагрудних бодікамер працівників поліції вбачається, що дане відео без дати та часу, без вказівки на номер бодікамери, на якому немає категоричної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, навпаки ОСОБА_1 наголошує, що готовий пройти огляд в присутності двох свідків, ні алкотестера, ні направлення до лікарні для проходження огляду на відео немає, в направлені від 12.02.2023 року немає відмітки, тобто підпису ОСОБА_1 про те, що він дане направлення отримував, а тому дане направлення не відповідає критерію доказу розумінні ст. 251 КУпАП України.

В протоколі від 12.02.2023 року вказується, що свідки не залучалися, а доказом відмови є виключно диск з відео. На доданих до матеріалів відео не вбачається наявність у поліції будь-якого алкотестера, в т.ч. і газоаналізатора Драгер. Не співпадає час, зафіксований у направленні на огляд від 12.02.2023 року та відео. Розписка ОСОБА_2 не може бути доказом, оскільки наявність такої особи не зафіксоване на відео, на «розписці» відсутня дата та час. Належних доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом в матеріалах справи немає. Тобто, із матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, який мав проводитись у відповідності до розділу III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і пройшов його саме за направленням поліцейського.

Вважає, що із матеріалів справи фактично вбачається, лише те, що ОСОБА_1 пропонує залучити двох свідків.

Працівниками поліції було порушено вимоги п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999. Долучений до матеріалів справи відеозапис, є неналежним та недопустимим доказом, оскільки відео зйомка велась не безперервно в порушенні п.5 розділу ІІ наказу Міністерства внутрішніх справ від 18.12.2018 № 1026. Вважає, що якщо із відеозапису з нагрудної камери вбачається, що відео не безперервне та переривається, має значні проміжки часу, тому його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі. Отже, матеріали даної справи не містять належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5. ПДР.

В судовому засіданні переглянуто диск з відеозаписами , який додано до протоколу, та з якого убачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування та перевірки документів працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 , що підозрюють його в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та пропонують пройти огляд на визначення стану сп`яніння у медичному закладі, нащо останній повідомив, що не відмовляється від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, але в присутності двох свідків. Працівники поліції вдруге запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану сп`яніння у медичному закладі. нащо останній повідомив. що пройде огляд в присутності двох свідків, нащо працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відеозаписом не зафіксовано. щоб працівники поліції роз`яснювали ОСОБА_1 його права та обов`язки, а також не зафіксовано ознайомлення останнього з протоколом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оголосивши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , позицію захисника адвоката Каракой Т.В., дослідивши направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння від 12.02.2023 року, розписку ОСОБА_2 про зобов`язання не допускати водія до керування транспортним засобом, переглянувши відеозаписи, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

У диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП закріплено, що відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не відмовляється від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі, повідомляє, що згоден пройти огляд, але в присутності двох свідків.

Крім того працівниками поліції ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки, що є грубим порушенням його права на захист.

Що стосується направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, то вказаний документ суд оцінює критично, оскільки в ньому зазначено, що ОСОБА_1 доставлено працівником поліції для огляду до закладу охорони здоров`я. Однак, як встановлено в судовому засіданні, підтверджено самим ОСОБА_1 , а також відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я не доставлявся, огляд в медзакладі не проводився.

Слушними є і доводи ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду, а наполягав на його проведенні в присутності двох свідків, що підтверджується переглянутим відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Враховуючи викладене, працівниками поліції порушено вимоги «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а саме щодо направлення на огляд, а тому суду вважає , що огляд на стан сп`яніння (відмова від проходження огляду), проведений з порушенням зазначеного у ст. 266 КУпАП порядку вважається недійсним, і не є доказом по справі про адміністративне правопорушення.

Ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «АЛЛЕНЕ де Рібермон про Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з положень ст. ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Враховуючи викладені обставини, а також те, що належних та допустимих доказів факту вчинення інкримінованого діяння не надано, суд дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі закривається, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення, тому провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130, підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 221, ст. 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СуддяСвітлана ДОРОШЕНКО