Справа № 603/90/23
Провадження № 3/603/50/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" травня 2023 р. м. Монастириська:

Cуддя Монастириського районного суду Тернопільської області Галіяна І. М. розглянувши матеріали, які надійшли від сектору поліцейської діяльності №1 (м.Монастириська) відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

- за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

20.02.2023 року близько 19 год 58 хв ОСОБА_1 керував в с.Горожанка по вул.Центральній Чортківського (Монастириського) району Тернопільської області транспортним засобом марки «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 по зовнішнім ознакам в стані алкогольного сп`яніння, що виражалось в різкому запаху алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, від проходження освідчення на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі водій, в установленому законом порядку, відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою визнав повністю у вчиненому розкаявся, суду по справі пояснив, що дійсно вживав алкогольні напої після чого керував транспортним засобом, в зв`язку з чим відмовився на місці зупинки проходити огляд на алкогольне сп`яніння з використанням технічних засобів та їхати в медичний заклад, просить суворо його не карати.

Аналізуючи пояснення надані ОСОБА_1 в судовому засіданні, можна дійти висновку, що він вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП визнає повністю.

Окрім визнання ОСОБА_1 своєї вини, його вина у вчиненні вищевказаного правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами, що були предметом перевірки в судовому засіданні.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується такими засобами доказування:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №466194 від 20.02.2023 року, в якому встановлено, що ОСОБА_1 , який 20.02.2023 року близько 19 год 58 хв керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя;

-відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який міститься на компакт-диску, долученого до матеріалів справи, на якому декілька фрагментів відеозаписів, а саме де працівник поліції повідомляє водія про причини зупинки, де ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти освідчення на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився та визнав, що вживав алкогольні напої так як в нього загинув батько.

Оцінюючи встановлені судом обставини та аналізуючи вимоги законодавства, що регулюють спірні правовідносини суд констатує наступне.

У відповідності до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Положення ч. 1 ст. 130 КУпАП окрім керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння передбачають відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, для складу адміністративного правопорушення необхідно, щоб водій відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Даний порядок встановлено у ст. 266 КУпАП та деталізований у підзаконних актах.

Згідно ч. 2, 3 ст. 266 КпАП України огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (далі Порядок) водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно з п. 7 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Згідно до п.8 вищевказаного Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Так, судом встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами, що при зупинці транспортного засобу марки «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , працівниками поліції за зовнішніми ознаками було виявлено, що в громадянина ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, проте пройти освідчення на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу чи в закладі охорони здоров`я останній відмовився, у зв`язку з чим щодо нього було складено поліцейським протокол серії ДПР18 №466194 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення ним п.2.5 ПДР України - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також, ОСОБА_1 при складанні на нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який він засвідчив своїм підписом, будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, суд дійшов висновку, що працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що в матеріалах справи достатньо доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд, керуючись ст. 33 КУпАП, з врахуванням вищезазначених обставин справи, характеру вчиненого правопорушення, особи винного та ступеня суспільної небезпеки, яке являється грубим порушенням ПДР, оскільки керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння становить небезпеку для інших учасників дорожнього руху, загрожує їх життю та здоров`ю, пошкодженню майна, пом`якшуючі обставини щире розкаяння у вчиненому, обтяжуючі обставини судом не встановлені, дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених у виді штрафу в дохід держави з позбавленням прав керування транспортними засобами.

Саме таке стягнення на переконання суду буде співмірним вчиненому діянню, узгоджуватиметься з принципами доцільності, справедливості, невідворотності відповідальності та відповідатиме його меті.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір в розмірі та порядку встановленому законом.

Керуючись ст. 33, 34, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 283, 284, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп штрафу в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Штраф підлягає добровільній сплаті порушником протягом п`ятнадцяти днів.

У відповідності до ч. 2 ст. 308 КУпАП в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках передбачених КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян