Єдиний унікальний номер судової справи: 470/600/23 Головуючий у першій інстанції Луста С.А.
Номер провадження 33/812/547/23 Головуючий суддя апеляційного суду Крамаренко Т.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Ковальським Є.В.,

за участю ОСОБА_1 , його захисника Ліпатова С.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Ліпатова Сергія Володимировича на постанову судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 13 листопада 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, приватного підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №260400 від 09 вересня 2023 року, водій ОСОБА_1 09 вересня 2023 року о 00 год 25 хв в с. Березнегувате по пров. Башкірова, керував транспортним засобом Toyota Rav 4, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 13 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, 21 листопада 2023 року захисник ОСОБА_1 адвокат Ліпатов С.В. подав до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції за допомогою засобів поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутності його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судове рішення винесене з грубим порушенням норм процесуального права та невірно застосовано норми матеріального права, що потягло за собою однобічне та не повне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки. При цьому на думку захисника Ліпатова С.В. суд лише формально підійшов до встановлення об`єктивних обставин справи, що є наслідком спрощеного підходу до вирішення справи по суті.

Захисник Ліпатов С.В. зазначає, що в порушення Приписів п. 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018р. № 1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019р. № 28/32999, та п. 3.5. розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016р. № 100, відеозапис на якому зафіксовано порядок оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення не є безперервним, а відтак є не допустимим (постанова Верховного Суд від 18.07.2019р. у справі № 216/5226/16-а, постанова Верховного Суду від 26.06.2019р. у справі № 536/1703/17). При цьому суд першої інстанції вказаному відеозапису належну оцінку не надав.

Вказує на те, що всупереч вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 р. (п. 9), у протоколі - формулювання суті правопорушення - викладено без врахування всіх ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки не з`ясовано чи був ОСОБА_1 взагалі водієм.

Зауважує, що з інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення не можливо поза розумним сумнівом встановити факт роз`яснення ОСОБА_1 працівниками поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення його прав та обов`язків, а також дотримання порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вважає, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлювало винесення постанови про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст.130 КУпАП. Попри вказане в суді першої інстанції зазначені грубі порушення Закону були проігноровані, належним чином оцінку надано не було.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Ліпатов С.В. апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримали, просили її задовольнити та скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну.

Вислухавши аргументи і доводи ОСОБА_1 та адвоката Ліпатова С.В., вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову без змін з таких підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За такого, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 09 вересня 2023 року о 00 год 25 хв в с. Березнегувате по пров. Башкірова, керував транспортним засобом Toyota Rav 4, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №260400 від 09 вересня 2023 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 09 вересня 2023 року о 00 год 25 хв в с. Березнегувате по пров. Башкірова, керував транспортним засобом Toyota Rav 4, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1);

- у відеозаписі, з якого чітко вбачається, що працівниками поліції був зупинений транспортний засіб Toyota Rav 4, номерний знак НОМЕР_1 , з водійського сидіння якого вийшов ОСОБА_1 . Після чого працівники поліції повідомили водія про те, що він порушив комендантську годину, встановили особу водія та перевірили документи. Встановивши наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, працівник поліції запропонував водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер. На що водій погодився, але встановити наявність чи відсутність алкоголю у видихаємому повітрі за допомогою приладу Драгер не вдалося, оскільки водій не зміг коректно продути Драгер. Натомість сам водій запропонував працівникам поліції проїхати до лікарні та здати кров. По приїзду водія ОСОБА_1 з працівниками поліції до лікарні в м. Миколаїв, водій біля лікарні, не заходивши в середину відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому працівниками поліції було йому роз`яснено про те, що в даному випадку буде складено протокол за п.2.5 ПДР України. Водій погодився на складання протоколу та надав письмові пояснення (а.с.2,5 ).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення серії БД №260400 від 09 вересня 2023 року та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 09 вересня 2023 року у водія ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода в розумінні п.п.2 та 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу щодо огляду на стан сп`яніння. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність наявності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень самого водія та його захисника ґрунтується на наявних у справі доказах.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис на якому зафіксовано порядок оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення не є безперервним, а відтак є недопустимим доказом, суд оцінює критично, оскільки відео хоча й складається з трьох файлів, але вони послідовно відображають обставини події від моменту зупинки транспортного засобу Toyota Rav 4, номерний знак НОМЕР_1 до моменту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння біля медичного закладу та оформлення адміністративних матеріалів.

Посилання в апеляційній скарзі на не роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків суд оцінює критично з огляду на наявність в протоколі про адміністративне правопорушення відмітки про роз`яснення громадянинові ОСОБА_1 його прав та обов`язків, передбачених ст. 62 Конституції України та ст. 268 КУпАП. А крім того, доданий працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис підтверджує факт складання протоколу у присутності водія ОСОБА_1 , а тому сумніви з приводу не роз`яснення прав та обов`язків водієві у суду відсутні.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що у протоколі - формулювання суті правопорушення викладено без врахування всіх ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд вважає безпідставними з огляду на таке.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту вказаного правопорушення вбачається, що об`єктивна сторона правопорушення виражається не тільки у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

Як вбачається з протоколу, складеного відносно ОСОБА_1 в графі суть правопорушення зазначено: 09 вересня 2023 року о 00 год 25 хв водій ОСОБА_1 в с. Березнегувате по пров. Башкірова, керував транспортним засобом Toyota Rav 4, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_2 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Отже, викладена у протоколі серії БД № 260400 суть адміністративного правопорушення в повній мірі відображає всі істотні ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та узгоджується з ним.

Твердження з приводу того, що не з`ясовано чи був ОСОБА_1 взагалі водієм, а відтак відсутній факт керування, суд вважає безпідставним, оскільки спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом.

Щодо посилань в суді апеляційної інстанції адвоката Ліпатова С.В. про те, що направлення не є належним доказом оскільки не містить підпису ОСОБА_1 та працівника поліції, а крім того не зрозуміло як було встановлено наявність алкоголю, суд виходить з наступного.

Вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, суд повинен з`ясувати вплив цих порушень на ті, чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

При цьому порушення порядку проведення процесуальної дії потребують оцінки можливого впливу на достовірність одержаних відомостей. Тобто під час оцінки джерела доказів з точки зору його допустимості необхідно також переконатися, чи позначилися або могли позначитись процесуальні порушення, якщо вони були допущені, на достовірності та повноті відомостей, які містить дане джерело.

Розглядаючи справу, суд зобов`язаний врахувати допущені порушення закону, які мали місце під час збирання доказів, однак такі порушення не можуть бути безальтернативною підставою для того, щоб суд залишив такі докази без оцінки, відкинувши їх як недопустимі, не з`ясувавши питання про можливий вплив відповідних процесуальних порушень на достовірність отриманих відомостей.

Між тим, наявність недоліків, які містить направлення про огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не впливають на можливість встановлення фактичних обставин скоєного правопорушення та особи, яка його скоїла та не свідчать про порушення порядку оформлення адміністративних матеріалів, а тому не є безальтернативною підставою для визнання направлення неналежним та недопустимим доказом у справі та скасування постанови суду.

Враховує апеляційний суд також практику Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Хан проти Сполученого Королівства», ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку суд повинен вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому. Тобто якщо процес по даній справі в цілому і загалом справедливий, то навіть отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними.

Посилання в суді апеляційної інстанції захисника Заліського М.М. про те, що працівниками поліції було проігноровано те, що найближчим закладом охорони здоров`я є Березнегуватська ЦРЛ, натомість запропоновано медичний заклад в м. Миколаєві не має значення з огляду на відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння безпосередньо біля медичного закладу. Більш того, як вбачається з відеозапису сам водій ОСОБА_1 не заперечував проїхати до медичного закладу в м. Миколаїв.

Твердження адвоката Ліпатова С.В. на наявність неприязних стосунків у ОСОБА_1 з працівниками поліції суд вважає безпідставними, оскільки докази на підтвердження вказаних обставин відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до заперечень, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку, а тому не впливають на обґрунтовані висновки суду.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, твердження адвоката Ліпатова С.В. з приводу відсутності в діях водія ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на спробу уникнення водієм ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості водія ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законну і обґрунтовану постанову відносно ОСОБА_1 з наведенням обґрунтованих мотивів.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

За таких обставин, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Ліпатова Сергія Володимировича - залишити без задоволення.

Постанову судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 13 листопада 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко