Справа № 298/760/23
Номер провадження 3/298/616/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, що надійшли від відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Нижня Яблунька Турківського району Львівської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонерки, за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія ВАВ №824813 від 9 травня 2023 року щодо ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №824813 від 9 травня 2023 року, складеного інспектором СЮП ВП Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, Гайданка Д.В., «17.04.23 року біля 22.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинила сварку своєю онукою малолітньою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якої ображала її нецензурними словами та виганяла з будинку, чим вчинила психологічне насильство в сім`ї».

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого їй правопорушення заперечила. Зауважила, що висвітлені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини не відповідаю дійсності. Пояснила, що того дня діти гралися і залізли на горище, вона голосно кликала їх спуститися вниз, оскільки переживала, щоб вони не впали. В подальшому їй на телефон прийшло посилання на проведення онлайн-навчання дітей і вона кликала двох старших дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 приступити до виконання завдань, а сама пішла поратися по господарству. Діти цілий день гралися, шкільні завдання не виконали і пішли в гості до хрещеної. Уже коли стемніло, то вони разом з хрещеною прийшли додому, і побоювалися зайти до хати, вийшовши в двір, вона на них трохи накричала через невиконані шкільні завдання і сказала, щоб ішли спати, однак вони захотіли заночувати у хрещеної. Повідомила, що всіма чотирма онуками вона опікується самостійно, намагається забезпечити всі їхні потреби з власної пенсії. Мати дітей їх покинула і на даний момент проживає у іншому місті. Дітей вона сильно любить, ніколи їх не б`є.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 та ч.2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

За правилами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно положень ст.280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 7 грудня 2017 року (далі Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно пп.2 п.1 ст.1 р.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дитина, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Таким чином, відповідно до вказаної норми Закону дитина вважається постраждалою від домашнього насильства виключно у випадках, коли вона зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини і передбачає наявність прямого умислу правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як домашнє насильство.

З фабули протоколу вбачається, що 17 квітня 2023 року біля 22.00 год. гр. ОСОБА_1 вчинила сварку зі своєю онукою малолітньою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якої ображала її нецензурними словами та виганяла з будинку, чим вчинила психологічне насильство в сім`ї.

Водночас фабула протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №824813 від 9 травня 2023 року не містить суті адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки в такому не розкрито зміст дій ОСОБА_1 судом зауважується, що протокол не містить відомостей, в яких саме діях ОСОБА_1 проявилось вчинення нею насильства психологічного характеру по відношенню до потерпілої.

Більше того, як пояснила ОСОБА_1 у судовому засіданні, онуку вона не виганяла з будинку, а навпаки кликала спати, коли та повернулася додому від хрещеної. Ствердила, що нецензурних слів по відношенню до своєї онучки ОСОБА_3 вона не вживала.

З огляду на наведене, сам лише словесної перепалки між бабусею та її онукою не може свідчити про вчинення домашнього насильства в розумінні вимог ст.173-2 КУпАП та ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Що стосується наявних у матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_5 від 17.04.2023 року; листа служби у справах дітей Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 20.04.2023 №01-16/23; Рішення Виконавчого комітету Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 19.04.2023 №536 «Про негайне відібрання дітей без позбавлення батьківських прав»; клопотання Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 20.04.2023 №152/02-36 про влаштування дітей; Акт прийому дитини до притулку від 20 квітня 2023 року, то такі на переконання суду не доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства, оскільки не містять жодних даних, на основі яких суд міг би встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність ОСОБА_1 в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, такі не містять.

Більше того, письмові пояснення ОСОБА_5 від 17 квітня 2023 року останньою не підписані, відтак такі суд не враховує, як доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні нею домашнього насильства.

Що стосується наявного в матеріалах справи рапорту інспектора відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області Граб Є.Е. від 17.04.2023 року, то такий лише вказує на повідомлення, яке надійшло зі служби 102, і не може бути поставлений в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення.

Крім цього, суддею зауважується на тому, що відповідно до ч. 2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення у разі його оформлення, складається не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Так, датою проступку, яке поставлено у вину ОСОБА_1 , є 17 квітня 2023 року, про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, однак протокол про адміністративне правопорушення у порушення норм ч.2 ст.254 КУпАП складено 9 травня 2023 року. Відомостей про причини затягування у складанні протоколу про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять.

Жодних належних доказів на підтвердження провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, до суду не надано, і таких доказів в ході судового розгляду судом не встановлено.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Таким чином, з урахуванням наведених вище обставин, приходжу висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є недоведеним.

З огляду на вказане, суддя вважає за необхідне провадження в справі закрити, у зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що відповідатиме вимогам ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 173-2, 247, 283, 284, 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Зизич В.В.