Справа № 452/141/23 Головуючий у 1 інстанції: Корольчук Н.В.
Провадження № 33/811/537/23 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Сиворога Анатолія Олександровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Книша Олега Ярославовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 березня 2023 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536, 80 грн.

Згідно з постановою судді, 03.01.2023 року о 18-:15 год. в м. Самборі на вул. Шевченка Львівської області водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, а саме керував автомобілем «Renault Laguna», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, адвокат Книш О.Я. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить постанову судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 березня 2023 року скасувати, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржена постанова є незаконною, необґрунтованою та немотивованою, винесеною на підставі неналежних та недопустимих доказів, з порушенням норм матеріального права, а вина ОСОБА_1 жодними доказами не доведена. Зокрема, вказує на те, що у протоколі серії ААБ №172353, складеного 3 січня 2023 року о 18 год. 40 хв. у м. Самбір, вул. С.Бандери, 4, вказано, що ОСОБА_1 керував автомобілем 3 січня 2022 року. Тим самим не дотримано вимоги ст. 256 КУпАП. Окрім цього, цей протокол не міг бути складений о 18 год. 40 хв., оскільки, як пояснив працівник поліції другого екіпажу ОСОБА_3 , він доставив ОСОБА_1 у відділення поліції о 19 год. 45 через те, що вже закінчувалась його зміна. Жодних доказів того, що ОСОБА_1 був доставлений у відділення поліції, матеріали справи не містять; останній вказаний факт заперечує.

Як зазначає захисник, жодними доказами ні матеріалами відеофіксації, ні показаннями свідків, ні іншими доказами не підтверджено, що працівник поліції ОСОБА_4 , котрим складено протокол, пропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан сп`яніння за допомогою технічних засобів чи в медичному закладі. За наведеного, відсутні і докази того, що ОСОБА_1 відмовився від пропозиції пройти такий огляд.

У матеріалах справи наявний диск з відео файлами, однак у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення: номер та серію відеокамери, дату її виробництва та назву камери, на якій здійснювався відеозапис; наявний відеозапис не є безперервним. Таким чином, цей відеозапис не може братися до уваги судом та бути належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, а матеріали справи не містять акту огляду на стан сп`яніння та направлення останнього для проходження такого огляду.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Сиворога А.О., який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає і в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п.2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів, зокрема: даними протоколу серії ААБ №172353 від 03.01.2023 року, у якому зазначеного, що 03.01.2022 року о 18-15 год. в м. Самборі по вул. Шевченка Львівської області, водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, а саме керував автомобілем Renault Laguna н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису нагрудна відеокамера (а.с.3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 03.01.2023 року, у якому зафіксовано, що ОСОБА_1 у зв`язку із виявленням у нього ознак алкогольного сп`яніння відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, що засвідчено підписом поліцейського ОСОБА_4 та зафіксовано на нагрудну камеру (а.с.5); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 03.01.2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився проїхати у Самбірську ЦРЛ для проходження огляду на стан сп`яніння (а.с.6); відеофайлами із відеореєстратора поліцейського, з яких вбачається, що 03.01.2023 року у вечірній час патрульними здійснювалося переслідування автомобіля Renault Laguna н.з. НОМЕР_1 , після зупинки автомобіля було встановлено, що за кермом автомобіля перебував ОСОБА_1 .. У подальшому ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та у найближчому медичному закладі охорони здоров`я - Самбірській ЦРЛ, після чого йому було роз`яснено наслідки у вигляді складання протоколу (а.с.8); рапортом поліцейського щодо обставин виявлення та документування інкримінованих ОСОБА_1 дій від 03.01.2023 року (а.с.7), яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

А тому, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується відеозаписом події, який містить фіксацію обставин події, з яких вбачається, що при висловленні працівниками поліції пропозиції ОСОБА_1 останніми (працівниками поліції) було встановлено наявність достатніх підстав для огляду ОСОБА_1 . Так, мова ОСОБА_1 була не чіткою, порушено координацію рухів. Також з відеозапису чітко видно, як ОСОБА_1 відмовляється від проходження медичного огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис містить лише фрагменти події, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно взятий до уваги як доказ винуватості у вчиненні даного правопорушення відеозапис з нагрудної камери поліцейського, зважаючи на ту обставину, що він є неповним, а тому не може бути визнаний судом належним доказом по справі, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки наявна обставина не є підставою визнання такого доказу неналежним, про що зазначено в апеляційній скарзі. Зокрема, наявний в матеріалах справи відеозапис надає можливість встановити події, які мали місце 03.01.2023 року за участю ОСОБА_1 , та містить відомості про обставини, які підлягають доказуванню у даній справі факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт відмови ним від проходження огляду відповідно до встановленого порядку, що зафіксовано відеозаписом, а тому наявний в матеріалах справи відеозапис може бути розцінений як доказ в розумінні ч.1 ст. 251 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що допущена у складеному стосовно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення описка щодо дати вчинення інкримінованого йому правопорушення не свідчить про його неналежність як доказу, не спростовує порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5. ПДР України, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не є єдиним доказом у справі і має відповідно до положень ст. 252 КУпАП оцінюватися у сукупності з іншими доказами у справі, у яких, зафіксовано, що подія мала місце 03.01.2023 року, що сумнівів у суду за результатами розгляду справи не викликає, оскільки в ході розгляду справи достовірно встановлено і це випливає з наявних в матеріалах справи наведених вище документів, які датовані 03.01.2023 року (сам протоколом про адміністративне правопорушення, датою складання якого зазначено 03.01.2023 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, рапорт поліцейського) та дають підстави зробити беззаперечний висновок про те, що при зазначенні цієї дати в протоколі фактично була допущена описка і дійсною датою, коли ОСОБА_1 було вчинено інкриміноване йому правопорушення є 03.01.2023 року. Також про те, що ця подія мала місце саме 03.01.2023 року повідомили як допитані судом свідки - поліцейські ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , так про це зазначив і сам ОСОБА_1 у наданих суду письмових поясненнях щодо інкримінованого йому правопорушення.

Що стосується доводів захисника про те, що ОСОБА_1 не були розсунені його права, то такі на увагу не заслуговують, оскільки згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №172353 від 03.01.2023 року, ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, скарг, зауважень до дій посадових осіб органів поліції ОСОБА_1 не мав, чим спростовуються твердження апеляційної скарги останнього про нероз`яснення його прав та обов`язків.

Окрім цього, ОСОБА_1 як особа, яка володіє водійськими правами та повинна знати Правила дорожнього руху, усвідомлював, що наслідком його дій, у тому числі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, є порушення вимог ПДР і складання, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №172353 від 03.01.2023 року.

Дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

постанову судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката Книша Олега Ярославовича в його інтересах - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк